Справа № 467/421/18
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.05.2018 року суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка заяву ОСОБА_4 про відвід слідчого судді Арбузинського районного суду Миколаївської області ОСОБА_5 від розгляду його скарги на дії/бездіяльність слідчого Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 ,-

ВСТАНОВИВ :

27 квітня 2018 року ОСОБА_4 звернувся до Арбузинського районного суду Миколаївської області із скаргою на дії/бездіяльність слідчого Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 .

Згідно протоколу автоматизованого визначення слідчого судді від 27 квітня 2018 року вказану скаргу передано в провадження слідчого судді Арбузинського районного суду Миколаївської області ОСОБА_5 , якій ОСОБА_4 02 травня 2018 року заявив відвід.

Зокрема, у своїй заяві посилався на те, що слідчий суддя ОСОБА_5 не може розглядати подану ним скаргу на дії/бездіяльність слідчого Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області, оскільки заявила собі вмотивований самовідвід від розгляду цивільної справи № 467/666/17ц, в якій він був позивачем, та задовольнила його своєю ж ухвалою.

З цих підстав, на думку заявника, слідчий суддя ОСОБА_5 не може розглядати його скаргу на дії/бездіяльність слідчого.

Заявник ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про його дату, час і місце повідомлявся телефонограмою 02 травня 2018 року, причин свого неприбуття не повідомив.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення заяви про відвід слідчого судді ОСОБА_5 від розгляду скарги ОСОБА_4 на дії/бездіяльність слідчого, яка подана в рамках досудового розслідування кримінального провадження, заперечив з мотивів відсутності підстав для відводу у цьому випадку та необґрунтованості заяви ОСОБА_4 .

Слідчий суддя ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, правом дачі пояснень щодо заявленого їй відводу не скористалась.

В свою чергу суддя, вивчивши заяву ОСОБА_4 , перевіривши її доводи та обґрунтованість, з`ясувавши позицію прокурора, прийшов до таких висновків.

За положеннями ч.1 ст.81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

За змістом ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження.

Статтею 75 КПК України визначено обставини, що виключають участь слідчого судді в кримінальному провадженні, а саме : якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

В судовому засіданні під час розгляду заяви про відвід підстав, визначених статтею 75 КПК України, для відводу слідчого судді ОСОБА_5 не встановлено.

Що стосується підстав для відводу слідчого судді ОСОБА_5 , викладених ОСОБА_4 , то вважаю необхідним вказати на таке.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі "Мироненко і Мартенко проти України" (рішення від 10 грудня 2009 року), наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія А, № 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland, заява № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім ( рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38). Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного ( згадане вище рішення у справі Веттштайна Wettstein), п. 43).
У своєму рішенні по справі "Фельдман проти України" Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності ( рішення у справі "Фельдман проти України", заяви N 76556/01 та 38779/04, рішення від 8 квітня 2010 року, п.97).
Тобто, у ракурсі безсторонності суду, слід ураховувати те, що визначення юридичного змісту оціночної категорії «безсторонній суд» зумовлює необхідність врахування суб`єктивного та об`єктивного критеріїв безсторонності. Перший з них означає, що суддя має бути суб`єктивно вільним від упередженості при розгляді справи; другий - що суддя має забезпечити достатні гарантії для усунення будь-яких обгрунтованих сумнівів щодо його неупередженості.
Конкретизуючи суб`єктивний критерій, Суд підкреслює, що поки не доведено інше, діє презумпція особистої безсторонності судді (рішення ЄСПЛ від 23.06.1981 у справі «Ле Комт (Le Compte), Ван Левен (Van Leuven) и Де Мейер (De Meyere) проти Бельгії»), як наслідок таку презумпцію спростувати досить складно, адже критерієм суб`єктивної безсторонності є відсутність з боку судді умисних або необережних дій чи висловлювань, які б свідчили про пряму чи опосередковану особисту зацікавленість у вирішенні справи або іншим чином давали б підстави сумніватися в його неупередженості.
У той час, як суб`єктивна упередженість полягає, як правило, в умисних чи необережних діях або висловлюваннях суддів (присяжних) перед початком чи під час судового розгляду справи.
Тобто, об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішнiй вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.
Ті обставини, на які посилається ОСОБА_4 , як на підставу відводу слідчого судді ОСОБА_5 , статтею 75 КПК України не передбачені, його твердження про неможливість розгляду його скарги слідчим суддею ОСОБА_5 в даному випадку не можна вважати об`єктивно обґрунтованими, оскільки відсутні достатні докази будь-якого розумного сумніву з приводу її упередженості.

Будь-яких доводів на підтвердження того, що слідчий суддя ОСОБА_5 , заявивши собі самовідвід від розгляду цивільної справи з його участю та задовольнивши його, є упередженою при розгляді його скарги, поданої під час досудового розслідування, заявник не навів, а обмежився лише вказівкою на заявлення відводу суддею ОСОБА_5 від розгляду цивільної справи.

Проте, які саме дії свідчать про її упередженість та необ`єктивність при розгляді скарги не зазначив.

При цьому, внутрішні емоційно-вольові відчуття заявника з того чи іншого питання без наявності певних доказів чи інформації не є достатньою підставою для констатації факту наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді.

За таких обставин, висловлені доводи заявника, які б обумовлювали відвід слідчого судді, є неспроможними та сумнівними за своєю суттю, оскільки не "випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту", в той час як особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного, через що, вважаю заяву ОСОБА_4 про відвід слідчого судді ОСОБА_5 за своєю суттю такою, що не ґрунтуються на вимогах ст.ст. 75, 76 КПК України, у зв`язку з чим остання не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. 75, 76,81, 309 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :
В задоволенні заяви ОСОБА_4 про відвід слідчого судді Арбузинського районного суду Миколаївської області ОСОБА_5 від розгляду його скарги на дії/бездіяльність слідчого Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Суддя ОСОБА_1