Справа № 587/1701/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 липня 2018 року 16.07.2018 року Сумський районний суд Сумської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
обвинуваченого - ОСОБА_3
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Бузинове, Іванівського району, Одеської області, з вищою освітою, одруженого, на даний час непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 263 КК України
06 листопада 2017 року на підставі наказу начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області № 506 к ОСОБА_3 з 07 листопада 2017 року призначено на посаду головного спеціаліста сектору реєстрації сільськогосподарської техніки Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області та присвоєно 9 (дев`ятий) ранг державного службовця в межах категорії посад «В». Згідно посадової інструкції ОСОБА_3 здійснював державний нагляд (контроль): у сфері реєстрації та зняття з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки і механізмів; дотримання законодавства під час складання іспитів знання правил дорожнього руху і правил технічної експлуатації машин фізичними особами; здійснював перевірки відповідності матеріально-технічної бази та методичного забезпечення закладів з підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації трактористів-машиністів у встановленому законодавством порядку, надавав висновки про відповідність матеріально-технічної бази, методичного забезпечення та оснащеності навчального процесу для розгляду відповідними органами питання про акредитацію та видачу ліцензій на право підготовки трактористів-машиністів самохідних машин, прийняття теоретичних і практичних іспитів для отримання права на керування машинами та видачу за їх результатами посвідчень тракториста-машиніста; видавав в установленому порядку посвідчення тракториста-машиніста на право керування машинами відповідних категорій. Тобто, ОСОБА_3 відповідно до примітки 1 ст. 364 КК України, був службовою особою, оскільки обіймав посаду у територіальному органі Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, пов`язану з здійсненням функцій представника влади.
20 березня 2018 року, у невстановлений в ході досудового розслідування час, ОСОБА_3 , будучи членом екзаменаційної комісії з прийняття теоретичних і практичних іспитів для отримання права на керування тракторами, самохідними сільськогосподарськими, меліоративними і дорожньо-будівельними машинами, перебуваючи в приміщенні ДПТНЗ «Хотінський професійний аграрний ліцей» вул. Соборна, смт. Хотінь, Сумського району, Сумської області отримав від ОСОБА_5 1500 грн. в якості неправомірної вигоди за прийняття теоретичних і практичних іспитів для отримання права на керування машинами та видачу за їх результатами посвідчення тракториста-машиніста на його ім`я.
Крім того, у невстановлений час під час досудового слідства та при невстановлених обставинах та місці ОСОБА_3 придбав 14 патронів калібру 5,45 мм та 2 патрони калібру 7,62 мм, після чого переніс їх до свого місяця мешкання: АДРЕСА_1 та почав зберігати без відповідного законом дозволу.
Дії обвинуваченого органами досудового слідства кваліфіковані:
- за ч. 1 ст. 368 КК України, як одержання службовою особою неправомірної вигоди в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, з використанням службового становища;
-за ч. 1 ст. 263 КК України, як носіння, зберігання, придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу
27 червня 2018 року між підозрюваним ОСОБА_3 за участю його захисника адвоката ОСОБА_4 та прокурором другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Сумської області ОСОБА_2 укладено Угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. ст. 469, 472 КПК України.
Зі змісту даної угоди слідує, що сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 368 та ч. 1 ст. 263 КК України. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 .
Так, відповідно до умов угоди, сторони враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, обставини справи, що тяжких наслідків від кримінальних правопорушень не настало, особу підозрюваного ОСОБА_3 , який характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався та пом`якшуючі покарання обставини: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину погодили покарання:
В угоді про визнання винуватості передбачені наслідки її укладення, затвердження, а також наслідки її невиконання.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним або обвинуваченим.
Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним у кримінальному провадженні внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 368 та ч. 1 ст. 263 КК України, які згідно ст.12 КК України є злочинами середньої тяжкості.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні зазначив, що угода відповідає вимогам Кримінально-процесуального законодавства, тому може бути затверджена і обвинуваченому слід призначити узгоджене в угоді покарання.
Обвинувачений вказав, що він розуміє надані законом права, розуміє наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження даної угоди, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 368 та ч. 1 ст. 263 КК України.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 також просила затвердити угоду про визнання винуватості, оскільки вона не суперечить вимогам закону.
Суд шляхом проведення опитування прокурора, обвинуваченого, у кримінальному провадженню переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим та цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України та наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України.
Умови угоди не суперечать вимогам КПК та/або закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення правильна, умови угоди не порушують інтересів суспільства, прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, відсутні, наявні фактичні підстави для визнання обвинуваченим винуватості.
Оскільки укладена сторонами угода відповідає вимогам кримінального процесуального закону, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим кримінальним законом, враховує ступінь тяжкості та обставини вчиненого злочину, особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого, пом`якшуючі покарання обставини, суд дійшов висновку про можливість її затвердження.
При вирішенні питання про повернення застави слід керуватись ч. 1 ст. 182 КПК України, відповідно до якої застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368,370,373,374,475 КПК України, суд -
Затвердити угоду від 27 червня 2018 року між обвинуваченим ОСОБА_3 за участю його захисника адвоката ОСОБА_4 з одного боку та прокурором другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Сумської області ОСОБА_2 з іншого.
Визнати винним ОСОБА_3 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 368 та ч. 1 ст. 263 КК України і призначити йому покарання
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Сумський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляції, а в разі подачі апеляції - після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано .

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення має право звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до встановленої законом відповідальності.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, його захиснику та прокурору.

Суддя ОСОБА_1