Провадження № 11-кп/792/430/18
Справа № 688/869/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст. 121 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №7000154, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 квітня 2018 року,

у с т а н о в и л а :
Вироком Шепетівського міськрайонного суду від 18 квітня 2018 року

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 ), громадянин України, з професійно-технічною освітою, вдівець, не працює, несудимий в порядку ст.89 КК України,
визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, та призначено йому покарання у виді 8 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з 18 квітня 2018 року.
Зараховано у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 08 лютого 2018 року по 17 квітня 2018 року включно.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_7 залишено попередній тримання під вартою.
Питання речових доказів вирішено на підставі ст.100 КПК України.

Як установлено місцевим судом, близько 01 години 08 лютого 2018 року ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в приміщенні кухні житлового будинку АДРЕСА_2 , під час спільного розпиття алкогольних напоїв з рідним братом ОСОБА_9 , на грунті раптово виниклих між ними в ході побутової сварки неприязних відносин, умисно наніс ОСОБА_9 , що сидів на стільці біля кухонного столу, удар кулаком правої руки в праву частину обличчя, після чого наніс удар кулаком правої руки в тулуб спереду справа, від чого той зігнувся, сидячи на стільці, а тоді вдарив його взутою у кросівок правою ногою у правий бік по тулубу під ребра, від якого той впав на підлогу і в нього з рота потекла кров.
Після цього ОСОБА_7 продовжив умисно наносити удари ногами у взутті по голові та тулубу ОСОБА_9 , завдавши всього не менше шести ударів.
За наведених обставин ОСОБА_7 умисно спричинив ОСОБА_9 тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент його спричинення, від якого ОСОБА_9 помер на місці.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просив вирок суду скасувати і ухвалити новий. Вважав, що вирок суду є незаконним, оскільки суд дав неправильну правову оцінку обставинам і помилково дійшов висновку про його винуватість у вчиненні злочину.

Указував, що при призначенні покарання суд не врахував, що у нього на утриманні перебуває неповнолітня дитина і призначене покарання створить неможливим його участь у її вихованні та наданні необхідної допомоги.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту судового рішення та доводів апеляційної скарги; пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на підтримання апеляційної скарги з викладених у ній мотивів; заперечення прокурора проти її задоволення; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, є обґрунтованим, підтверджений сукупністю зібраних у кримінальному провадженні та детально викладених у вироку доказів, яким дана належна правова оцінка.

Доводи обвинуваченого в апеляційній скарзі про невинуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, не ґрунтуються на матеріалах провадження і позбавлені підстав.

У місцевому суді обвинувачений ОСОБА_7 , не заперечуючи самого факту спричинення тілесних ушкоджень рідному брату ОСОБА_9 , свою вину визнав частково, оскільки лежачого на підлозі брата не бив і не міг передбачити, що від його ударів настане смерть потерпілого.

Показав, що дійсно ввечері 07 лютого 2018 року прийшов до себе в будинок, приблизно о 20-й годині туди до них прийшов і його рідний брат ОСОБА_9 . На запитання навіщо брат викрав його керамічну плитку, брат заперечив свою причетність і дістав 0,5 літрів самогону, який обоє стали розпивати. Він наполягав, що плитку викрав саме брат, бо лише в нього були ключі від хліва; брат раніше викрав металолом.
Після 24-ої години, під час розпиття спиртного, коли вони обоє сиділи за столом, він ударив брата кулаком правої руки в праву частину обличчя, від чого останній взявся рукою за щоку та трохи нахилився вперед. Після цього наніс брату удар кулаком правої руки в тулуб спереду справа, від чого той зігнувся, сидячи на стільці. Тоді вдарив брата взутою у кросівок правою ногою у правий бік по тулубу під ребра, від якого він впав на підлогу і в нього з рота потекла кров.
Помітивши, що він не дихає, став робити йому масаж серця, стукати руками по щоках, вилив на його обличчя кружку води і викликав швидку допомогу.
Стверджував, що умислу в нанесенні ударів з метою заподіяння брату смерті не мав.
Такі ж пояснення ОСОБА_7 дав у апеляційному суді.
Проте винуватість обвинуваченого у нанесенні тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, підтверджена сукупністю досліджених у судових засіданнях та належно оцінених судом доказів.

Із показань потерпілого ОСОБА_10 у судовому засіданні вбачається, що ввечері 07 лютого 2018 року у нього вдома разом з братами ОСОБА_7 та ОСОБА_9 випили 0,25 л самогону. Після цього пішли на вул. Горького, 77, взяли з собою дві пляшки: 0,5 л та 0,25 л самогону, де всі троє порівну випили 0,25 л самогону. Тоді він пішов, а брати ОСОБА_11 залишилися, у них ще було 0,5 л самогону. У ОСОБА_9 був під оком майже непомітний синяк, проте потерпілий на здоров`я не скаржився, рухався нормально, був активний, при ньому конфліктів між братами не було.
За висновком судово-медичної експертизи у ОСОБА_9 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, синця на верхній повіці правого ока, на верхній повіці лівого ока, на шкірі правої щоки, крововилива на внутрішній поверхні нижньої губи, на фоні якого поверхнева рана, крововилива на внутрішній поверхні шкіри голови в потиличній ділянці та в ділянці верхнього краю правої очиці, тотального субарахноїдального крововиливу з потраплянням в шлуночки мозку; закритої травми грудної клітки та живота, перелому 8, 9, 10 ребер справа, розриву правої долі печінки, крововиливу під серозну оболонку петель тонкого кишковика справа, наявна кров в черевній порожнині, синець на тильній поверхні лівої кисті, які виникли від травмуючої дії твердих тупих предметів незадовго до смерті, мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження як небезпечного для життя в момент спричинення, а в даному випадку що призвели до смерті. Смерть ОСОБА_9 настала внаслідок поєднаної травми голови та живота із крововиливами під м`які мозкові оболонки та в шлуночки мозку, розриву печінки, масивної кровотечі в черевну порожнину.
Як випливає з показань судово-медичного експерта ОСОБА_12 , настання смерті потерпілого ОСОБА_9 перебуває у прямому причинному зв`язку з отриманими в комплексі закритою черепно-мозковою травмою, від якої виник субарахноїдальний крововилив з потраплянням в шлуночки мозку (розрив судини, що спричинила крововилив в шлуночки мозку), та закритою травмою грудної клітки і живота, наслідком чого є розрив правої долі печінки, крововиливи під серозну оболонку кишковика, наявність крові в черевній порожнині.
З такими тілесними ушкодженнями потерпілий не міг взагалі вчиняти свідомих дій, а його самостійне пересування було малоймовірним. Перелом 8, 9, 10 ребер справа виник від не менше одного удару із значною силою, ймовірно взутою ногою, а в цілому закрита травма грудної клітки та живота виникла не менше від трьох травмуючих дій, оскільки в цій частині різна локалізація тілесних ушкоджень. В область голови потерпілому було заподіяно не менше трьох ударів, кожен з яких міг призвести до субарахноїдального кровиливу. Життя потерпілого врятувати було малоймовірно. Тілесних ушкоджень, які виникли до конфлікту між обвинуваченим та потерпілим, на тілі останнього не було.
Ці висновки свідчать про те, що побиття було одностороннім і жорстоким, при цьому ОСОБА_7 наносив потерпілому не менше 3-5 ударів в голову та 3-5 ударів по животі, з прикладенням сили, зокрема, й ударів ногою у праву частину тулуба спереду.
Згідно протоколу слідчого експерименту від 08 лютого 2018 року огляду місця події, ОСОБА_7 показав як у приміщенні кухні будинку АДРЕСА_2 , наносив своєму брату ОСОБА_7 тілесні ушкодження, від яких останній помер на місці.
За даними висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи №115 від 22.02.2018 року, ОСОБА_7 на час вчинення інкримінованого йому злочину та на даний час будь-якою душевною хворобою, іншим психічним розладом не страждав та не страждає, міг та може розуміти значення своїх дій та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребував, у стані фізіологічного та психологічного афекту, сильного душевного хвилювання не знаходився, не схильний до фантазування, перекручування фактів об`єктивної дійсності, правильно їх сприймає.
Уся сукупність зібраних у справ доказів була ретельно проаналізована судом, що дало можливість дійти обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненому злочині.

Жодних даних, які б ставили під сумнів достовірність наведених у вироку доказів, не встановлено.

Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.2 ст.121 КК України є правильною.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження не знайшли свого підтвердження при перегляді провадження в апеляційному порядку.

Покарання ОСОБА_7 призначено відповідно до вимог ст.65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та всіх обставин, що пом`якшують його покарання, в тому числі і тих, на які є посилання в апеляційній скарзі.

З огляду на суспільну небезпеку вчиненого злочину, його наслідків, призначене судом покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

За таких обставин апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 407, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України,-
п о с т а н о в и л а:
Вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 квітня 2018 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:
Суддя Апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2