Справа № 460/213/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.08.2018 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:
головуючої -судді - ОСОБА_1
з участю секретаря- ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого- ОСОБА_4
законного представника ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
законного представника ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9
потерпілої ОСОБА_10
представника відділу у справах дітей Яворівської РДА - ОСОБА_11
розглянувши в судовому засіданні в залі суду, в місті Яворові кримінальне провадження відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001791 від 09 грудня 2016 року про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с.Тернівка Новоархангельського району Кіровоградської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , студента ПТУ №8 м.Кіровоград, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,-

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, уродженця с.Глинець Яворівського району Львівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 , із середньою освітою, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 09 грудня 2016 року, о 18 годині 30 хвилин по АДРЕСА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння і бажаючи їх настання, за попередньою змовою із обвинуваченим ОСОБА_7 підбігли до потерпілої ОСОБА_10 яка знаходилась біля будинку за вказаною адресою. В подальшому ОСОБА_7 застосовав до потерпілої фізичне насильство, яке виразилось у нанесенні ударів руками та ногами по тілу ОСОБА_10 , а ОСОБА_4 в цей час правою рукою закрив рот потерпілій, щоб остання не кричала, після цього, ОСОБА_7 , шляхом ривка, відкрито заволодів сумкою ОСОБА_10 вартістю 300 гривень, у якій знаходились особисті речі потерпілої, а саме: гаманець вартістю 100 гривень, гроші у сумі 108 гривень, жіночий в`язаний матерчатий берет вартістю 100 гривень, складний гребінець вартістю 30 гривень, хустинки паперові вартістю 2 гривні, блістер із вмістом п`яти таблеток «Седафітон форте» вартістю 10 гривень, чим спричинили ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 650 гривень. Після цього, викраденим майном розпорядились на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у відкритому викраденні чужого майна, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 , 09 грудня 2016 року, о 18 годині 30 хвилин по АДРЕСА_4 усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння і бажаючи їх настання, з корисливих спонукань, з метою власної користі та наживи, керуючись прямим злочинним умислом, спрямованим на заволодіння чужим майном, поєднаним з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою із неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_4 , перебуваючи на вулиці загального користування у м.Яворові Львівської області та маючи умисел на відкрите заволодіння майном потерпілої ОСОБА_10 , біля будинку за вищевказаною адресою, підбігли до потерпілої ОСОБА_10 .. В подальшому обвинувачений ОСОБА_7 застосовав до неї фізичне насильство, яке виразилось у нанесенні ударів руками та ногами по тілу ОСОБА_10 , а ОСОБА_4 в цей час правою рукою закрив рот потерпілій, щоб остання не кричала, після чого, ОСОБА_7 , шляхом ривка, відкрито заволодів сумкою ОСОБА_10 вартістю 300 гривень, у якій знаходились особисті речі, а саме: гаманець вартістю 100 гривень, гроші у сумі 108 гривень, жіночий в`язаний матерчатий берет вартістю 100 гривень, складний гребінець вартістю 30 гривень, хустинки паперові вартістю 2 гривні, блістер із вмістом п`яти таблеток «Седафітон форте» вартістю 10 гривень, в подальшому, викраденим майном разом розпорядились на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 650 гривень.

Таким чином, ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у відкритому викраденні чужого майна, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та надав пояснення аналогічні, викладеним у фабулі обвинувачення. У вчиненому щиро розкаявся, просить суворо його не карати, оскільки перед потерпілою вибачився, спричинену шкоду відшкодував та став на шлях виправлення.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та надав пояснення аналогічні, викладеним у фабулі обвинувачення. У вчиненому щиро розкаявся, просить суворо його не карати, оскільки, перед потерпілою вибачився, спричинену шкоду відшкодував та став на шлях виправлення.Вчинення кримінального правопорушення пояснив збігом ситуації, в якій опинився та незадовільним матеріальним становищем.
Як встановлено у судовому засіданні, покази обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_7 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченими змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності позиції.
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_10 обставини викладені в обвинувальному акті підтримала. Просить суворо не карати обвинувачених, оскільки такі на час вчинення злочину були неповнолітніми, у вчиненому щиро розкаялися, попросили вибачення, шкоду відшкодували, а відтак притензій до обвинувачених не має.
Враховуючи те, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_7 у повному обсязі визнали свою вину у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, те, що прокурор не оспорює фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачені, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
З урахуванням наведеного, суд, допитавши обвинувачених, потерпілу, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинувачених та досудову доповідь сектору з питань пробації, приходить до висновку, що вина обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю, а їх дії за ч.2 ст.186 КК України кваліфіковано вірно.
З п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003року „Про практику призначення судами кримінального покарання", слідує, що визначаючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, суди повинні виходити з класифікації злочинів згідно вимог ст.12 КК України, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.
Враховуючи наведене, суд, бере до уваги: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно вимог ст.12 КК України є тяжким злочином, враховує наслідки та обставини вчиненого злочину, осіб винних ОСОБА_4 та ОСОБА_7 їх молодий вік, характеристику з місця проживання та навчання, думку потерпілої та обставини які пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , згідно ст.66 КК України, є щире каяття та активне сприяння органам досудового розслідування та суду у розкритті кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченим згідно ст.67 КК України судом не встановлено.
Згідно ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Вирішуючи питання щодо міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 та ОСОБА_7 за вчинення даного кримінального правопорушення, суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі що метою покарання засуджених, є їх виправлення, виховання, соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.
Беручи до уваги, характер вчиненого кримінального правопорушення та особу винних, суд, вважає за необхідне обрати обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч.2 статті 186 КК України у вигляді позбавлення волі.
Однак, враховуючи те, що особи є молодого віку, вперше притягуються до кримінальної відповідальності, у вчиненому щиро розкаялися та враховуючи думку потерпілої яка просили не позбавляти волі обвинувачених, суд, приходить до висновку про можливість виправлення обвинувачених без ізоляції від суспільства, та вважає за можливе відповідно до вимог ст.104 КК України, звільнити ОСОБА_4 та ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі з встановленням іспитового строку та покладенням на них обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Речові докази вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369,371,373-374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 04 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75,104 КК України звільнити неповнолітнього ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1(один) рік, з покладенням на нього обов?язків передбачених ст.76 КК України а саме, протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 04 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75,104 КК України звільнити неповнолітнього ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1(один) рік, з покладенням на нього обов?язків передбачених ст.76 КК України а саме протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази, а саме:
- жіночу сумку коричневого кольору, у якій знаходиться жіночий в`язаний матерчатий берет світло-фіолетового кольору, службове посвідчення працівника Яворівської РДА у вигляді книжки на ім?я ОСОБА_10 , гребінець синього кольору, хустинки паперові, блістер вмістом 5-ти таблеток із надписом «Седафітон форте», які відповідно до постанови слідчого СВ Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_12 від 10.12.2016 року визнані речовими доказами та передані посадовій особі Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області, відповідальній за зберігання речових доказів, після вступу вироку в законну силу передати у власність ОСОБА_10 ;
- мобільний телефон марки «Wiko» модель «Sunny» m_imei: НОМЕР_1 , а також imei: НОМЕР_2 , які відповідно до постанови слідчого СВ Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_13 від 09.12.2016 року визнані речовими доказами та передані посадовій особі Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області, відповідальній за зберігання речових доказів, після вступу вироку в законну силу передати у власність ОСОБА_14 ..
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області протягом 30 діб з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Яворівський районний суд Львівської області.
Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в одному примірнику.
Суддя ОСОБА_1