Апеляційний суд Кіровоградської області
Справа № 11-сс/781/358/18 Головуючий у суді І інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст. 197-1 КК України Доповідач у суді ІІ інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2018 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника ФГ «Павик» - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Долинського районного суду Кіровоградської області від 17 серпня 2018 року, якою залишено без задоволення клопотання старшого слідчого Долинського ВП ГУНП в Кіровоградській області про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР 23.07.2018 року № 0000031 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Старший слідчий Долинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000031 від 23 липня 2018 року, кримінально-правова кваліфікація злочину ч. 1 ст. 197-1 КК України.
Клопотання мотивоване тим, що фермерське господарство «Павик» упродовж 2018 року на території Першотравневої сільської ради Долинського району Кіровоградської області використовує за відсутності підстав земельну ділянку загальною площею 91,78 га.
Згідно з актами обстеження земельних ділянок від 12 липня 2018 року № 417-ДК/665/АО/10/01/-18, № 417-ДК/424/АП/09/01/-18 земельні ділянки засіяні соняшником.
Слідчий зазначає, що урожай соняшнику щодо якого подано клопотання відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України, що встановлені для речових доказів у кримінальному провадженні, є предметом кримінального правопорушення та об`єктом кримінальних дій, набутий кримінальним шляхом.
Вважає, що вищезазначені обставини є підставою для арешту врожаю соняшника, що знаходиться на самовільно зайнятих земельних ділянках сільськогосподарського призначення площею 28,0893 га. та 30 га., що знаходяться на території Першотравневої сільської ради Долинського району Кіровоградської області за межами населеного пункту, а саме з:
- накладенням заборони будь-яким фізичним чи юридичним особам відчужувати, розпоряджатися чи користуватися врожаєм соняшника, що знаходиться на самовільно зайнятих земельних ділянках сільськогосподарського призначення площею 28,0893 га та 30 га, що знаходяться на території Першотравневої сільської ради Долинського району Кіровоградської області за межами населеного пункту;
- накладенням заборони здійснювати збір врожаю із застосуванням спеціальної сільськогосподарської техніки або без такої;
- надання дозволу групі слідчих у цьому кримінальному провадженні вилучити шляхом збирання та транспортування до місця зберігання врожаю соняшника, що знаходиться на самовільно зайнятих земельних ділянках сільськогосподарського призначення площею 28,0893 га та 30 га, що знаходяться на території Першотравневої сільської ради Долинського району Кіровоградської області за межами населеного пункту.

Ухвалою слідчого судді Долинського районного суду Кіровоградської області від 17.08.2018 року клопотання залишено без задоволення.
Слідчий суддя обґрунтував своє рішення тим, що зміст надісланого клопотання слідчого не містить відомостей, які дають підстави вважати, що врожай соняшнику на земельних ділянках, наданих в оренду суб`єкту господарювання за правочином щодо продовження строку дії якого здійснюється судове провадження, є знаряддям вчинення кримінального правопорушення - зайняття земельних ділянок площею 28,0893 га. та 30 га., зберіг на собі його сліди або містить інші відомості, що можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, - саме у ході здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні про вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 197-1 КК України.
Окрім цього матеріали надісланого клопотання не містять рішення слідчого про визнання речовим доказом урожаю соняшника на земельних ділянках площею 28,0893 га. та 30 га. Матеріали надісланого клопотання також не містять будь-яких даних, що дають підстави вважати про можливість слідчого зібрати врожай соняшника із земельних ділянок площею 28,0893 га. та 30 га., транспортувати цей врожай до місця зберігання, а також забезпечити місце його збереження.

Не погоджуючись з рішення суду прокурором подано апеляційну скаргу, в якій він просить повністю скасувати ухвалу Долинського районного суду Кіровоградської області від 17.08.2018 року та ухвалити нову ухвалу, якою:
- накласти арешт на вказане в клопотанні майно;
- заборонити будь-якій фізичній чи юридичній особі відчужувати, розпоряджатися чи користуватися даним майном;
- надати дозвіл групі слідчих вилучити до місця зберігання дане майно.
Зазначає, що в провадженні слідчого відділення Долинського відділу поліції ГУНП Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування за фактом того, що ФГ «Павик» упродовж 2018 року на території Першотравневої сільської ради Долинського району, Кіровоградської області, використовує без законних підстав земельну ділянку загальною площею 91,78 га.
Відповідно до інформації Першотравневої селищної ради, вказані земельні ділянки використовуються Фермерським господарством «Павик» без будь-яких правовстановлюючих документів, попередні договори оренди земельних ділянок закінчилися.
Господарським судом в Кіровоградської області відмовлено господарству у поновленні договорів оренди. Згідно Актів обстеження земельних ділянок від 12.07.2018 №417-ДК/665/АО/Ю/01/-18, №417-ДК/424/АП/09/01/-18, на територіїПершотравневої селищної ради Долинського району, останні на час перевірки оброблені та засіяні сільськогосподарськими культурами (відповідно соняшником).
При цьому, правовстановлюючі документи, що надають право ФГ «Південне» використовувати спірні земельні ділянки - відсутні.
Земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 28,0893 га, без кадастрового номера та земельна ділянка сільськогосподарського призначення без кадастрового площею 30,0044 га межує з земельними ділянками, які перебувають в оренді ФГ «Павик» - засіяні єдиним масивом культурою соняшником.
Враховуючи вище викладене, вказані посіви культури соняшника є предметом кримінального правопорушення та вказані посіви були набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення.
Вважає, що відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України накладення арешту на посіви культури соняшника, які розташовані на земельних ділянках площею 28,0893 га, площею 30 га, які належать до державної власності, що знаходяться на території Першотравневої селищної ради Долинського району Кіровоградської області, за межами населеного пункту, необхідно саме для збереження речового доказу в кримінальному провадженні.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, зазначивши, що постанова прийнята судом першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, заслухавши представника ФГ «Павик», який заперечував проти задоволення клопотання, перевіривши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України майно, яке відповідає критеріям, визначеним кримінальним процесуальним законом, повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (зникнення чи відчуження) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Арешт майна з підстав передбачених ч.2 ст.170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, відповідно до ст.173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Як вбачається з наданих матеріалів, предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000031 є дії ФГ «Павик». Вказане господарство впродовж 2002 - 2018 років використовує на підставі договорів оренди земельні ділянки загальною площею 91,78 гаю, що розташовані на території Першотравневої сільської ради Долинського району Кіровоградської області.
Як вірно встановлено слідчим суддею Долинського районного суду - після закінчення договору оренди земельної ділянки ФГ «Павик», звернулось з позовом до суду про продовження терміну оренди вказаних земельних ділянок, оскільки мали переважене право на продовження договору оренди землі на підставі ст. 33 Закону України «Про оренду землі»
12.08.2002 року між ФГ «Павик» та Долинською районною державною адміністрацією укладено договір оренди земельної ділянки площею 130 га., що зареєстрований у Долинському районному відділі земельних ресурсів Кіровоградської області 15 серпня 2002 року, до якого внесені зміни 26.02.2006 року. Строк оренди складає 15 років. (а. с. 5-9).
25.03.2004 року між ФГ «Павик» та Долинською районною державною адміністрацією укладено договір оренди вищезазначеної земельної ділянки площею 57,43 га., що зареєстрований у відділі ДП «КРЦДЗК» у Долинському районі Кіровоградської області від 08.06.2004 року. Строк оренди складає 15 років. (а. с. 10-15).

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами ст. 2 Закону України "Про оренду землі", відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Згідно зі статтею 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Згідно зі ст. 18 Закону України «Про оренду землі» (в редакції на час укладення сторонами договору оренди землі) договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.
Цивільний кодекс України передбачає два випадки пролонгації договору найму (оренди): ч. 1 ст. 764 ЦК України і ч. 1 ст. 777 цього Кодексу.
Так, за змістом положень ч. 1 ст. 764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 777 ЦК України наймач, який належно виконує свої обов`язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк.
Аналогічні підстави поновлення договорів оренди землі передбачено ст. 33 Закону України "Про оренду землі", яка конкретизує порядок такої пролонгації.
Стаття 33 Закону України "Про оренду землі" у частині 1 регламентує переважне право орендаря перед іншими особами на укладення договору оренди землі, а в частині 6 - підстави поновлення договору оренди, у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди.
Частиною шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).
Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку (ч. 8 ст. 33 Закону України "Про оренду землі").
Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

01.01.2013 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" від 06.09.2012 року № 5245-17, відповідно до якого райдержадміністрації не наділено повноваженнями щодо розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів. Вищезазначені повноваження передано до центральних органів виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів. На території Кіровоградської області дані функції передано Головному управлінню Держземагенства у Кіровоградській області.

Як вбачається із матеріалів справи земельна ділянка, яка є предметом Договору, розташована на території Кіровоградської області, належить до категорії земель сільськогосподарського призначення державної форми власності, а тому повноваження по розпорядженню такою земельною ділянкою в тому числі й за Договором оренди земельної ділянки відноситься до компетенції Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області.

Слідчим суддею вірно встановлено та підтверджується матеріалами провадження, що ФГ «Павик» звертався з відповідним позовом до господарського суду, матеріально-правовою підставою позовних вимог господарство зазначило ч. 6 ст.33 Закону України "Про оренду землі", яка передбачає поновлення договору оренди землі на той самий строк і на тих самих умовах.
ФГ «Павик» у позові вказувало, що належним чином виконувались умови спірного договору оренди землі, продовжувалось користування орендованою земельною ділянкою після закінчення строку дії договору, тобто після 12.08.2017; також посилається на відсутність з боку відповідача будь-яких заперечень у встановлений ст. 33 Закону України "Про оренду землі" строк, та звернення до відповідача на підставі ч. 6, ч. 8 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" з листом-повідомленням про поновлення спірного договору, до якого додано проект додаткової угоди, відповідно до якої договір поновлюється на тих же умовах та на той же строк.
Для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі", необхідна наявність таких юридичних фактів:
1) орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою;
2) орендар належно виконує свої обов`язки за договором;
3) відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову у поновленні договору оренди;
4) сторони укладають додаткову угоду про поновлення договору оренди.

Як встановлено з матеріалів провадження, ФГ «Павик», після закінчення строку договору оренди землі продовжив користуватися відповідною земельною ділянкою і сплачувати орендну плату. Згідно наданих довідок Першотравневої сільської ради Долинського району та наданих рішень Господарського суду Кіровоградської області заборгованість зі сплати орендної плати за землю у господарства відсутня.
ФГ «Павик», до закінчення строку дії договору оренди, зверталося до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області з листом-повідомленням про поновлення договору оренди земельної ділянки.
Таким чином можливо дійти висновку, що користування ФГ «Павик» спірними земельними ділянками, що зазначені в клопотанні площею в період після 12.08.2017 року (момент розірвання договору оренди землі від 12.08.2002 року) не було самовільним, оскільки здійснювалось за укладеними між сторонами правочинами та відповідно до умов чинного законодавства, які передбачають пролонгацію користування земельними ділянками, шляхом поновлення договору оренди землі.
Безпосередньо у господарських судах першої та апеляційної інстанції розглядався цивільно-правовий спір, стороною якого є ФГ «Павик», про поновлення договору оренди землі на той самий термін.

За таких умов ФГ «Павик» дотримані вимоги принципу правомірного очікування продовження існуючих правових відносин, в частині реалізації своїх цивільних прав та, зокрема, на продовження договору оренди спірних земельних ділянок.
Враховуючи, що обробіток спірних земельних ділянок здійснювався, саме в період існування цивільно-правового спору, господарство мало право на проведення сільськогосподарських робіт та має право на збір вирощеного врожаю.
При цьому колегія суддів враховує, що звичаї ділового обороту та судова практика розірвання договорів оренди земельних ділянок визначає, що договори земельних ділянок повинні бути розірвані після закінчення виробничого циклу (сільськогосподарського року), який передбачає собою час від початку землеробських робіт до закінчення збирання врожаю.

Колегія суддів звертає увагу, що принцип правової визначеності є важливою складовою принципу верховенства права. У широкому розумінні принцип правової визначеності являє собою сукупність вимог до організації та функціонування правової системи з метою забезпечення стабільного правового положення людини шляхом вдосконалення процесів правотворчості та правозастосування.
Однією зі складових принципу правової визначеності є зобов`язання державних владних органів забезпечити легкість з`ясування права тими, до кого воно застосовується, і набуття останніми можливості у разі необхідності скористатися правом, так само як і способом, за допомогою якого воно буде підлягати застосуванню і тлумаченню.
Принцип законних очікувань є наслідком принципу правової визначеності. Він спрямований на те, щоб у випадках, коли фізична особа переконана, що досягне певного результату, якщо буде діяти відповідно до норм правової системи, забезпечити захист цих очікувань. У даному випадку, реалізувати свої права щодо поновлення договору оренди землі.

Європейський суду з прав людини у справі «Гешмен і Герруп проти Сполученого Королівства» від 25.11.1999 року, формулюючи вимоги правової визначеності вказав, що однією з вимог, яка випливає зі словосполучення «встановлений законом», є передбачуваність. Норму не можна вважати «законом», якщо вона не сформульована достатньо чітко, що дає особі можливість керуватися цією нормою у своїх діях. З іншого боку, хоча визначеність у законі надзвичайно бажана, забезпечення її може призвести до надмірної ригідності, тоді як закон ніколи не повинен відставати від обставин, що змінюються. Ступінь чіткості, яку мають забезпечувати формулювання національних законів і яка в жодному випадку не може охопити всі непередбачувані обставини, значною мірою залежить від змісту певного документа, сфери, на яку поширюється закон, а також від кількості та статусу тих, кому він адресований (п. 31).
Принцип правової визначеності підтверджується практикою Конституційного Суду України, який у Рішенні від 22 вересня 2005 р. № 5-рп/2005 у справі про постійне користування земельними ділянками, в якому зазначається, що «із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі» (абзац другий підпункту 5.4 п. 5 мотивувальної частини) [14].
Цим Конституційний Суд України наголосив, що невизначеність, нечіткість правової норми призводить до її неоднакового розуміння та тлумачення, що в практичній площині призводить до різного застосування. Така неврегульованість чи відсутність визначеності в діяльності органів державної влади щодо особи, зокрема забезпечення, додержання чи реалізації прав і свобод людини і громадянина, може мати негативні наслідки і призвести до сваволі. Визначеність правового регулювання має на меті запобігти будь-якому її прояву щодо особи.

З огляду на вищезазначене та зважаючи на підстави поданого клопотання, відсутності обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та недостатністю доказів, що вказують на вчинення злочину, оскільки у спірний період користування земельною ділянкою між ФГ «Павик» та уповноваженими органами виконавчої влади продовжували існувати договірні правовідносини згідно з укладеним правочином, щодо його поновлення - відповідно відсутні підстави для відшкодування шкоди внаслідок самовільного користування земельною ділянкою, тобто клопотання є необґрунтованим, а тому у його задоволенні - слід відмовити, а апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Доводи апеляції про те, що земельні ділянки є об`єктом кримінально-протиправних дій, а сільськогосподарська продукція, яка вирощується на них, може бути використана, як доказ обробітку самовільно зайнятих земельних ділянок саме ФГ «Павик» - є необґрунтованими.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вказані земельні ділянки та культури, які ростуть на них, оглянуті та сфотографовані в ході огляду місця події, визначено місце їх посіву та розташування земельних ділянок. ФГ «Павик» не заперечувало, що здійснювало обробіток спірних земельних ділянок.Отже, докази, про які йдеться у клопотанні, вже є зібраними та зафіксованими.

Накладення арешту на врожай соняшника зможе призвести до надмірного втручання в господарську діяльність юридичної особи та призвести до негативних наслідків. Тобто, таке втручання у права та свободи громадян, як накладення арешту на земельні ділянки та посіви на них, з урахуванням пори року та стиглості сільськогосподарських культур які потрібно невідкладно та вчасно зібрати, - не буде співрозмірним з цілями досудового слідства та можливими розмірами нанесеної шкоди, як юридичній особі, так і державі в результаті можливого невчасного збору, а отже, втрати певної кількості врожаю.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора є необґрунтованими, а тому ухвалу слідчого судді слід залишити без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 170-173, 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги прокурора ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Долинського районного суду Кіровоградської області від 17 серпня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого Долинського ВП ГУ НП в Кіровоградській областіпро арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.07.2018 рокуза № 0000031 по ч. 1 ст. 197-1 КК України - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4