Справа № 304/46/18
Провадження № 1-кп/304/46/2018
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 травня 2018 року м. Перечин
Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
їх представника адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченої ОСОБА_8 ,
її захисника адвоката ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання захисника ОСОБА_9 про звільнення на підставі ст. 47 КК України у зв`язку з передачею особи на поруки та закриття кримінального провадження відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Баришівка Баришівського району Київської області, мешканки АДРЕСА_1 , з вищою освітою, заступника директора з навчально-виховної роботи Білоцерківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 22, одруженої, українки, громадянки України, раніше не судимої,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 137 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
як вбачається з обвинувального акту, у липні 2017 року обвинувачена ОСОБА_8 , будучи заступником директора з навчально-виховної роботи Білоцерківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 22, та згідно посадової інструкції відповідальною, зокрема, за організацію літнього відпочинку школярів, організувала поїздку двадцяти семи учнів на відпочинок до села Лумшори Перечинського району Закарпатської області на базу відпочинку «Полонина-ДБК-3», де 19 липня 2017 року, по прибуттю, уклала з директором такої ОСОБА_10 . Договір № 5 про надання послуг з оздоровлення дітей у літній період та виступила в якості замовника від імені школи. Після того, 20 липня 2017 року під час туристичного походу з купанням у трав`яних чанах, обвинувачена ОСОБА_8 неналежно виконуючи професійні обов`язки щодо охорони життя та здоров`я дітей, внаслідок недбалого та несумлінного до них ставлення, усвідомлюючи небезпеку купання в басейні непристосованому для дітей, допустила їх самовільне купання без рятувальних плавзасобів та безпосередньої присутності інструктора ОСОБА_11 , внаслідок чого настала смерть малолітнього ОСОБА_12 шляхом утоплення, за що кримінальна відповідальність передбачена ч. 2 ст. 137 КК України.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_8 свою вину у вчиненому злочині визнала повністю, розкаялася та разом зі своїм захисником заявила суду клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 47 КК України, тобто у зв`язку з передачею її на поруки.
Потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечили, оскільки вважають, що обвинувачена мусить бути покарана і як наслідок, відсторонена від виконання своїх посадових обов`язків, а тому просили у задоволенні клопотання відмовити.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 залишив вирішення клопотання про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності на розсуд суду.
Заслухавши думку учасників судового провадження, з`ясувавши добровільність звернення обвинуваченої з клопотанням про звільнення її від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Згідно з приписом, зазначеним у ч. 4 ст. 286 цього Кодексу, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Встановлено, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 137 КК України, який згідно ст. 12 цього Кодексу відноситься до злочину середньої тяжкості.
Відповідно до ст. 47 КК України особу, яка вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, та щиро покаялася, може бути звільнено від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу підприємства, установи чи організації за їхнім клопотанням за умови, що вона протягом року з дня передачі її на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку.
Як роз`яснено у п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23 грудня 2005 року, Особу можна звільнити від кримінальної відповідальності з передачею на поруки (ст. 47 КК) за умови, що вона вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості. Підставою такого звільнення є щире розкаяння особи, яке свідчить про її бажання спокутувати провину перед колективом підприємства, установи чи організації та виправити свою поведінку. Особу, яка не визнала себе винною у вчиненні злочину, передавати на поруки не можна. Звільнення від кримінальної відповідальності за ст.47 КК можливе лише за клопотанням колективу підприємства, установи чи організації, членом якого є особа, про передачу її на поруки. Звернення з клопотанням, крім колективу, можуть ініціювати сам обвинувачений (підсудний) або його родичі, потерпілий, а також прокурор, слідчий чи особа, яка провадить дізнання. За наявності зазначених вище обставин, а також належно оформленого клопотання суд вправі (але не зобов`язаний) звільнити особу від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу. Відмова суду в задоволенні клопотання має бути вмотивованою.
Так, як вбачається з клопотання трудового колективу Білоцерківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 22 про звільнення обвинуваченої ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку з передачею її на поруки, то таке не відповідає вимогам ст. 47 КК України, так як в ньому не зазначено, які заходи виховного характеру та яким чином вони будуть застосовані до обвинуваченої; чи зобов`язується вона своєю законослухняною поведінкою та сумлінною працею виправдати довіру колективу, не ухилятися від заходів виховного характеру та не порушувати громадський порядок.
До того ж беручи до уваги те, що ОСОБА_8 займає керівну посаду заступника директора з навчально-виховної роботи Білоцерківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 22, трудовий колектив взагалі не обґрунтував свою здатність здійснювати відносно неї заходи виховного характеру.
Отже, враховуючи вищевикладене, а також те, що злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 має підвищену суспільну небезпечність, суд приходить до висновку, що у даному випадку застосування відносно ОСОБА_8 звільнення від кримінальної відповідальності є неприйнятним, а відтак клопотання захисника до задоволення не підлягає.
Керуючись ст. 47 КК України, ст. ст. 284 ч. 2, 288, 369, 372 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В :
у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 137 КК України на підставі ст. 47 цього Кодексу у зв`язку з передачею особи на поруки та закриття кримінального провадження відмовити.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали може бути включено до апеляційної скарги на судове рішення, прийняте за наслідками розгляду кримінального провадження.

Головуючий: ОСОБА_1