В И Р О К Справа№548/1000/18
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 липня 2018 року Лубенський міськрайонний суд
Полтавської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 , його законного представника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Лубни кримінальне провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Староаврамівка, Хорольського району, Полтавської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня спеціальна, непрацюючого, інваліда 3 групи, неодруженого, відповідно до положення ст.89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 122, ч.1 ст.186, ч.3 ст.357 КК України, -
04.04.2018 року близько 11 год. ОСОБА_4 разом з ОСОБА_7 перебували в господарстві ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , де вживали алкогольні напої.
Під час розпивання спиртних напоїв, перебуваючи у веранді будинку між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків відбулася сварка, під час якої ОСОБА_4 наніс один удар кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_5 , від чого останній впав на підлогу, після цього ОСОБА_4 наніс потерпілому множинні удари кулаками і ногами у взутті по кінцівках тулубу і голові, а також не менше 2 ударів дерев`яною палицею по лобній і тім`яній ділянці голови та не менше одного удару палицею по 4 пальцю лівої кістю.
Під час нанесення ударів ОСОБА_4 , дізнавшись у потерпілого про наявність у нього грошових коштів, які ОСОБА_5 пообіцяв віддати для припинення побиття, скориставшись психічним та фізичним станом потерпілого, вирішив ними заволодіти. Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 вихватив з у руки ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 200 грн, які поклав собі до кишені.
В подальшому ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати злочинний умисел, направлений на заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, вийшов з ОСОБА_5 на подвір`я будинку та штовхнув його в спину обома руками, від чого потерпілий впав на землю, після чого ОСОБА_4 наніс йому кулаками декілька ударів по голові та тулубу.
Згодом, перебуваючи в спальній кімнаті будинку ОСОБА_4 наніс ОСОБА_5 не менше 3 ударів долонею руки по обличчю.
Під час нанесення ударів в спальній кімнаті, ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що в потерпілого є грошові кошти вирішив ними заволодіти. Реалізовуючи свій злочинний умисел дістав сховані на ліжку 2 000 грн, належні ОСОБА_5 та в присутності потерпілого, усвідомлюючи, що його дії помічені останнім, помістив їх до кишені свого одягу. Потім шляхом вільного доступу, таємно викрав посвідчення водія с. ІХА № 008732 на ім`я ОСОБА_5 , взявши його з серванту та поклавши до своєї кишені.
Разом із викраденим ОСОБА_4 залишив будинок.
Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми грудей, переломів задніх відрізків 8 та 9 го ребер зліва з забоєм лівої легені, які згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 87 від 21.05.2018 року відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості по критерію тривалого розладу здоров`я, закритої черепно-мозкової травми забою головного мозку легкого ступеня, двох ран: лобної ділянки справа та тім`яної області, більше зліва, параорбітальних гематом; рани нігтьової фаланги 4 пальця лівої кисті, які згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 87 від 21.05.2018 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; множинних саден тулубу та кінцівок, які згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 87 від 21.05.2018 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Своїми діями, щодо завдання тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України, а саме умисне середнє тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Своїми діями, щодо заволодіння грошовими коштами, належними потерпілому ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.186 КК України, а саме: відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
Своїми діями, щодо заволодіння посвідченням водія, належного потерпілому, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.357 КК України, а саме: незаконне заволодіння будь-яким способом іншим важливим особистим документом.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за вищевикладених обставин визнав повністю, в скоєному кається. Суду пояснив, що дійсно 04 квітня 2018 року він на ґрунті неприязних відносин побив потерпілого ОСОБА_5 , а також відкрито забрав у нього грошові кошти та викрав посвідчення водія.
Показання ОСОБА_4 є послідовними та логічними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, а тому суд вважає ці показання достовірними.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за вищевикладених обставин, прокурор, та потерпілий також не оспорюють фактичні обставини провадження, суд за згодою учасників судового провадження визнає недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції. Судом роз`яснено учасникам судового провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку.
Враховуючи викладене, суд вважає встановленою та доведеною в повному обсязі вину ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 122, ч.1 ст.186, ч.3 ст.357 КК України.
Відповідно до ст.66 КК України суд враховує, що свою вину в скоєних кримінальних правопорушеннях ОСОБА_4 визнав повністю, щиро кається у вчинених кримінальних правопорушеннях, активно сприяв розкриттю злочинів, відшкодував потерпілому витрати на лікування, і визнає це обставинами, які пом`якшують покарання.
Відповідно до ст.67 КК України суд в якості обставин, що обтяжують покарання визнає те, що злочини ОСОБА_4 вчинив, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та щодо особи, яка страждає на психічний розлад.
Враховуючи суть та ступінь тяжкості вчинених злочинів, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного, який непогашених судимостей не має, є інвалідом ІІІ групи, ніде не працює, за місцем проживання характеризується негативно, за місцем останньої роботи позитивно, наявність у нього вагітної цивільної дружини, беручи до уваги всі обставини по справі, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст.122 та ч.1 ст.186 КК України у виді позбавлення волі, та за ч.3 ст.357 КК України у виді обмеження волі.
Остаточне покарання слід призначити за правилами переведення покарань, визначеними ст.72 КК України, згідно якої одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі, та правилами ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Разом з тим, враховуючи ступінь тяжкості та наслідки вчинених злочинів, особу винного, позицію потерпілого, висловлену під час підготовчого провадження, згідно якої він прохав суворо не карати обвинуваченого, висновок органу пробації, який вважає за можливе виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, суд доходить висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства і вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.
Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Витрати на проведення експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Керуючись ст.ст.349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст. 122, ч.1 ст.186, ч.3 ст.357 КК України і призначити йому покарання:
за ч.1 ст.122 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки,
за ч.1 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на чотири роки,
за ч.3 ст.357 КК України у виді обмеження волі строком на один рік.
У відповідності до ч.1 ст.70, 72 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначити остаточне покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.
Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на три роки.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_4 витрати на проведення судових експертиз в сумі 1001 гривня.
Арешти, накладені ухвалами Октябрського районного суду м.Полтави від 06.04.2018 року, а також ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 13.04.2018 року на речові докази, скасувати.
- сокиру, змив зі слідами РБК, контрольний змив, палицю зі слідами РБК, зіскріб зі слідами РБК, контрольний зіскріб, підодіяльник зі слідами РБК, чарку із чашкою, передані для організації зберігання речових доказів, відповідальній особі Хорольського ВП знищити;
- мобільний телефон марки «Samsung» ІМЕІ: НОМЕР_1 з сім-карткою «ВФ Україна», товарний чек (квиток) Хорол-Ульянівка, каплі «Нафтізін», запальничку, чоловічу куртку чорного кольору з лейбою «Prestige», чоловічі джинси блакитного кольору з лейбою «AGAHEN» з плямами РБК з ременем чорного кольору, сірий светр з лейбою «Armex», ботинки жовто-коричневого кольору з лейбою «Colambia», передані згідно постанови слідчого про визнання речовими доказами від 04.04.2018 року для організації зберігання речових доказів, відповідальній особі Хорольського ВП - повернути ОСОБА_4 за належністю;
- посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 № НОМЕР_2 , грошові кошти в сумі 200 гривень, грошові кошти в сумі 14 гривень та грошові кошти в сумі 2097 гривень, передані згідно постанови слідчого про визнання речовими доказами від 04.04.2018 року для організації зберігання речових доказів, відповідальній особі Хорольського ВП, кофту спортивну червоного кольору, брюки чорного кольору, желетку зеленого кольору, кофту спортивну червоного кольору, кофту білого кольору, светер світлого кольору, футболку сірого кольору, шкарпетки чорного кольору, передані згідно постанови слідчого про визнання речовими доказами від 05.04.2018 року для зберігання в кімнату для зберігання речових доказів Хорольського ВП повернути потерпілому ОСОБА_5 за належністю;
- чоловічу куртку та чоловічі спортивні штани зі слідами РБК, передані згідно постанови слідчого про визнання речовими доказами від 11.04.2018 року для зберігання в кімнату для зберігання речових доказів Хорольського ВП повернути ОСОБА_4 за належністю;
- зрізи нігтьових пластин пальців рук, зразки крові, дактилокарту, нитки стерильної марлі передані для зберігання в кімнату для зберігання речових доказів Хорольського ВП знищити.
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Полтавської області через Лубенський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому прокурору, потерпілому.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1