Справа № 467/766/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2018 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка кримінальне провадження № 0000275 від 11 червня 2018 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області, громадянина України, працюючого муляром у ФОП « ОСОБА_5 », не одруженого, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 червня 2010 року за ч.5 ст. 185 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна; ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 19 червня 2014 року звільнений від подальшого відбування основного покарання за вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 червня 2010 року, а тому в силу ст. 89 КК України не судимий,-

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 310 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

Суд визнав доведеним, що навесні 2018 року, більш точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 на присадибній ділянці за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , не маючи передбаченого законом дозволу, умисно, без мети збуту, шляхом внесення у відкритий ґрунт, посіяв насіння рослин роду коноплі, які вирощував протягом квітня червня 2018 року, здійснюючи прополювання, полив та знищення бур`янів, тобто культивування, з метою доведення їх до стадії дозрівання та подальшого використання для власних потреб.

Таких висновків суд дійшов, провівши судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, ураховуючи положення ст. 84 КПК України і оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні з точки зору належності, допустимості й достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, з урахуванням показань обвинуваченого, який в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив обставини його скоєння, зокрема, в частині часу, місця та способу вчинення, а також мотивів та мети.

Так, допитаний в судовому засіданні, у порядку ст. 351 КПК України, обвинувачений ОСОБА_4 показав суду, що він дійсно восени 2017 року з метою вирощування коноплі біля власного будинку зібрав її насіння біля річки «Південний Буг» в смт. Костянтинівка. Зібране насіння зберігав в будинку, а навесні 2018 року, десь в квітні місяці, кинув його у відкритий ґрунт на ділянці позаду будинку, який розташований по АДРЕСА_1 . Мети збуту конопель він не мав і особисто її не вживає, вирощував для того, щоб виготовити ліки для ніг, оскільки в газеті «Бабусині рецепти» прочитав рецепт настою коноплі на спирту, яким мав намір лікувати суглоби. Тож, коли насіння коноплі проросли, він поливав їх, виривав бур`ян та розпушував ґрунт аби рослини були кращими. Коли працівники поліції приїхали до нього, то він їх добровільно пустив у подвір`я та показав де росте конопля. Вони вилучити 89 рослин. Він розуміє, що вирощування конопель заборонено.

Ці показання обвинуваченого, враховуючи, що вони отримані у передбачений законом спосіб, суд визнає допустимим і належними оскільки, вони прямо і непрямо підтверджують існування/відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів, з огляду на те, що сприймались судом безпосередньо.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, обвинувачений погодився з недоцільністю дослідження доказів, так як повністю згодний з обставинами, встановленими досудовим слідством та кваліфікацією його дій за ч.2 ст. 310 КК України.

Обвинувачений дав в судовому засіданні послідовні і логічні показання, які за своєю суттю збігаються з викладеними в обвинувальному акті фактичними обставинами вчиненого кримінального правопорушення, а тому вони не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

За такого, суд переконавшись, що учасники процесу вірно розуміють зміст обставин провадження, обвинувачений не оспорює правову кваліфікацію його дій за ч.2 ст. 310 КК України, за відсутності сумнівів в добровільності його позицій, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для правильної кваліфікації його дій та призначення йому покарання у відповідності до положень Кримінального Кодексу України.

Зокрема, суд дослідив та надав оцінку у відповідності до положень кримінального процесуального закону висновку експерта № 818 від 14 червня 2018 року, відповідно до якого надані на експертизу 89 рослин є рослинами роду коноплі, які містять наркотичні засоби та психотропні речовини, обіг яких допускається для промислових цілей (а.к.п. 28-31).

При цьому, порушень ст.ст. 101, 102 КПК України суд не установив.

Що ж до постанови слідчого СВ Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 про визнання і прилучення до кримінального провадження речових доказів від 15 червня 2018 року, а також квитанції про здачу речових доказів № 183 від 15.06.2018 року, то суд розцінює ці документи, як такі, що доводять можливість/неможливість вирішення долі речових доказів у цьому кримінальному провадженні.

За такого, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повном у й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи надані докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_4 «поза розумним сумнівом» у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України, за обставин, доведених перед судом.

Кваліфікуючи дії обвинуваченого, суд виходив із позиції Верховного Суду, який колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05.04.2018 в справі № 658/1658/16-к вказав, що кваліфікація злочину це кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

При цьому, суд враховував, що згідно із Списком № 3, рослини роду коноплі входять до списку особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено (Таблиця №І), згідно із Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 № 770 (далі Перелік (770-2000-п).

Відповідно до абз. 2 ч.1 ст. 2 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року № 60/95-ВР (далі Закон № 60/95ВР), таблиця № I містить наркотичні засоби, у тому числі рослини, і психотропні речовини, включені до списків N 1, N 2 та N 3, обіг яких на території України заборонено, за винятком їх обігу лише в цілях та на підставах, передбачених статтями 15,19 і 20 цього Закону.

Згідно ж із ч.3 ст. 15 Закону № 60/95ВР, культивування рослин, включених до списку N 3 таблиці I Переліку (770-2000-п), що містять малі кількості наркотичних речовин, для промислових цілей, визначених ліцензією, здійснюється шляхом застосування кондиційного і репродуктивного насіння, придбаного у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, протидії їх незаконному обігу.

Отже, діяльність, пов`язана з культивуванням рослин, включених до списку № 3 таблиці І Переліку, з метою виробництва та/або виготовлення наркотичних засобів і психотропних речовин, здійснюється підприємствами державної та комунальної форм власності за наявності у них ліцензії на здійснення відповідних видів діяльності.

Культивування снотворного маку і конопель з низьким вмістом наркотичних засобів для промислових потреб, за винятком виробництва та/або виготовлення наркотичних засобів і психотропних речовин, може здійснюватися підприємствами будь-яких форм власності за наявності у них ліцензії на здійснення відповідних видів діяльності, виданої Кабінетом Міністрів України або уповноваженим ним органом. Культивування снотворного маку може здійснюватися насінням першої репродукції, придбаним в установленому порядку.

Таким чином, незаконний посів або вирощування снотворного маку чи конопель означають культивування цих рослин юридичними особами без спеціального дозволу - ліцензії на здійснення відповідних видів діяльності, або вчинення таких дій фізичними особами. Викладене означає, що в Україні громадяни не мають права сіяти й вирощувати мак снотворний та коноплі - культивування ними наркотиковмісних рослин за будь-яких умов визнається незаконним.

При цьому, кримінально-правове поняття посів означає незаконне внесення у відкритий або тимчасовий (закритий) ґрунт насіння снотворного маку чи конопель, а також висаджування у відкритий ґрунт придбаної, тобто вирощеної іншою особою, розсади цих рослин, культивування яких громадянами заборонено. Способи й засоби, що при цьому використовуються, значення для кваліфікації не мають. Посів може бути здійснений у будь-якому місці - на присадибних ділянках, пустирищах, на полях державних чи колективних господарств тощо.

Поняття ж вирощування охоплює різні роботи з догляду за посівами (засіяною площею) і наркотиковмісними рослинами, культивування яких карається у кримінально-правовому порядку (обробка міжрядь, боротьба зі шкідниками і хворобами, знищення бур`янів, підживлення добривами, поливання та інші дії, у т.ч. догляд за розсадою в закритому ґрунті).

З огляду на наведене, у ракурсі установлених судом фактичних обставин справи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст. 310 КК України, так як він здійснив незаконний посів та вирощування рослин конопель у кількості п`ятдесят і більше рослин.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Тож в аспекті ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд ураховує класифікацію злочинів за ст. 12 КК України, особливості й обставини його вчинення у даному, конкретному випадку, тобто форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали.

У той час як обвинувачений має постійне місце проживання, працює, за місцем роботи характеризується позитивно, перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , має військове звання солдат, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, громадський порядок не порушує, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.

Обставиною, що пом`якшує покарання суд визнає щире каяття обвинуваченого, а от обставин, що його обтяжують, згідно із ст. 67 КК України, суд не встановив.

Та за такого, суд переконаний, що покарання обвинуваченому належить призначити у межах санкції ч.2 ст. 310 КК України у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України та покладенням обов`язків з числа регламентованих ст. 76 КК України.

При цьому суд виходив із наявних у нього дискреційних повноважень щодо призначення покарання і прийшов до висновку, що визначена його міра є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень), як ним самим, так і іншими особами.

Приймаючи рішення про міру покарання, суд враховував, окрім вищевикладеного, досудову доповідь відносно обвинуваченого, складену та долучену до матеріалів кримінального провадження інспектором Арбузинського МРВ з питань пробації.

Як наслідок, визначене судом покарання у виді позбавлення волі, але із звільненням від його відбування з випробуванням, за таких обставин, на переконання суду, з огляду на відсутність передумов для застосування ст. 69 КК України, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Але ж про можливість належної соціалізації та допустиму репутацію обвинуваченого свідчить характер вчиненого кримінального правопорушення та відсутність будь-яких непомірних наслідків для інтересів суспільства, які б безумовно превалювали над принципом поваги до свободи особистості і дали б змогу суду прийти до висновку про необхідність призначення більш суворого покарання.

Цивільний позов в рамках даного кримінального провадження не заявлений.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому не обирався та підстав для його обрання на даному етапі немає.

Долю речових доказів у цьому кримінальному провадженні належить вирішити за правилами ст. 100 КПК України.

Згідно із положеннями ч.2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави слід стягнути 572 грн. 00 коп. документально підтверджених витрат на залучення експерта.

Тож, на підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 310 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 572 (п`ятсот сімдесят дві) грн. 00 коп. витрат на залучення експерта.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази у кримінальному провадженні - пакет № 7618867, в якому містяться 89 (вісімдесят дев`ять) рослин роду коноплі та який зберігається в кімнаті речових доказів Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області, - знищити.

Вирок набирає законної сили після строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Миколаївської області через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 30 (тридцяти днів) з дня його проголошення.

Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1