№ провадження 1-кс/646/4/2018
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03.03.18 року м.Харків
Слідчий суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участі: секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого в ОВС першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 від 29 червня 2016 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000157 від 30 травня 2013 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до суду із зазначеною скаргою на постанови слідчого про закриття кримінального провадження та про відмову у визнанні потерпілою, мотивуючи скаргу тим, що вважає ці постанови незаконними, так як слідчим досудове розслідування за обставинами, викладеними в її заяві, не проведено та не є об`єктивним. Тому заявниця просила скасувати зазначені постанови.

Заявниця звернулась до суду з письмовою заявою про розгляд скарги у її відсутність, доповнивши скаргу.

Слідчий і прокурор, повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали кримінального провадження та матеріали справи за скаргою, приходить до наступного.

Достовірно встановлено, що в провадженні першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області знаходилось кримінальне провадження № 0000157 від 30 травня 2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 397 КК України за заявою ОСОБА_3 та ОСОБА_5 від 03.04.2011 вих. 1168 щодо незаконних дій колишніх працівників ГУ МВС України в Харківській області під час розгляду запитів ОСОБА_3 як захисника по кримінальній справі № 61061478 та ненадання їй по цих запитах копій документів, які мають відношення до предмету кримінальної справи.

За результатами досудового розслідування старший слідчий в ОВС першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 дійшов висновку про відсутність в діях зазначених працівників складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 397 КК України і 29.06.2016 року виніс постанову про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити, як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно вимог п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів. Постанова слідчого має бути вмотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладена суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій прав та законних інтересів учасників процесу.

Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин; а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить постанова висновки слідчого щодо відсутності вини особи ( осіб) у вчиненні кожного з них.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, цим вимогам постанова слідчого про закриття кримінального провадження не відповідає.

Так, відповідно до витягу з кримінального провадження, до ЄРДР не внесено відомості про заявників, водночас у фабулі зазначено, що розслідування проводилося за зверненням ОСОБА_3 . Також слід зазначити, що заяву вих.1168 від 03.04.2011 було подано двома заявниками ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . Крім того, у порушення ч.5 ст.214 КПК України, до фабули не внесено короткий виклад відомостей про кримінальне правопорушення, не зазначено ані дати і номера звернення, ані доводів щодо вчиненого кримінального правопорушення, ані даних щодо осіб працівників міліції, на яких вказано у заяві та про яких зазначено в матеріалах службової перевірки за зверненнями заявників.

Матеріали кримінального провадження не містять документів щодо проведення слідчих дій після ухвали суду від 26.05.2016, якою скасовано попередню постанову про закриття даного кримінального провадження, при цьому замість безумовного виконання судових рішень слідчим допущено їх коментування, що неприпустимо.

Слідчим не враховано висновки службової перевірки ВВБ у Харківській області, де зазначено певні порушення закону конкретними особами, відносно яких проводилася перевірка, у тому числі зазначено, що ОСОБА_3 подала 07.02.2011 та 14.02.2011 запити до ГУ МВС України в Харківській області щодо отримання копій документів як захисник по кримінальній справі, але ці запити не були розглянуті відповідно до ст.48 діючого КПК України, а були безпідставно передані до ХМУ ГУ МВС України, яке не мало документів, зазначених у запитах, у тому числі у матеріалах кримінальної справи, куди запити ОСОБА_3 були долучені без виконання, крім того, її скарги розглядалися тими ж особами, щодо яких були подані, тобто її запити як захисника залишилися не розглянутими, копії запитуваних документів їй не надано, що свідчить про створення перешкод діяльності її як захисника по зазначеним фактам. Ці обставини, підтверджені висновком вказаної службової перевірки, не отримали належної правової оцінки у даному кримінальному провадженні.

При цьому слідством не встановлено, хто конкретно із службових осіб ГУ МВС України в Харківської області, за якими резолюціями та на якій законній підставі передав зазначені запити ОСОБА_3 до ХМУ ГУ МВС України в Харківської області, що не було власником запитуваних документів. У порушення ст. 91 КПК України у даному кримінальному провадженні тривалий час не встановлено цих осіб, не допитано та не витребувано відповідні документи про рух запитів заявниці і не долучено до матеріалів кримінального провадження, не встановлено навіть і після відповідного клопотання ОСОБА_3 про витребування зазначених документів, у задоволенні якого заявниці безпідставно відмовлено постановою слідчого від 01.03.2016.

Також суд зазначає, що відмова експерта про неможливість надання висновку щодо моральної шкоди не базується на законі та суперечить вимогам ст.242 КПК України, з урахуванням, що у постанові слідчого про проведення судово-психологічної експертизи йдеться про шкоду, яка виникла у зв`язку із психотравматичною ситуацією від порушення прав ОСОБА_3 як захисника на отримання копій документів щодо предмета кримінальної справи. Із порушення цього права випливає порушення прав її сина ОСОБА_5 на захист по кримінальній справі № 61061478 та порушення прав заявниці як матері сина, чиї права порушено, з урахуванням, що під час службової перевірки встановлені певні порушення закону при розгляді запитів заявниці як захисника та вказано на конкретних осіб, якими допущено зазначені порушення.

Крім того, в постанові від 01.03.2016 про відмову у задоволенні клопотання заявниці (КП а.с.190) зазначено, що у відповіді заявниці із прокуратури м.Харкова від 28.10.2008 вказано про надходження у квітні 2008 року до СУ ГУМВС в Харківській області листа громадської організації «Спілка Української молоді» про проведення прес-конференції і на цю прес-конференцію за вказівкою СУ ГУМВС прибув слідчий ОСОБА_6 , і далі слідчий, із посиланням на матеріали службової перевірки ВВБ у Харківській області, зазначає, що це протирічить наданим СУ ГУМВС під час службової перевірки відомостям, згідно яких оригінал зазначеного листа до СУ ГУМВС у квітні 2008 року не надходив та в матеріалах кримінальної справи не знаходиться, місцезнаходження зазначеного листа не встановлено. Як зазначає слідчий, ця суперечливість є підставою для відмови у клопотанні заявниці щодо встановлення обставин надходження листа та його місцезнаходження, відповідних допитів та перевірки матеріалів. Проте, слід зазначити, що саме обов`язком слідства є усунення суперечностей у отриманій інформації, тим паче, що мова йде про лист, копію якого просила надати ОСОБА_3 у запиті як захисник по кримінальній справі, та причини невиконання її запиту є предметом даного кримінального провадження. Крім того, слідчий посилається на офіційні відповіді із прокуратури м.Харкова та із СУ ГУМВС у Харківській області, зазначаючи, що в них міститься суперечлива інформація, крім того, слідчий ОСОБА_6 не заперечує своєї участі у вказаній пре-конференції та надав щодо цього пояснення у прокуратурі м.Харкова. Як вбачається, що така суперечливість дійсно потребує перевірки. Цій же меті має слугувати додатковий допит слідчого ОСОБА_6 щодо його участі у квітні 2008 року у зазначеній прес-конференції, тому відмова у клопотанні щодо допиту ОСОБА_7 та колишнього керівника ОСОБА_8 , обґрунтована на припущенні, що спливло багато часу і допит не дасть позитивних результатів, є незаконною, крім того, виникає питання, чому ці обставини слідством не встановлювалися раніше, коли час ще так не сплив, адже заяву про ненадання копії листа на запит ОСОБА_3 , було нею подано ще 03.04.2011, тоді ж проводилася службова перевірка ВВБ у Харківській області, матеріали якої було передано до прокуратури Харківської області, при цьому й розслідування проводилося вже з 2013 року.

Суд зазначає, що в мотивувальній частині оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження не викладено аналізу дій кожної із осіб, про які у резолютивній частині постанови дано висновок щодо відсутності у діях особи складу кримінального правопорушення, незважаючи на наявність певного аналізу дій конкретних осіб та визначення дій як незаконних у висновку службової перевірки ВВБ у Харківській області.

Крім того, показання допитаних під час досудового розслідування осіб мають певні суперечливості. Так, ОСОБА_9 зазначає, що запитувані ОСОБА_3 документи були у кримінальній справі, проте колишній начальник слідчого відділу ОСОБА_10 вказує на те, що у матеріалах кримінальної справи була лише фотокопія листа ОСОБА_11 , а листа громадської організації «Спілка Української молоді» не було взагалі, те ж зазначає і колишній слідчий по кримінальній справі ОСОБА_12 . Показання працівника приймальні громадян ГУМВС в Харківській області ОСОБА_13 взагалі містять загальні фрази щодо подання звернень до приймальні, із негативними висловлюваннями щодо заявниці, при цьому текст допиту набрано слідчим, але питання щодо запитів ОСОБА_3 , вочевидь, слідчим не задавалися, тобто допит не направлено на отримання необхідної для справи інформації. При цьому висловлювання щодо заявниці ОСОБА_13 нічим об`єктивно не підтвердила. Проте, щодо руху зазначених запитів ОСОБА_3 із приймальні громадян, тобто, хто конкретно направив ці запити до ХМУ ГУМВС в Харківській області, обставини слідством не встановлювалися. Таким чином слідчий не виконав завдання, встановлені ст.2 КПК України.

Крім того, суд зазначає, що в оскаржуваній постанові про закриття кримінального провадження безпідставно викладено конфіденційні дані щодо предмету та руху самої кримінальної справи 61061478, а також дані щодо осіб обвинувачених по справі, оскільки ці дані не мають відношення до предмету даного кримінального провадження, а зазначена кримінальна справа на даний час судом не розглянута по суті та вирок по ній не винесено.

Також суд зазначає, що в постанові про закриття кримінального провадження без посилання на об`єктивні достовірні докази зазначено як встановлений факт про начебто негативні дії заявниці 18.08.2007 р. по відношенню до слідчого ОСОБА_6 та його сім`ї, що неприпустимо, крім того, викладене не має відношення до предмету даного кримінального провадження, тобто до причин не видачі копій документів на запити ОСОБА_3 як захисника по кримінальній справі.

Вказані обставини свідчать про суттєву неповноту досудового розслідування.

З огляду на наведене, постанова слідчого про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню з метою відновлення досудового розслідування, під час якого необхідно урахувати доводи суду, викладені у мотивувальній частині.

В частині скарги про скасування постанови про відмову у визнанні заявниці потерпілою у кримінальному провадженні, слідчий суддя відмовляє у задоволенні, оскільки така постанова не виносилася, заявниця була допитана у якості потерпілої.

Виходячи з викладеного, керуючись статтями 303-307 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову слідчого в ОВС першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 від 29 червня 2016 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000157 від 30 травня 2013 року, - скасувати.

Матеріали кримінального провадження повернути до прокуратури Харківської області для відновлення досудового розслідування, під час якого необхідно урахувати доводи суду, викладені у мотивувальній частині.

В іншій частині скарги - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1