Справа № 488/844/15-к
Провадження № 1-кс/488/877/18
У Х В А Л А

17.08.2018 року
Слідчий суддя Корабельного районного суду м.Миколаєва ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

представника заявниці ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві скаргу ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження,

в с т а н о в и в :

Заявниця звернулась до суду із відповідною скаргою, в якій просить скасувати постанову начальника СВ Корабельного ВП ГУ НП у Миколаївській області ОСОБА_5 від 15 листопада 2016 року, якою закрито кримінальне провадження № 0000402, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 лютого 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.358 ч.4 КК України.

Обґрунтовуючи скаргу, заявниця зазначає, що постанова є незаконною, а досудове розслідування проведено формально і без належної правової оцінки фактичних обставин. Так, у вказаній постанові слідчий вказує, що договір купівлі-продажу від 11 червня 2002 року, який ОСОБА_6 надала до Управління містобудування та архітектури Миколаївської міської ради для приватизації земельної ділянки по АДРЕСА_1 , є законним, при цьому посилається на рішення Корабельного районного суду м.Миколаєва від 02 березня 2015 року, яким вказаний договір визнаний дійсним. Проте рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 08 грудня 2016 року вказане рішення місцевого суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання вищевказаного договору дійсним та визнання права власності. Також, заявниця зазначає, що 14 березня 2016 року на підставі рішення суду від 02 березня 2015 року про визнання дійсним договору купівлі-продажу, ОСОБА_6 уклала договір дарування № 296 вказаного домоволодіння на користь онука ОСОБА_8 , який 19 липня 2016 року уклав договір купівлі-продажу № 568 вказаного домоволодіння. Отже, на думку ОСОБА_4 , начальник СВ Корабельного ВП ГУ НП у Миколаївській області ОСОБА_5 не вжив всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об?єктивного дослідження обставин події, а тому постанова від 15 листопада 2016 року є передчасною і необґрунтованою.

Представник заявниці під час судового розгляду підтримав доводи скарги з викладених в ній мотивів, додавши, що у 2002 році ОСОБА_7 вже не була власницею спірного домоволодіння, оскільки до цього, ще у 2000 році, вона ж продала вказаний будинок ОСОБА_9 . Також представник вказав, що під час досудового розслідування ОСОБА_7 так і залишилася недопитаною.

Особа, чиє рішення оскаржене, на час розгляду скарги вже не обіймає посади у слідчому відділі Корабельного ВП ГУ НП у Миколаївській області. В порядку ч.3 ст.306 КПК України розгляд скарги проводився у її відсутність.

Заслухавши пояснення особи, яка брала участь у судовому розгляді, дослідивши відповідне кримінальне провадження, слідчий суддя доходить до переконання, що доводи скарги заслуговують на увагу.

Так, ч.4 ст.38 КПК України вимагає від органу досудового розслідування застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Як зазначає ч.5 ст.110 КПК України, постанова слідчого складається, у тому числі, з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; резолютивної частини, яка повинна містити відомості, зокрема, про зміст прийнятого процесуального рішення.

Слідчий суддя вважає, що вказані вимоги закону під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000402 від 05 лютого 2015 року слідчим виконані без особливої ретельності, а встановленим фактичним обставинам у постанові надана викривлена юридична оцінка.

Насамперед, необхідно зауважити, що ОСОБА_4 у заяві про вчинення злочину від 03 лютого 2015 року, вказала на два кримінальних правопорушення, які, ні її думку, були вчинені щодо неї шахрайство і підроблення документу (а.п.5-6). При цьому слідчий, закриваючи провадження, жодного рішення щодо наявності/відсутності складу шахрайства не ухвалив, натомість, як справедливо зауважив представник заявниці, використання підробленого документу було саме способом шахрайського заволодіння будинком АДРЕСА_1 .

Слідчим не вилучений та не оглянутий оригінал договору купівлі-продажу нерухомого майна між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 від 11 червня 2002 року, посвідчений УТБ «Нікольский град» (а.п.16), який заявниця вважає підробленим, попри те, що договір однозначно неодноразово пред?являвся для вчинення нотаріальних дій.

Слідчим не вжиті заходи для ознайомлення із цивільною справою за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання договору купівлі-продажу від 11 червня 2002 року дійсним та визнання права власності, в якій Корабельним районним судом м.Миколаєва 02 березня 2015 року ухвалено рішення про задоволення позову. І хоча рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 08 грудня 2016 року рішення суду першої інстанції скасоване та ухвалено нове, яким в задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_7 відмовлено, ознайомлення зі справою дозволило би точніше визначити склад учасників, які були причетними до власне шахрайського заволодіння нерухомим майном.

Обставина, що оспорюваний договір містить ознаки протиправності, додатково підтверджена рішенням апеляційного суду, де зазначається, що ОСОБА_7 , на час його укладення вже не була власницею домоволодіння, а, відтак, і не мала права його відчужувати.

За викладених обставин рішення про закриття кримінального провадження слід визнати поспішним, що має наслідком його скасування.

Керуючись ст.ст.303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження № 0000402 задовольнити.

Постанову начальника СВ Корабельного ВП ГУ НП у Миколаївській області ОСОБА_5 від 15 листопада 2016 року про закриття вказаного кримінального провадження скасувати, а провадження направити для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1