Справа № 635/3651/18
Провадження № 1-в/635/463/2018
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2018 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у смт.Покотилівка клопотання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, щодо застосування ЗУ "Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув"язнення у строк покарання", -
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 27 червня 2014 року до підозрюваного ОСОБА_4 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі "Харківська установа виконання покарань (№27)".
Як вбачається з рапорту начальника ГКСШ Зміївського РВ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_5 від 27 червня 2014 року, ОСОБА_4 , 27 червня 2014 року о 13.00 годині, був взятий під варту, на підставі ухвали Зміївського районного суду Харківської області від 27 червня 2014 року.
Вироком Зміївського районного суду Харківської області від 16 червня 2016 року ОСОБА_4 був засуджений за ст.ст.185 ч.2, 185 ч.3, 304 ч.1, 70, 71 КК України до 7 років позбавлення волі. Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено без змін тримання під вартою в Державній установі «Харківська установа виконання покарань (№27)». Строк відбуття покарання рахується з 27 червня 2014 року. Зараховано в строк призначеного покарання строк попереднього ув`язнення з 27 червня 2014 року по 16 червня 2016 року. Вирок набрав законної сили 07 листопада 2017 року.
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 07 листопада 2017 року було закрито апеляційне провадження за апеляційними скаргам прокурора, обвинувачених ОСОБА_4 і ОСОБА_6 та захисників ОСОБА_7 і ОСОБА_8 на вирок Зміївського районного суду Харківської області від 16 червня 2016 року стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 15 січня 2018 року зараховано в строк призначеного ОСОБА_4 покарання строк попереднього ув`язнення з 17 червня 2016 року по 20 червня 2017 року. Ухвала набрала законної сили 23 січня 2018 року.
01 червня 2018 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо застосування до нього вимог ЗУ "Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання".
Засуджений та представник Державної установи "Темнівська виправна колонія (№100)" у судове засідання не з`явилися, надали суду письмові заяви з проханням розглядати клопотання у їх відсутність та задовольнити клопотання у повному обсязі.
Заслухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення даного клопотання, дослідивши матеріали справи, особову справу засудженого, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
На підставі ст.72 КК України та положень ЗУ "Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання" зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі і суд застосовує цей Закон до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю за клопотанням засудженої особи, членів її сім`ї або захисника, суду, що виніс зазначений обвинувальний вирок, протягом двох тижнів з дня отримання відповідного клопотання судом або за власною ініціативою суду.
У відповідності до вимог ч.5 ст.72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
У разі призначення судом іншого покарання, ніж позбавлення волі, зарахування строку попереднього ув`язнення в межах того самого кримінального провадження здійснюється в такому порядку:
1) строк попереднього ув`язнення переводиться у строк позбавлення волі відповідно до співвідношення, визначеного абзацом першим цієї частини;
2) визначений відповідно до пункту 1 цієї частини строк позбавлення волі переводиться в інший призначений вид покарання відповідно до співвідношення, визначеного частиною першою цієї статті.
При призначенні основного покарання, не зазначеного в частині першій цієї статті, суд зобов`язаний повністю звільнити засудженого від відбування такого основного покарання.
У строк попереднього ув`язнення включається строк:
а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;
б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання;
в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження;
г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи;
ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Як вбачається з вимог ст.1 Закону України "Про попереднє ув`язнення" попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Відповідно до вимог п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України.
Згідно з п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання про вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених п.п.10, 11, 13 ч.1 ст.537 цього Кодексу.
Відповідно до Закону №2046-УШ, який набрав чинності 21 червня 2017 року, частину п`яту статті 72 Кримінального кодексу України викладено в новій редакції, зокрема: «Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування».
Як уже було зазначено вище, положення ч.5 ст.72 КК України у редакції Закону №838-VIII передбачали, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, в межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. При цьому у строк попереднього ув`язнення в цілях цієї норми включалися строки: затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; тримання особи під вартою як запобіжного заходу, обраного суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження. Крім того, згідно з указаною нормою при призначенні основного покарання, не зазначеного в ч. 1 ст.72 КК, суд зобов`язаний повністю звільнити засудженого від відбування такого основного покарання.
Натомість положення ч.5 ст.72 КК України у редакції Закону № 2046-VIII, які набрали чинності 21 червня 2017 року, передбачають що попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами частини 1 цієї статті, а при призначенні покарань, не зазначених у ч.1 ст.72 КК України, суд, ураховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.
Таким чином, наведені положення ч.5 ст.72 КК України передбачають різні правила зарахування попереднього ув`язнення при: 1) призначенні покарання у виді позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч.1 ст.72 КК; 2) призначенні виду покарання, не вказаного в ч.1 ст.72 КК.
Крім того, суд зазначає, що положення ч.5 ст.72 КК України щодо правил зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч.1 ст.72 КК України, не можна вважати такими, що визначають «караність» або «інші кримінально-правові наслідки діяння» у розумінні ч.2 ст.4 КК України.
У зв`язку з цим положенням вказаної правової норми в редакції Закону від 26 листопада 2015 року №838-VIII не може надаватися ультраактивна дія, яка би забезпечила можливість їх застосування після набрання 21 червня 2017 року чинності новою редакцією цієї норми відповідно до Закону від 18 травня 2017 року №2046-VIII.
Водночас, оскільки зазначене вище зарахування не є передбачуваним кримінально-правовим наслідком злочину самого по собі, а безпосередньо обумовлене фактом застосування кримінально-процесуальних заходів (без якого таке зарахування неможливе), то застосування ч.5 ст.72 КК України у редакції Закону від 18 травня 2017 року № 2046-VIII з дати набрання ним чинності щодо періодів попереднього ув`язнення, що мали місце в період дії цієї норми, означає пряму, а не зворотну дію, а тому не порушуватиме положення ст.58 Конституції України та ч.2 ст.5 КК України. І лише застосування ч.5 ст.72 КК України у редакції Закону від 18 травня 2017 року № 2046-VIII до періодів попереднього ув`язнення, що тривали до набрання цим Законом чинності, становило би заборонену ч.2 ст.5 КК України зворотну дію закону.
Таким чином, при зарахуванні попереднього ув`язнення у строк покарання у виді позбавлення волі або у строк іншого покарання, передбаченого ч.1 ст.72 КК України, у редакції Закону від 26 листопада 2015 року 838-VIII, підлягає застосуванню стосовно періодів попереднього ув`язнення, які тривали до 20 червня 2017 року включно, у тому числі до набрання чинності вказаним Законом, а в редакції Закону від 18 травня 2017 року № 2046-VIII - до періодів, які мали місце, починаючи з 21 червня 2017 року, незалежно від того, коли було вчинено злочин за фактом якого здійснюється відповідне кримінальне провадження.
Такий підхід узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в рішенні від 12 лютого 2008 року у справі «Кафкаріс (Kafkaris) проти Кіпру», в якій суд не встановив порушення ст.7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в аспекті заборони зворотної дії закону. Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини, цей міжнародний судовий орган при визначенні автономного поняття «покарання», яке вживається у п.1 ст.7 Конвенції, розрізняє норми власне кримінально-правові, що стосуються визнання певного діяння злочином і встановлення відповідальності, та норми, які стосуються процесуальних питань чи питань виконання покарань, які можуть впливати на обсяг покарання, але вони не є такими, що визначають покарання саме по собі (п.142 рішення).
Аналогічна позиція з цього питання викладена у постанові Верховного суду №180/746/16-к від 06 червня 2018 року.

Враховуючи вищевикладене, оскільки вироком Зміївського районного суду Харківської області від 16 червня 2016 року та ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 15 січня 2018 року засудженому ОСОБА_4 у строк призначеного покарання зараховано весь час попереднього ув`язнення, з урахуванням вимог ч.5 ст.72 КК України (в редакції від 26 листопада 2015 року), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з урахуванням правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 06 червня 2018 року у справі №180/746/16-к, яка відповідно до ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» повинна враховуватися іншими судами при застосуванні таких норм права, суд доходить до висновку про те, що підстав для повторного задоволення клопотання засудженого у суда немає.
На підставі вищевикладеного, ст.72 КК України, керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, щодо застосування ЗУ "Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув"язнення у строк покарання" - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області протягом семи днів зі дня її проголошення, а засудженим - в той же строк зі дня отримання ним копії ухвали.
Суддя ОСОБА_1