Справа № 472/781/17
Веселинівський районний суд Миколаївської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.05.2018смт Веселинове

Веселинівській районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Веселинове Миколаївської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000345 від 19 липня 2017 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Орхей, республіка Молдова, молдованин, громадянин України, із повною середньою освітою, офіційно не одружений (співмешкає), не працює, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121, ст. 128 КК України,

У судовому розгляді справи приймали участь сторони кримінального провадження: процесуальний прокурор Веселинівського відділення Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_6 , потерпілий ОСОБА_7 , представник потерпілого ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В :

Органом досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачується у спричиненні ОСОБА_7 умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя у момент його заподіяння, та спричиненні ОСОБА_7 необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ст. 128 КК України, за наступних обставин.

18.07.2017 року приблизно о 23:00 годині ОСОБА_3 , знаходячись на подвір`ї домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , під час сварки, яка виникла на ґрунті ревнощів між ним та ОСОБА_7 , умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень невизначеного ступеню тяжкості один за одним наніс 2 (два) удари дерев`яною палицею в область голови ОСОБА_7 . Після цього ОСОБА_7 від отриманих ударів дерев`яною палицею впав спиною на землю та втратив свідомість, при цьому отримавши тілесні ушкодження ребра, а ОСОБА_3 відразу припинив свої протиправні дії.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 450, проведеною експертом Вознесенського міжрайонного відділення ОСОБА_9 у ОСОБА_7 були виявлені наступні тілесні ушкодження: лінійний перелом правої скроневої кістки з переходом на вінцевий шов і велике крило клиновидної кістки з крововиливами в головний мозок та ранами в тім`яній ділянці. Перелом 9 (дев`ятого) ребра з права по лопаткові лінії. Тілесні ушкодження виникли від дії тупого (тупих) предмета (предметів) до госпіталізації в Веселинівську ЦРЛ куди поступив 18 серпня 2017 року о 23:45 годині. Згідно наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, пункту 2.1.3.Б лінійний перелом правої скроневої кістки з переходом на вінцевий шов і велике крило клиновидної кістки з крововиливом в головний мозок та рана в тім`яній ділянці відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя. Згідно пункту 2.2.1.А.В. перелом 9-го ребра з права по лопаткові лінії відноситься до тілесних ушкоджень середньої важкості по ознакам довготривалого розладу здоров`я та відсутності небезпеки для життя.

Стороною обвинувачення суду на підтвердження та обґрунтування вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121, ст. 128 КК України, надано наступні докази:
- Протокол огляду місця події від 18.07.2017 року та фото таблиці до нього, відповідно до яких слідчим Веселинівського ВП Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_10 в присутності двох понятих проведено огляд домоволодіння громадянина ОСОБА_3 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 . На момент огляду на бетонному покритті подвір`я, з лівої сторони від входу, на автомобілі ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_1 , на лівому задньому крилі, на задньому лівому колесі, з водійської сторони та на диску знаходились сліди бурого кольору зовні схожі на сліди крові. З лівої сторони від входу під парканом виявлена дерев`яна палиця розміром 1,2 метри, яка в подальшому була вилучена;
- Протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 27.07.2017 року, відповідно до якого слідчим Веселинівського ВП Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_11 прийнято усно заяву від ОСОБА_7 про спричинення останньому 18.07.2017 року приблизно о 23:00 годині тілесних ушкоджень;
- Висновок судово-медичної експертизи № 450 від 17.08.2017 року відповідно до якого, на основі даних судово-медичного дослідження медичних документів на ім`я ОСОБА_7 , 1984 р.н. мали місце: «1. Лінійний перелом правої скроневої кістки з переходом на вінцевий шов і велике крило клиновидної кістки з крововиливами в головний мозок та ранами в тім`яній ділянці. Перелом 9-го ребра з права по лопаткові лінії. Тілесні ушкодження виникли від дії тупого (тупих), предмета (предметів) до госпіталізації в Веселинівську ЦРЛ куди поступив 18.07.2017р. о 23:45 год. Згідно наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, пункт 2.1.3.Б. лінійний перелом правої скроневої кістки з переходом на вінцевий шов і велике крило клиновидної кістки з крововиливами в головний мозок та рани в тім`яній ділянці відноситься до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя. Згідно пункту 2.2.1.А.В. перелом 9-го ребра з права по лопаткові лінії відноситься до тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості по ознакам довготривалого розладу здоров`я та відсутності небезпеки для життя.
2. Не виключається вірогідність утворення перелому 9-го ребра по лопаткові лінії від падіння з положення стоячи та ударі об тверду поверхню.
3. Не виключається вірогідність утворення тілесних ушкоджень при ударі (ударах) руками, палицею та іншим предметом»;
- Протокол проведення слідчого експерименту від 23.08.2017 року та фототаблиці до нього, відповідно до яких слідчим Веселинівського ВП Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_12 в присутності двох понятих проведено слідчий експеримент за участі ОСОБА_7 за адресою: с. Поріччя Веселинівського району Миколаївської області в ході якого останній вказав, що 18.07.2017 року біля 23:00 години він зустрівся з мешканцем смт. Веселинове ОСОБА_3 біля його домоволодіння, який запросив його до подвір`я, де під час сварки, знаходячись до нього обличчям, наніс два удари невідомим предметом в область голови. Від ударів ОСОБА_7 упав, пошкодивши ребро та на деякий час втратив свідомість.
Всудовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що раніше мав стосунки з ОСОБА_13 , яка наразі співмешкає з обвинуваченим ОСОБА_3 . Із ОСОБА_13 вони спілкувались інколи по телефону. З приводу вказаних телефонних розмов ОСОБА_3 на ґрунті ревнощів вчиняв сварки зі ОСОБА_14 та телефонував йому для з`ясування стосунків. Він запропонував ОСОБА_3 зустрітись особисто та при зустрічі з`ясувати ці питання. 18.07.2017 року він відпочивав з товаришами на річці в с. Прибужани Вознесенського району, де випив одну пляшку пива. Повертаючись на автомобілі додому, він разом з товаришами заїхали до ОСОБА_3 щоб поговорити. Автомобіль стояв на відстані 50-100 метрів від домоволодіння ОСОБА_3 . Вийшовши з будинку, обвинувачений ОСОБА_3 відмовився виходити з подвір`я, натомість запропонував йому зайти на подвір`я. Коли він зайшов до двору ОСОБА_3 щоб поговорити, останній почав відходити від нього та на відстані близько одного метра наніс йому два удари, заздалегідь приготовленим залізним прутом, в область голови. Від цих ударів він впав на ліве коліно та почав втрачати свідомість. В цей час почув жіночі крики та більше нічого не пам`ятає, прийшов до тями лише в лікарні, де йому наклали шви. Крім того, потерпілий ОСОБА_7 стверджував, що в цей час на подвір`ї ОСОБА_3 біля вхідних дверей горіло світло, яке заважало йому добре розгледіти предмет яким йому обвинувачений наносив удар, а також де знаходився цей предмет до нанесення ударів. Разом з тим, ОСОБА_7 припустив, що це була металева палиця, яка знаходилась у обвинувачено в правій руці за спиною, оскільки останній перед нанесенням удару не нагинався та із землі нічого не брав. Крім того, ОСОБА_7 стверджував, що ніколи не погрожував обвинуваченому. Прийшов до обвинуваченого лише щоб поговорити, тілесних ушкоджень обвинуваченому не спричиняв.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснила, що є співмешканкою обвинуваченого ОСОБА_3 . В минулому у неї були стосунки з потерпілим ОСОБА_7 . З того часу, як вона почала проживати з ОСОБА_3 потерпілий ОСОБА_7 телефонував їй та присилав повідомлення на мобільний телефон з образливими словами та погрозами відносно ОСОБА_3 . В середині липня, точну дату вона не пам`ятає, близько 23:00 години на її телефон зателефонував ОСОБА_7 та попросив, щоб ОСОБА_15 вийшов на двір. Стоячи на порозі біля вхідних дверей чула сварку, яка відбулась між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 та тривала близько 2-3 хвилини. ОСОБА_7 кричав та погрожував ОСОБА_3 з приводу повідомлення останнім в поліцію про погрози з боку ОСОБА_7 . В той час, коли ОСОБА_3 , не погодившись на пропозицію ОСОБА_7 вийти з подвір`я на вулицю, повертався назад до будинку, ОСОБА_7 забіг на подвір`я та викрикуючи нецензурні слова побіг за ОСОБА_3 , після чого вона почула удари, однак через темряву на подвір`ї вона не бачила ким і як наносились удари. Після цього вона забрала ОСОБА_3 до будинку та викликали поліцію.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_16 пояснив, що близько 23:30 години йшов до тещі, яка мешкає по сусідству з ОСОБА_3 , та побачив, як білий мікроавтобус здійснював підозрілі маневри по вулиці та з`їхавши в тінь зупинився, виключивши світло фар. Підійшовши до подвір`я тещі, почув сильний гуркіт хвіртки на подвір`ї ОСОБА_3 , сварку, а потім тупі удари, після який з подвір`я вийшов невідомий чоловік та нестійкою ходою підійшовши до мікроавтобуса сів у нього. Після цього приїхали працівники поліції, які поспілкувавшись з обвинуваченим поїхали. Через темряву він не бачив між ким відбувалась сварка та ким і кому наносились тілесні ушкодження.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 пояснили, що того дня відпочивали разом з ОСОБА_7 на річці. Повертаючись на мікроавтобусі ввечері додому, на прохання ОСОБА_7 вийти поговорити з дівчиною, зупинились в провулку біля гімназії. Після чого ОСОБА_7 вийшов з автомобіля та приблизно через 5 хвилин повернувся назад. Після чого вони побачили на голові у ОСОБА_7 тілесні ушкодження. У своїх показаннях свідки вказали, що особисто очевидцями злочину вони не були.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованих йому злочинах не визнав. Суду пояснив, що ОСОБА_7 неодноразово телефонував та надсилав повідомлення його співмешканці ОСОБА_14 з різними погрозами та образливими словами відносно нього. 18.07.2017 року близько 23:00 годині ОСОБА_7 зателефонував та попросив його вийти на вулицю. Вийшовши на подвір`я до хвіртки, він побачив, що потерпілий був з товаришами, з якими приїхав на білому мікроавтобусі та які стояли неподалік його подвір`я. Побоюючись такої кількості осіб, він відмовився виходити з подвір`я та повернувшись попрямував назад до будинку. В цей час ОСОБА_7 , відчинивши хвіртку, забіг на подвір`я його домоволодіння, накинувся на нього зі спини та почав душити за шию. З метою припинення таких дій з боку ОСОБА_7 він відштовхнув останнього, від чого потерпілий упав. Підводячись, потерпілий почав кричати: «Я тебе зараз уб`ю, заріжу!» та здійснив кроки назустріч. Злякавшись таких дій та погроз, з метою захисту, він схопив дерев`яну палицю, яка стояла біля воріт та, замахнувшись, ударив ОСОБА_7 два рази, який від цих ударів упав на землю. Через темряву на подвір`ї він не бачив куди саме наносив удари ОСОБА_7 . Після того, як ОСОБА_7 упав він припинив свої дії та зайшов до будинку звідки викликав працівників поліції, яким повідомив про напад на нього ОСОБА_7 .

При цьому, зазначені вище і надані стороною обвинувачення докази, такі як:

- Протокол огляду місця події від 18.07.2017 року та фото таблиці до нього, відповідно до яких слідчим Веселинівського ВП Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_10 в присутності двох понятих проведено огляд домоволодіння громадянина ОСОБА_3 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 . На момент огляду на бетонному покритті подвір`я, з лівої сторони від входу, на автомобілі ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_1 , на лівому задньому крилі, на задньому лівому колесі, з водійської сторони та на диску знаходились сліди бурого кольору, зовні схожі на сліди крові. З лівої сторони від входу під парканом виявлена дерев`яна палиця розміром 1,2 метри, яка в подальшому була вилучена;
- Висновок судово-медичної експертизи № 450 від 17.08.2017 року, відповідно до якого, на основі даних судово-медичного дослідження медичних документів на ім`я ОСОБА_7 , 1984 р.н. мали місце: «1. Лінійний перелом правої скроневої кістки з переходом на вінцевий шов і велике крило клиновидної кістки з крововиливами в головний мозок та ранами в тім`яні ділянці. Перелом 9-го ребра з права по лопаткові лінії. Тілесні ушкодження виникли від дії тупого (тупих), предмета (предметів) до госпіталізації в Веселинівську ЦРЛ куди поступив 18.07.2017р. о 23:45 год. Згідно наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, пункт 2.1.3.Б. лінійний перелом правої скроневої кістки з переходом на вінцевий шов і велике крило клиновидної кістки з крововиливами в головний мозок та рани в тім`яні ділянці відноситься до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя. Згідно пункту 2.2.1.А.В. перелом 9-го ребра з права по лопаткові лінії відноситься до тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості по ознакам довготривалого розладу здоров`я та відсутності небезпеки для життя.
2. Не виключається вірогідність утворення перелому 9-го ребра по лопаткові лінії від падіння з положення стоячи та ударі об тверду поверхню.
3. Не виключається вірогідність утворення тілесних ушкоджень при ударі (ударах) руками, палицею та іншим предметом»;
- Протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 27.07.2017 року, відповідно до якого слідчим Веселинівського ВП Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_11 прийнято усно заяву від ОСОБА_7 про спричинення останньому 18.07.2017 року приблизно о 23:00 годині тілесних ушкоджень,
цілком підтверджують об`єктивну сторону спричинення обвинуваченим ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_7 умисного тяжкого тілесного ушкодження, що характеризується: 1) дією або бездіяльністю у виді посягання на здоров`я іншої людини; 2) наслідками у виді спричинення тілесних ушкоджень; 3) причинним зв`язком між зазначеними діянням та наслідками.

Суд відкидає наданий стороною обвинувачення як доказ протокол проведення слідчого експерименту від 23.08.2017 року та фототаблиці до нього, відповідно до яких слідчим Веселинівського ВП Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_12 в присутності двох понятих проведено слідчий експеримент за участі ОСОБА_7 за адресою: с. Поріччя Веселинівського району Миколаївської області, в ході якого останній вказав, що 18.07.2017 року біля 23:00 годині він зустрівся з мешканцем смт. Веселинове ОСОБА_3 біля його домоволодіння, який запросив його до подвір`я, де під час сварки, знаходячись до нього обличчям, наніс два удари невідомим предметом в область голови. Від ударів ОСОБА_7 упав пошкодивши ребро та на деякий час втратив свідомість.
Також суд відкидає покази потерпілого ОСОБА_7 , наданні останнім в судовому засіданні, згідно яких обвинувачений ОСОБА_3 запропонував ОСОБА_7 зайти до його подвір`я, а коли він зайшов до двору ОСОБА_3 , щоб поговорити, останній почав відходити від нього та на відстані близько одного метра наніс йому два удари в область голови заздалегідь приготовленим залізним прутом. Крім того, ОСОБА_7 стверджував, що ніколи не погрожував ОСОБА_3 та прийшов до обвинуваченого лише щоб поговорити та тілесних ушкоджень обвинуваченому не спричиняв.
Вказані покази потерпілого ОСОБА_7 не узгоджуються та суперечать показам обвинуваченого ОСОБА_3 та показам допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_14 , яка пояснила, що в середині липня, точну дату вона не пам`ятає, близько 23:00 години на її телефон зателефонував ОСОБА_7 та попросив, щоб ОСОБА_3 вийшов у двір. Стоячи на порозі біля вхідних дверей вона чула сварку, яка відбулась між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , яка тривала близько 2-3 хвилини. При цьому ОСОБА_7 кричав та погрожував ОСОБА_3 з приводу повідомлення останнім в поліцію про погрози з боку ОСОБА_7 . В той час, коли ОСОБА_3 , не погодившись на пропозицію ОСОБА_7 вийти з подвір`я на вулицю, повертався назад до будинку, ОСОБА_7 забіг на подвір`я та викрикуючи нецензурні слова побіг за ОСОБА_3 , після чого вона почула удар, однак через темряву на подвір`ї вона не бачила ким і як наносились удари.

Також, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 пояснив, що близько 23:30 години йшов до тещі, яка мешкає по сусідству з ОСОБА_3 та побачив, як білий мікроавтобус здійснював підозрілі маневри по вулиці та з`їхавши в тінь зупинився виключивши світло фар. Підійшовши до подвір`я тещі почув сильний гуркіт хвіртки на подвір`ї ОСОБА_3 , сварку, а потім тупі удари, після яких з подвір`я вийшов невідомий чоловік та нестійкою ходою підійшовши до мікроавтобуса сів у нього. Вказані покази свідка ОСОБА_16 спростовують пояснення ОСОБА_7 про те, що останній був запрошений ОСОБА_3 до двору свого домоволодіння.
На підтвердження пояснень обвинуваченого ОСОБА_3 щодо нападу на нього потерпілим ОСОБА_7 суд бере до уваги висновок експерта № 374 від 19.07.2017 року, згідно якого на основі даних судово-медичного огляду громадянина ОСОБА_3 виявлено:
1. Крововиливи в ділянці шиї, правого плеча, лівої гомілки. Крововиливи виникли від дії тупого (тупих) предмета (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею. Не виключається вірогідність утворення крововиливів в час, вказаний потерпілим 18.07.17 р. біля 23:19 години. Згідно наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, пункт 2.3.5 крововиливи відносяться до легких тілесних ушкоджень.
2. Виключається вірогідність утворення крововиливів від падіння з положення стоячи та ударів (ударах) об тверду поверхню.
3. Не виключається вірогідність утворення крововиливів від удару (ударів) руками, ногами, здавлювання шиї руками.

Аналізуючи надані сторонами обвинувачення та захисту докази у справі, а також докази, здобуті під час судового розгляду справи, суд прийшов до висновку, що пред`явлене органом досудового розслідування обвинувачення ОСОБА_3 у спричиненні ОСОБА_7 умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя у момент його заподіяння, та спричиненні ОСОБА_7 необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ст. 128 КК України, не знайшло свого підтвердження при судовому розгляді кримінального провадження.

Суд обґрунтовує свій висновок наступним.

Для відповідальності за тілесне ушкодження необхідно, щоб заподіяння шкоди здоров`ю іншої людини було протиправним. При цьому, обов`язковим є правомірна поведінка потерпілого. Якщо ж, поведінка потерпілого є неправомірною, а дії винного хоча й були спрямовані на свій захист, але не відповідали небезпечності посягання чи обстановці, яка склалася, то відповідальність останнього настає за ст. 124 КК України, як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень у разі перевищення меж необхідної оборони.

Суд визнав доведеним, що 18.07.2017 року близько 23:00 годині ОСОБА_7 під`їхав до домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , в якому проживає ОСОБА_3 разом із співмешканкою громадянкою ОСОБА_14 , та зателефонувавши ОСОБА_3 , запросив останнього вийти на вулицю. Вийшовши на подвір`я до хвіртки, ОСОБА_3 побачив, що потерпілий був з товаришами, з якими той приїхав на білому мікроавтобусі та які стояли неподалік його подвір`я. Побоюючись такої кількості осіб, він відмовився виходити з подвір`я та, повернувшись, попрямував до будинку. В цей час ОСОБА_7 , самостійно відчинивши хвіртку, забіг на подвір`я вказаного домоволодіння, накинувся на ОСОБА_3 зі спини та почав душити останнього за шию, спричинивши легкі тілесні ушкодження у вигляді крововиливів шиї, правого плеча, лівої гомілки.З метою припинення протиправних дій з боку ОСОБА_7 , ОСОБА_3 відштовхнув останнього, від чого потерпілий упав. Підводячись, потерпілий почав кричати «Я тебе зараз уб`ю, заріжу!» та здійснив рухи назустріч обвинуваченому. Злякавшись таких дій та погроз, з метою захисту від подальших неправомірних дій ОСОБА_7 , ОСОБА_3 схопив дерев`яну палицю, яка стояла біля паркану та, діючи умисно, завдав ОСОБА_7 два удари в область голови, від яких потерпілий упав на землю. Після того, як ОСОБА_7 упав, ОСОБА_3 припинив свої дії та зайшов до будинку.

При цьому, слід зазначити, що доказів вчинення ОСОБА_3 тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_7 з метою помсти самочинної розправи, як зазначено в судових дебатах стороною обвинувачення, в судовому розгляді справи не здобуто та такі твердження спростовуються такою характеризуючою ознакою об`єктивної сторони злочину, як обстановкою вчинення злочину. Тобто судом взято до уваги час, місце вчинення злочину, протиправна раптова поведінка потерпілого ОСОБА_7 та дії останнього із заподіяння легких тілесних ушкоджень обвинуваченому ОСОБА_3 .

Також суд зазначає, що суспільно небезпечне посягання ОСОБА_7 , що виразилося у спричиненні шкоди здоров`ю обвинуваченому ОСОБА_3 та створило реальну, безпосередню та наявну загрозу заподіяння такої шкоди знову, про що свідчила поведінка нападника потерпілого ОСОБА_7 , яка була інтенсивною і динамічною, породило право ОСОБА_3 на необхідну оборону. Також суд вважає, що присутній і такий обов`язковий елемент підстави необхідної оборони, як необхідність у ОСОБА_3 негайно відвернути суспільно небезпечне посягання на нього з боку ОСОБА_7 , оскільки іншого ефективного законного захисту у обвинуваченого не було. При цьому твердження сторони обвинувачення про те, що ОСОБА_3 мав фізичну перевагу над потерпілим ОСОБА_7 на думку суду є непереконливими, оскільки обоє мають приблизно однаковий вік, зріст та вагу. Також суд не бере до уваги твердження сторони обвинувачення про спізнілість оборони, оскільки в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вказував на відсутність переконання про очевидне припинення протиправних дій зі сторони ОСОБА_7 ..

Разом з тим, суд вважає, що в діях ОСОБА_3 міститься ексцес оборони, оскільки обвинувачений порушив вимогу про співрозмірність захисту, так як заподіяння тяжкої шкоди ОСОБА_7 у вигляді двох ударів дерев`яною палицею в область голови останнього явно не відповідає та є неспіврозмірною небезпечності посягання, хоча і відповідала обстановці захисту.

Окремо суд зазначає, що за заподіяння (умисного або через необережність) середньої тяжкості тілесного ушкодження у разі перевищення меж необхідної оборони кримінальної відповідальності чинним КК України не встановлено. Така ж правова позиція міститься в п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 N 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», в якій зазначено, що за заподіяння (умисно або через необережність) середньої тяжкості чи легкого тілесного ушкодження у стані сильного душевного хвилювання, викликаного неправомірною поведінкою потерпілого, або в разі перевищення меж необхідної оборони чи перевищення заходів, необхідних для затримання злочинця, кримінальної відповідальності чинним КК не встановлено.
З огляду на вищевказане, суд встановлює та визнає, що в діянні обвинуваченого ОСОБА_3 відсутній склад кримінального правопорушення за епізодом спричинення ОСОБА_7 необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, що також визначено ч. 3 ст.373 КПК України Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому у відповідності до ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого; обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Ураховуючи вищевикладене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до загального висновку про те, що в діянні обвинуваченого ОСОБА_3 відсутній склад кримінального правопорушення, яке кваліфіковано за ст. 128 КК України,що є підставою для його виправдання.

Згідно з ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбаченнях цією статтею. Частиною 3 цієї статті передбачено, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Тобто, суд прийшов до загального висновку про те, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 слід правильно кваліфікувати ст. 124 КК України, як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень у разі перевищення меж необхідної оборони.

При призначенні покарання для обвинуваченого, суд у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України ОСОБА_3 вчинив злочин, який відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Обставин, які б пом`якшували покарання обвинуваченого ОСОБА_3 згідно зі ст. 66 КК України, в судовому засіданні не встановлено.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, не виявлено.

Вивчаючи особу обвинуваченого ОСОБА_3 судом встановлено, що він на обліку в лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання і за місцем роботи характеризується позитивно, раніше не судимий.

Враховуючи всі ці обставини суд приходить до переконання, що необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів буде покарання у виді обмеження волі. Разом з тим, суд, враховуючи особу обвинуваченого, його позитивну характеристику за місцем проживання та роботи, приходить до висновку про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Потерпілим ОСОБА_7 заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 9730,61 грн. та моральної шкоди в розмірі 150000,00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦПК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Обвинувачений ОСОБА_3 визнав позов частково, а саме матеріальну шкоду в розмірі 4000 (чотири тисячі) грн.
У судовому засіданні достовірно встановлено, що шкода ОСОБА_7 завдана внаслідок неправомірних дій обвинуваченого ОСОБА_3 . Матеріалами кримінального провадження підтверджено, що ОСОБА_7 завдана матеріальна шкода в розмірі 9730,61 грн.
Таким чином, позов в частині відшкодування майнової шкоди підлягає задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно ч. 1 та ч. 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд вважає суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 3000 (три тисячі) гривень такою, що відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, з врахуванням обставин, при яких було спричинено моральну шкоду ОСОБА_7 , і яка на думку суду, буде достатньою для відшкодування моральної шкоди, яку потерпілий отримав внаслідок вчинення злочину.

Речовий доказ - дерев`яний брусок (палиця), що знаходиться на зберіганні у камері речових доказів Веселинівського ВП Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області, підлягає знищенню.

Судові витрати на залучення експерта відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 66, 67, 75, 76 КК України, ст. ст. 124, 314, 368-371, 373 - 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 124 КК України, і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням.

Встановити ОСОБА_15 іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виправдати за ст. 128 КК України за відсутності в його діянні складу кримінального правопорушення.

Позовну заяву ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , матеріальну шкоду в розмірі 9730 (дев`ять тисяч сімсот тридцять) гривень 61 (шістдесят одна) копійка.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , моральну шкоду в розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 (нуль) копійок.

Речовий доказ - дерев`яний брусок (палиця), що знаходиться на зберіганні у камері речових доказів Веселинівського ВП Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області - знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Веселинівський районний суд Миколаївської області на протязі 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку, якщо його не скасовано - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя Веселинівського районного

суду Миколаївській області ОСОБА_1