справа № 462/2604/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2018 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000638 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, працюючого на посадіводія-експедитора, механіка в ТзОВ "Поляріс" зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

встановив:
ОСОБА_5 19.02.2018 року приблизно о 15 год. 50 хв., керуючи вантажним автомобілем «МАН», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись ним у м. Львові по проїзній частині дороги вулиці Городоцькій, у напрямку до центральної частини м. Львова, порушив вимоги ПДР України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року зі змінами та доповненнями відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №136 від 06.03.2013 року, а саме: Р.1.п.1.5, Р.2 п.2.3 п.п. „б д, Р. 10 п.п. 10.1. та 10.3 ПДР України, які виразилися в тому, що він керуючи автомобілем, був не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її, зміну, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, під час перестроювання не дав дорогу транспортному засобу, що рухався у попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися, а саме автомобілю марки „Нісан Датсун р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , що призвело до зіткнення, та подальшого виїзду автомобіля „Нісан Датсун на зустрічну смугу руху, і зіткненням із автомобілем марки „Мерседес Бенц, р.н. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_7 . У результаті порушення правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_5 , водій автомобіля „Нісан Датсун, р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , згідно висновку судово-медичної експертизи №98/2018 від 16.03.2018 отримав наступні тілесні ушкодження: рана на голові, забій головного мозку середнього ступеню, крововилив у м`яку мозкову оболонку, переломи 5,6,7,8,9 ребер справа, забій-надриви обох легень з поступленням крові та повітря у плевральні порожнини, розрив селезінки з внутрічеревною кровотечою. Виявлені тілесні ушкодження заподіяні тупими предметами, могли утворитися 19 лютого 2018 року в момент дорожньо-транспортної пригоди та відносяться до тяжкого тілесного ушкодження, за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому злочині за ч. 2 ст. 286 КК України, визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті та дав суду показання про те, що 19.02.2018 року приблизно о 15 год. 50 хв., керував вантажним автомобілем «МАН», реєстраційний номер НОМЕР_1 у м. Львові по проїзній частині дороги вулиці Городоцької у напрямку до центральної частини м. Львова, не був уважним, не відреагував на зміну дорожньої обстановки, під час перестроювання не дав дорогу транспортному засобу, що рухався у попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися, а саме автомобілю марки „Нісан Датсун р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , оскільки все сталося раптово і не помітив його. Внаслідок його дій відбулося зіткнення та подальший виїзд автомобіля „Нісан Датсун на зустрічну смугу руху і зіткнення із автомобілем марки „Мерседес Бенц, р.н. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_7 . У результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження, перебував в лікарні. Крім того зазначив, що після дорожньо-транспортної пригоди відразу зупинився, намагався надати першу допомогу потерпілому, двічі викликав швидку медичну допомогу, в подальшому відвідував потерпілого в лікарні, просив вибачення, з потрепілим примирилися. Щиро розкаюється у вчиненому, просить суворо не карати, пояснив, що має тривалий водійський стаж, дорожньо-транспортна пригода за його участю сталася вперше, працює водієм, отримує заробітну плату, яка є єдиним джерелом його доходів, тому просить не позбавляти його права керувати транспортними засобами.

Потерпілий ОСОБА_4 просить суворо не карати обвинуваченого, не заперечив щодо призначення йому покарання зі звільненням від відбуття основного покарання з випробуванням та без позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки вони примирилися, він повністю вибачив його.

Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорювались фактичні обставини кримінального провадження, з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності такої їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд у порядку, передбаченому даною нормою.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що вина ОСОБА_5 у порушенні Правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило тяжке тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_4 доведена повністю і його дії органом досудового розслідування вірно кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 є щире каяття, активне сприянння розкриттю злочину, а обставин, що обтяжують покарання - судом не встановлено.

Суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином відповідно до ст.12 КК України, що злочин вчинено з необережності, особу винного, який раніше не судимий, одружений, працює водієм-експедитором, механіком ТзОВ "Поляріс" його щомісячна зарплата становить 3 723 грн. та є єдиним джерелом доходів, на обліку в КЗ ЛОР "ЛОМЦП та ТУ" не перебуває, згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19.02.2018 р. та результату токсикологічного дослідження № 1526 від 20.02.2018 р. ознак спяніння не виявлено, вищезазначену думку потерпілого щодо призначення покарання та їх примирення.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, в межах санкції ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі,оскільки суд, застосовуючи принцип індивідуалізації покарання, переконаний, що таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення, попередження нових злочинів.

Між тим, суд, беручи до уваги наведене, враховуючи позицію прокурора та думку потерпілого, які просили призначати покарання зі звільненням від відбуття основного покарання з випробуванням, без призначення додаткового покарання, а також наявність обставин, що пом`якшують покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого, розписку потерпілого про примирення, його дії після вчиненого злочину, вважає за можливе застосувати до ОСОБА_5 ст.75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, оскільки його виправлення можливе без реального відбування покарання, встановивши іспитовий строк тривалістю два роки, який буде оптимальним, покаже стійкість такого виправлення і неможливість вчинення ним в подальшому інших злочинів із покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Крім того, з обвинуваченого слід стягнути в користь Державного бюджету України витрати на залучення експертів.

Підстав, передбачених ст. ст. 176, 177 КПК України, для застосування щодо обвинуваченого запобіжних заходів суд не вбачає.
Керуючись ст.368-371, 373-375 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням протягом іспитового строку тривалістю два роки.

Зобов`язати ОСОБА_5 , відповідно до ст.76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь Державного бюджету України витрати на залучення експертів за проведення судової автотехнічної експертизи № 1/350 від 12.03.2018 р. (1430 грн.), за проведення судової автотехнічної експертизи № 1/349 від 02.03.2018 р. (1430 грн.), за провдення судової автотехнічної експертизи № 1/351 від 03.03.2018 р. (1430 грн.), за проведення судової автотехнічної експертизи № 1455 від 20.04.2018 р. (3718 грн.), на загальну суму 8 008 (вісім тисяч вісім) грн. 00 коп.

Речовий доказ - автомобіль марки «МАН», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання водія ОСОБА_5 повернути власнику ОСОБА_5 , скасувати арешт на автомобіль марки «МАН», реєстраційний номер НОМЕР_1 , накладений на підставі ухвали Галицького районного суду м. Львова від 20.04.2018 р.
Речовий доказ - автомобіль марки "Мерседес Спринтер", р.н. НОМЕР_3 , переданий на відповідальне зберігання його водію ОСОБА_7 повернути власнику ОСОБА_7 , скасувати арешт на автомобіль марки "Мерседес Спринтер", р.н. НОМЕР_3 , накладений на підставі ухвали Галицького районного суду м. Львова від 20.04.2018 р.
Речовий доказ - автомобіль марки "Нісан Дастун", р.н. НОМЕР_2 повернути власнику ОСОБА_8 , скасувати арешт на автомобіль марки "Нісан Дастун", р.н. НОМЕР_2 , накладений на підставі ухвали Галицького районного суду м. Львова від 20.04.2018 р.
Речовий доказ - CD-R з відеоносієм, відеореєстратора автомобіля, на якому зафіксовано факт дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 19.02.2018 р. приблизно о 15 год. 50 хв. залишити при справі.
Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя: (підпис) ОСОБА_1
З оригіналом згідно.

Суддя: ОСОБА_1