Справа № 523/6546/18
Провадження №1-кп/523/752/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2018 року

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні по звинуваченню ОСОБА_5 , у скоєнні кримінального правопорушення за ст. 270 ч. 1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Суворовського районного суду м. Одеси в порядку ст.ст. 283, 291 КПК України надійшов обвинувальний акт по звинуваченню ОСОБА_5 , у скоєнні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 270 КК України.

В ході підготовчого судового засідання прокурор висловив думку щодо можливості призначення справи до судового розгляду, вважає, що обвинувальний акт складений з дотриманням вимог ст. 291 КПК України, просив викликати в судовий розгляд сторони кримінального провадження.

Захисник обвинуваченого заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, через його невідповідність вимогам ст. 291 КПК України, та неконкретністю звинувачення.

Обвинувачений підтримав думку свого захисника, та просив повернути обвинувальний акт.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого та його захисника, вивчивши обвинувальний акт, суд вважає, що кримінальне провадження не може бути призначене до судового розгляду та обвинувальний акт має бути повернутий прокурору з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

В ч. 2 ст. 291 КПК України міститься перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт, в тому числі анкетні відомості потерпілих (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).

При цьому, обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування мають суперечності щодо відомостей кількості потерпілих, зокрема, в обвинувальному акті міститься інформація щодо значної кількості знищених та пошкоджених приміщень, власників яких, під час досудового розслідування було допитано в якості потерпілих, однак потерпілим по справі було визнано лише одну особу, натомість в реєстрі матеріалів досудового розслідування вказана зовсім інша кількість потерпілих, та рішення щодо зміни їх статусу прийнято не було, що є не вірним формулюванням обвинувачення.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акту додається: 1) реєстр матеріалів досудового розслідування; 2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; 3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акту, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу); 4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; 5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Встановлені у підготовчому засіданні обставини, як невідповідність цього обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, оскільки не сформульовано детального обвинувачення, тобто такого, що складається з таких відомостей, які повинні бути достатніми для повного розуміння обвинуваченим суті висунутого проти нього обвинувачення, що також є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинуваченого.

Із зазначеної норми закону виходить обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників:

1)фактичних обставин кримінального правопорушення;

2)правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва "формула обвинувачення");

3) формулювання обвинувачення.

При цьому в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Таким чином, висунуте особі обвинувачення повинно бути зрозумілим як сторонам кримінального провадження, так і суду. Важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист.

Вирішуючи питання щодо відповідності обвинувального акту вимогам кримінального процесуального закону суд повинен виходити з описання складів злочинів у диспозиціях статей Кримінального кодексу, за якими особи притягуються до кримінальної відповідальності, та вимагати від прокурорів викладу в обвинувальному акті тих обставин злочину, які підлягають обов`язковому встановленню.

Крім того, в супереч вимогам ч. 4 ст. 291 КПК України, в її взаємозв`язку з ч. 2 ст.109 КПК України в реєстрі матеріалів досудового розслідування не вірно вказані проведені слідчі дії та прийняті рішення, в тому числі щодо обрання міри запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5

Встановлені судом обставини вказують на невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України.

Обвинувальний акт не відповідає ст. 2 КПК України, яка регламентує обов`язок застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури, а також не забезпечує дотримання принципу верховенства права закріпленому в ст. 8 КПК України та суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка у відповідності до вимог ч. 2 зазначеної статті закону підлягає обов`язковому застосуванню.

Відповідно до рішення спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.10.2013 року № 223-1430/0/4-12 «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів виховного або медичного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам статей 291, 292 КПК: зокрема, якщо ці документи містять положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; вони не підписані слідчим (крім випадків, коли прокурор склав їх самостійно) чи не затверджені прокурором; до них не долучено передбачені законом додатки.

Враховуючи вищевикладене та встановивши такі порушення, суд дійшов до висновку про необхідність повернення обвинувального акту прокурору, а отже, на теперішній час відсутні підстави для вирішення інших питань, пов`язаних з підготовкою та призначенням кримінального провадження до судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 291, 314, 315, 395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні по звинуваченню ОСОБА_5 , у скоєнні кримінального правопорушення за ст. 270 ч. 1 КК України, - повернути прокурору через його невідповідність вимогам КПК України.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Суворовського
районного суду міста Одеси ОСОБА_1