Дата документу 29.10.2018
Справа № 334/4850/17
Провадження № 1-кп/334/175/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 жовтня 2018 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0002844 від 28.06.2017, за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єреван, громадянина України, освіта середня, не одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, працюючого у ФОП ОСОБА_6 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
17.02.2017 ОСОБА_5 , перебуваючи в м. Запоріжжі, у невстановленої слідством особи, діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, взяв на зберігання, тим самим незаконно придбав, та у подальшому переніс до місця свого мешкання за адресою АДРЕСА_2 , де почав зберігати: 7 патронів (з маркуванням «270х05»), які є боєприпасами патронами калібру 9х18 мм, промислового виготовлення, до пістолета Макарова (ПМ); пістолет «ZORAKImod.914», заводський № НОМЕР_1 , калібру 7 мм, який є гладкоствольною переробленою вогнепальною зброєю роздільного спорядження: патронник споряджається холостим патроном калібру 9 мм Р.А.К., картеч досилається шомполом з боку дульної частини (можливе використання допрацьованих холостих патронів калібру 9 мм Р.А.К., споряджених картеччю саморобним способом), виготовлений промисловим способом зі слідами саморобної переробки, придатний для виробництва пострілів; корпус бойової ручної оборонної осколкової гранати РГО промислового виготовлення, який до боєприпасів не відноситься, бойовий ударно-дистанційний запал УДЗ промислового виготовлення, який до боєприпасів не відноситься. Корпус бойової ручної оборонної осколкової гранати РГО в сукупності з бойовим ударно-дистанційним запалом УДЗ являються бойовою ручною оборонною осколковою гранатою РГО, яка відноситься до боєприпасів.
Після чого 18.02.2017, в період часу з 08-00 год. до 09-10 год. під час проведення санкціонованого обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 за вказаною адресою працівниками поліції виявлено та вилучено у приміщенні спальної кімнати зазначені боєприпаси та вогнепальну зброю, які він, діючи умисно, зберігав без передбаченого законом дозволу.
Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не визнав, просив його виправдати. Суду пояснив, що приблизно о 01-00 год. 17.02.2017 він зустрів знайомого, який попросив до ранку залишити в себе його пакет. Обвинувачений заніс пакет до своєї квартири, розгорнув його і побачив в ньому пістолеті патрони. При цьому його ніхто не бачив. Він заніс пакет до своєї кімнати та мав намір вранці позбавитися його. Однак вранці до квартири прийшли працівники поліції, пред`явили ухвалу суду і сказали що будуть проводити обшук з метою відшукання якогось телефону, запитали, чи є заборонені предмети і запропонували їх видати. Обвинувачений добровільно видав їм пістолет і боєприпаси, після чого в квартирі проводився обшук, в ході обшуку більше нічого знайдено не було. В той же день у відділенні поліції він пояснив, що вилучені пістолет і боєприпаси йому не належать, однак влітку його повідомили, що порушили кримінальне провадження відносно нього за ч.1 ст. 263 КК України.
Незважаючи на невизнання вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, винуватість ОСОБА_5 підтверджується показаннями свідків, які в повній мірі узгоджуються між собою та з поясненнями обвинуваченого щодо фактичних обставин справи.
Так, свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що був понятим під час проведення обшуку у квартирі, де проживав обвинувачений. Працівники поліції розпочали обшук, на запитання про наявність заборонених предметів обвинувачений видав пістолет. Також були вилучені граната, патрони, які винесли в коробці з його кімнати. Після проведення огляду був складений протокол та опечатано вилучені речі.
Свідок ОСОБА_8 пояснив, що був присутнім у якості понятого під час проведення обшуку в квартирі обвинуваченого. Обвинувачений спочатку сказав, що немає заборонених предметів, але потім видав пістолет, гранату, з кімнати також винесли коробку з патронами. Все було упаковано, по закінченню обшуку він та інший понятий поставили свої підписи.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що у квартирі, де проживає він з дружиною ОСОБА_10 , сином ОСОБА_5 , невісткою ОСОБА_11 , вранці 18.02.2017 проводився обшук, шукали якийсь телефон. Син перед початком обшуку добровільно видав пакет, у якому знаходились заборонені предмети. При цьому пояснив, що ці речі йому не належать, він приніс їх додому вночі на прохання друга.
Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що вранці 18.02.2017 до них у квартиру прийшли поліцейські для проведення обшуку, шукали вкрадений телефон. До них вийшов син ОСОБА_5 , запропонували йому видати телефон і заборонені предмети. Син видав їм пакет, який знаходився в його кімнаті. Звідки він взявся у квартирі і що в ньому знаходилось, їй не відомо. Поліцейські ще деякий нетривалий час проводили обшук у всіх кімнатах, потім на кухні щось писали. Крім працівників поліції під час обшуку в квартирі були поняті.
Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що проживає за адресою АДРЕСА_2 , з сім`єю ОСОБА_5 , з яким перебуває у фактичних шлюбних відносинах. У лютому 2017 року, суботнього ранку, до квартири з обшуком прийшли двоє поліцейських, двоє людей в масках зі зброєю, двоє понятих, зачитали ухвалу суду. Шукали телефон, запитали, чи є заборонені предмети. Чоловік з кімнати виніс пакет з такими речами і видав їх добровільно. Раніше вона не бачила того пакета у квартирі. Потім на кухні щось довго писали, фотографували.
Крім показань свідків, вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується дослідженими судом письмовими доказами:
- протоколом обшуку від 18.02.2017 (з фототаблицею), проведеного у кримінальному провадженні №0000327 від 21.01.2017 на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя №334/915/17 від 14.02.2017, яким підтверджується, що обшук проводився в період часу з 08-00 год. до 09-10 год., за участі прокурора, у присутності понятих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , за адресою АДРЕСА_2 . Згідно протоколу, у ході обшуку речей та предметів, зазначених в ухвалі слідчого судді не виявлено. Однак в ході обшуку ОСОБА_5 усно повідомив і видав: предмет, схожий на пістолет з маркуванням «ZORAKI mod.914076222». В рукоятці знаходився предмет, схожий на магазин, в якому знаходяться патрони у кількості 10 штук, жовтого кольору з маркуванням «СОВА П 9 мм»; металевий предмет круглої форми, в верхній частині якого є отвір з наявною різьбою, предмет пластмасової форми з обладнаною металевою пластиною з маркуванням «УДЗ ЫЦ-12-89», та металевим кільцем з металевим кріпленням; картонну коробку, в якій знаходилися предмети, схожі на набої 19 штук, з металу жовтого кольору з маркуванням «СОВА П 9 мм», 7 штук з металу темно зеленого кольору з маркуванням «270 0,5»;
- ухвалою слідчого судді від 14.02.2017, якою слідчому у кримінальному провадженні №0000327 від 21.01.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, надано дозвіл на проведення обшуку за адресою АДРЕСА_2 , в якій проживає ОСОБА_5 , з метою відшукання та вилучення викрадених речей мобільного телефону та банківської картки, що належать потерпілому ОСОБА_12 ;
- висновком експерта №2-186 від 27.03.2017, згідно якого: 1) пістолет, вилучений 18.02.2017 під час обшуку за адресою АДРЕСА_2 , є гладкоствольною переробленою вогнепальною зброєю. Наданий пістолет є пістолетом «ZORAKI mod.914», заводський № НОМЕР_1 , калібру 7 мм, роздільного спорядження: патронник споряджається холостим патроном калібру 9мм Р.А.К., картеч досилається шомполом з боку дульної частини (можливе використання допрацьованих холостих патронів калібру 9 мм Р.А.К., споряджених картеччю саморобним способом). Виготовлений промисловим способом зі слідами саморобної переробки, придатний для виробництва пострілів. 2) 7 патронів (з маркуванням «270х05»), вилучені 18.02.2017 під час обшуку за адресою АДРЕСА_2 , є боєприпасами патронами калібру 9х18 мм, промислового виготовлення, до пістолета Макарова (ПМ);
- протоколом огляду за участі судових експертів від 01.03.2017 у кримінальному провадженні №0000327, в ході якого в приміщенні Запорізького НДЕКЦ МВС України при відкритті картонної коробки було виявлено бойовий запалз маркуванням «УДЗ ЫЦ-12-89», корпус гранати РГО зі слідами іржі;
- актом №18/64/2 від 14.06.2017 про те, що вибухонебезпечні речові докази(корпус гранати РГО і УДЗ) в ході проведення полігонних іспитів знищені;
- висновком експерта №12-37 від 22.06.2017, згідно якого надані на дослідження предмети, вилучені 18.02.2017 під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 , являються: корпусом бойової ручної оборонної осколкової гранати РГО промислового виготовлення, який до боєприпасів не відноситься, бойовим ударно-дистанційним запалом УДЗ промислового виготовлення, який до боєприпасів не відноситься. Корпус бойової ручної оборонної осколкової гранати РГО в сукупності з бойовим ударно-дистанційним запалом УДЗ являються бойовою ручною оборонною осколковою гранатою РГО, яка відноситься до боєприпасів.Корпус бойової ручної оборонної осколкової гранати РГО містить в собі заряд вибухової речовини бризантної дії, бойовий ударно-дистанційний запалУДЗ містить в собі ініціюючу вибухову речовину. Корпус бойової ручної оборонної осколкової гранати РГО придатний для здійснення вибуху при наявності засобу ініціювання вибуху, або утворенні необхідних для цього умов. Ударно-дистанційний запалУДЗ придатний для здійснення вибуху в якості засобу ініціювання вибуху;
- постановою прокурора про виділення матеріалів досудового розслідування від 28.06.2017, згідно якої з матеріалів кримінального провадження №0000327 від 21.01.2017 виділено матеріали відносно ОСОБА_5 за ч.1 ст. 263 КК України та зареєстровано в ЄРДР;
- витягом з ЄРДР №0002844 від 28.06.2017 про внесення до ЄРДР відомостей згідно постанови прокурора про виділення матеріалів досудового розслідування від 28.06.2017;

- постановою від 28.06.2018 про визнання вилучених під час обшуку пістолета «ZORAKI mod.914-S» НОМЕР_1 , 7 патронів з маркуванням «270х05», 25 патронів з маркуванням «СОВА П 9 мм», які надійшли на адресу Дніпровського ВП ГУНП після проведення судових експертиз, речовими доказами у кримінальному провадженні №0002844 від 28.06.2017;
- постановою від 28.06.2018 про визнання речовими доказами уламків гранати РГО, які надійшли на адресу Дніпровського ВП ГУНП після проведення судових експертиз, і знаходяться у спец. пакеті №2383736, у кримінальному провадженні №0002844 від 28.06.2017.
Аналізуючи вказані докази, суд вважає доведеним, що ОСОБА_5 , діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, взяв на зберігання бойові припаси та вогнепальну зброю, тим самим незаконно їх придбав, та зберігав за місцем свого мешкання за адресою АДРЕСА_2 , чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України, і приходить до висновку про неспроможність доводів сторони захисту щодо необхідності виправдання обвинуваченого у зв`язку з недоведеністю, що вказане кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України, вчинене ним, виходячи з наступного.
Аргументи сторони захисту та обвинуваченого щодо його необізнаності з приводу того, що його попросили взяти на зберігання заборонені речі, що ці речі йому не належать і він мав намір їх позбутися, суд оцінює критично. Судом встановлено і фактично не заперечується обвинуваченим, що саме він взяв на зберігання та у подальшому переніс до місця свого мешкання вогнепальну зброю та бойові припаси, де почав їх зберігати без передбаченого законом дозволу.
У відповідності до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Згідно ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого Кримінальним кодексом України.
Об`єктом злочину, передбаченого ст.263 КК України є громадська безпека в частині убезепечення від порушення правил обороту (користування населенням) вогнепальної і холодної зброї, бойових припасів, вибухових речовин, вибухових пристроїв. Загально небезпечні предмети при їх неконтрольованому поширенні становлять підвищену загрозу для суспільства. Тому встановлені спеціальні правила поводження зі зброєю, боєприпасами, вибухівкою, визначено, з якими з цих предметів громадяни взагалі не вправі вчиняти будь-яких дій, а які дії можна виконувати на підставі спеціального дозволу.
Підстави та порядок отримання дозволів на зберігання вогнепальної (в тому числі мисливської нарізної) зброї визначено Положенням про дозвільну систему, затвердженим постановою КМУ №576 від 12.10.1992 року, а також Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України №622 від 21.08.1998 року.
Доводи сторони захисту щодо добровільної видачі пістолету та бойових припасів обвинуваченим при проведенні обшуку не ґрунтуються на положеннях закону, оскільки в розумінні ч.3 ст.263 КК України під добровільною здачею органам влади зброї, бойових припасів, є такі дії, коли особа, маючи можливість і надалі зберігати будь-який із зазначених предметів, незалежно від мотивів за власним бажанням передає його відповідному державному органу. Таким чином, суд вважає, що з урахуванням встановлених обставин виявлення та вилучення вогнепальної зброї та бойових припасів у ОСОБА_5 , його дії не підпадають під ознаки добровільної здачі вказаних предметів відповідно до положень ч.3 ст.263 КК України.
Відповідно до ч.1 ст.263 КК України цілі та мотиви вчинення злочину можуть бути різними й на кваліфікацію дій не впливають.
Розглядаючи доводи сторони захисту щодо неналежності та недопустимості доказів у справі, суд зазначає таке.
Відповідно до ч.1 ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Належність та допустимість доказів регламентовані ст. 85, 86 КПК України, а саме: належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів; доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Порядок отримання доказів, вказаних у ч.2 ст.84 КПК, передбачає дотримання наступних вимог: 1) належний суб`єкт отримання доказів; 2) законність процесуального джерела доказів; 3) дотримання процесуального порядку отримання доказів; 4) дотримання правил фіксації ходу і результатів слідчих (розшукових) дій.
Частиною 2 ст.86 КПК України, передбачено, що недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Письмові та речові докази були отримані з дотриманням наведених вимог закону щодо суб`єкта отримання доказів, процесуального порядку їх отримання, з дотриманням правил фіксації ходу і результатів слідчих дій у кримінальному провадженні №0000327 від 21.01.2017.
Даючи оцінку доказам протоколу обшуку від 18.02.2017, вилучених під час обшуку пістолета та бойових припасів, з точки зору їх належності та допустимості суд зауважує, що обшук було проведеноз дотриманням вимог ст. 236 КПК Українив рамках кримінального провадження №0000327 від 21.01.2017 за ч.2 ст. 186 КК України на підставі ухвали слідчого суддіз метою виявлення предметів іншого злочину, за участю обвинуваченого, понятих, без зауважень з їх боку. Відповідно до ст.ст. 87, 234, 236 КПК України відсутні підстави для визнання протоколу обшуку від 18.02.2017 недопустимим доказом.
Доводи сторони захисту щодо недопустимості речових доказів з огляду на те, що вони є тимчасово вилученим майном, а слідчий не звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на це майно, не ґрунтуються на нормах КПК України, оскільки згідно ч.7 ст. 236 КПК України при обшуку предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження, та не вважаються тимчасово вилученим майном.
Також судом враховується, що висновки експертів відповідають вимогам ст.ст.101, 102 КПК України, даних щодо їх недопустимості судом не встановлено.
В подальшому, у зв`язку з отриманням доказів вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, з дотриманням вимог ст.ст. 216-218 КПК України, матеріали кримінального провадження щодо вилучених під час цього обшуку зброї та боєприпасів були виділені в окреме провадження №0002844 від 28.06.2017 за ч.1 ст. 263 КК України.
Так, відповідно до положень ст.217 КПК України, у разі необхідності матеріали досудового розслідування щодо одного або кількох кримінальних правопорушень можуть бути виділені в окреме провадження, якщо одна особа підозрюється у вчиненні кількох кримінальних правопорушень або дві чи більше особи підозрюються у вчиненні одного чи більше кримінальних правопорушень. Рішення про об`єднання чи виділення матеріалів досудового розслідування приймається прокурором.
Після виділення матеріалів кримінального провадження за ч.1 ст. 263 КК України слідчим було допитано свідків, повідомлено про підозру та допитано ОСОБА_5 , повідомлено про завершення досудового розслідування та надано доступ до матеріалів досудового розслідування, що вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування.
Недотримання вимог ст. 290 КПК України щодо відкриття стороні захисту всіх матеріалів кримінального провадження відповідно до положень цієї статті, судом не встановлено.
На підставі викладеного суд дійшов висновку, що досліджені судом докази є належними та допустимими, оскільки містять відомості про обставини, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та обставини, які мають значення для кримінального провадження, отримані у порядку, встановленому КПК України.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч.1 ст. 263 КК України як незаконне придбання та зберігання бойових припасів та вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 виду та міри покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, те що, згідно до ст.12 КК України, даний злочин є тяжким.
Також суд враховує відомості про особу обвинуваченого, зокрема те, що він раніше не судимий, має постійне місце проживання та роботи, на обліку у лікаря нарколога, психіатра не перебуває, має на утриманні малолітню дитину.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , не встановлено.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до висновку про можливість призначення обвинуваченому мінімального покарання, передбаченого санкцією ч.1 ст. 263 КК України.
Разом з цим, приймаючи до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, особу винного, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання, і щодо нього є підстави для застосування ст.75 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання з випробуванням, якщо обвинувачений протягом іспитового строку не вчинить нового злочину, виконає покладені на нього відповідно до ч.1 ст. 76 КК України обов`язки.
Призначення такого покарання відповідає вчиненому злочину і випливає з дотримання судом принципу справедливого судового розгляду, а також відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і попередження скоєння нових злочинів.
Долю речових доказів по справі суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 366-371, 373-376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, якщо він на протязі іспитового строку не вчинить нового злочину, виконає покладені на нього обов`язки.
В порядку ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Контроль за поведінкою засудженого покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем його проживання.
Речові докази: пістолет «ZORAKI mod.914-S» НОМЕР_1 , 7 патронів з маркуванням «270х05», 25 патронів з маркуванням «СОВА П 9 мм», уламки гранати РГО, які знаходяться у спец. пакеті №2383736, які передані на відповідальне зберігання до Дніпровського ВП ГУНП після проведення судових експертиз, - знищити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1