Постанова

Іменем України
13 вересня 2018 року

м. Київ
Справа № 346/6291/16-к

Провадження № 51-2848км18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на вирок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 24 квітня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001621 за обвинуваченням
ОСОБА_6 , громадянина України, який народився

ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Коломиї Івано-Франківської області, там же проживає на АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кримінального кодексу України (далі КК України).
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області

від 23 лютого 2017 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік.
На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України суд поклав на ОСОБА_6 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 задоволено частково. Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 6271 гривню 78 коп., моральну шкоду 8000 гривень. У решті позовних вимог відмовлено за безпідставністю.
Згідно з вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він 30 жовтня 2016 року в 3 години на вулиці Майданського в м. Коломиї Івано-Франківської області під час короткочасного конфлікту заподіяв ОСОБА_7 умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя в момент заподіяння, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 24 квітня 2017 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 змінено в частині вирішення цивільного позову про відшкодування моральної шкоди. Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 15000 гривень заподіяної моральної шкоди. У решті вирок суду залишено без змін.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор просить скасувати вирок місцевого та ухвалу апеляційного судів щодо ОСОБА_6 у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Стверджує, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), оскільки апеляційний суд докладних та переконливих мотивів на спростування доводів апеляційної скарги прокурора не навів. Зазначає, що суд всупереч вимогам ст. 414 КПК України не звернув увагу на несправедливість призначеного засудженому покарання внаслідок необгрунтованого застосування ст. 75 КК України, у достатній мірі не врахував, що вчинений ОСОБА_6 злочин відноситься до злочинів середньої тяжкості, обставини, при яких було вчинено правопорушення, думку потерпілої, яка просила місцевий суд призначити ОСОБА_6 реальну міру покарання, оскільки він навіть не намагався відшкодувати їй матеріальну та моральну шкоду, пробачення попросив тільки в суді під час судових дебатів. Твердить, що місцевий суд безпідставно визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 .
У запереченнях на касаційну скаргу прокурора засуджений ОСОБА_6 просить касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а судові рішення стосовно нього без змін. Зазначає, що твердження прокурора про немотивованість застосування стосовно нього ст. 75 КК України є безпідставними. Не погоджується з доводами прокурора про те, що місцевий суд безпідставно визнав обставинами, які пом`якшують покарання, його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Позиції учасників судового провадження
Прокурор касаційну скаргу прокурора не підтримала.
Інші учасники були належним чином повідомлені про судовий розгляд, але в судове засідання не з`явилися.

Мотиви Суду
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Як видно з касаційної скарги, доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та кваліфікація його дій прокурором не оспорюється.
Доводи в касаційній скарзі про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості колегія суддів вважає немотивованими.

Відповідно до ст. 65 КК при призначенні покарання суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суди першої та апеляційної інстанцій зазначених вимог закону про кримінальну відповідальність дотрималися.
Як видно з вироку місцевого суду, який апеляційний суд, зокрема, у частині призначення покарання залишив без змін, при призначенні покарання

ОСОБА_6 суд урахував ступінь тяжкості злочину, особу винного, конкретні обставини справи, обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання. Зокрема, суд виходив з того, що

ОСОБА_6 є особою молодого віку, вперше притягується до кримінальної відповідальності, відсутня негативна характеристика. Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , відповідно до ст. 66 КК України суд визнав його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Крім того, ОСОБА_6 повністю відшкодував заподіяну ОСОБА_7 матеріальну та моральну шкоду.

Беручи до уваги конкретні обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу ОСОБА_6 місцевий суд дійшов обгрунтованого висновку про необхідність призначення йому покарання у виді обмеження волі із застосуванням положень ст. 75 КК України зі звільненням його від відбування покарання з випробуванням.
При перегляді кримінального провадження в апеляційному порядку суд відповідно до вимог ст. 419 КПК ретельно перевірив доводи апеляційних скарг прокурора і потерпілої ОСОБА_7 та дав на них мотивовану відповідь. Зазначив, з яких підстав апеляційну скаргу прокурора залишив без задоволення, а апеляційну скаргу потерпілої задовольнив частково .
Таким чином, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.
Отже, з огляду на те, що немає правових підстав вважати призначене засудженому покарання явно несправедливим через м`якість, не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були б безумовними підставами для скасування або зміни судових рішень, касаційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.
Ураховуючи викладене, керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України,

п. 4 параграфу 3 «Перехідні положення» розділу 4 Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», Верховний Суд
ухвалив:
Вирок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від

23 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 24 квітня 2017 року стосовно ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора без задоволення.
Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3