Справа № 359/8527/17
Провадження № 1-в/359/324/2018
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 липня 2018 року м. Бориспіль
Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 , представника відділу пробації ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з технічною фіксацією подання Бориспільського міськрайонного відділу з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції про скасування звільнення від відбування покарання відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бориспіль Київської області, офіційно не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03.07.2017 року за ч.1 ст. 309 КК України до одного року обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік та покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України, -
в с т а н о в и в:
04.07.2018 року заступник начальника Бориспільського МРВ з питань пробації капітан внутрішньої служби ОСОБА_6 звернулася до суду з вищезазначеним поданням обґрунтовуючи його тим, що ОСОБА_5 був належним чином повідомлений про обмеження, встановлені вироком суду, в тому числі про необхідність періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу). Однак, ОСОБА_5 за час перебування на обліку, за виданими направленням до Бориспільської міськрайонної філії Київського обласного центру зайнятості для постановки на облік та працевлаштування, так і не працевлаштувався і до центру зайнятості не звертався. Також засуджений двічі не з`являвся на реєстрацію до відділу пробації без поважних причин, а саме: 28.11.2017 р., за що йому було винесено офіційне застереження у вигляді письмового попередження, та 26.06.2018 р. Отже, засуджений ОСОБА_5 свідомо ухиляється від виконання обов`язків суду, чим порушує порядок відбування покарання з випробуванням, незважаючи на неодноразові попередження про наслідки ухилення під час бесід. Враховуючи вищевикладене, заступник начальника Бориспільського МРВ з питань пробації капітан внутрішньої служби ОСОБА_6 просила суд, на підставі ч. 2 ст. 78 КК України, скасувати звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженому ОСОБА_5 , і направлення його для відбування покарання, призначеного вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03.07.2017 р.
У судовому засіданні представник відділу з питань пробації ОСОБА_4 подання підтримав та просив його задовольнити.
Засуджений в судове засідання з`явився, пояснивши, що він дійсно два рази не з`являвся на реєстрацію, оскільки перебував в цей час на тимчасових заробітках в Броварському районі, а тому не мав фізичної можливості приїхати до інспекції, бо міг втратити роботу. На даний час він офіційно не працевлаштувався. Зазначив, що не працевлаштувався через центр зайнятості, у зв`язку з тим, що запропонована йому там роботу, а саме двірник, не відповідала його спеціальності, із заробітною платою 2500 грн. Даних коштів не вистало йому навіть на забезпечення повсякденних потреб. У зв`язку з чим, він вирішив самостійно працевлаштовуватися. З приводу того, що він мав можливість стати на обік у якості безробітного, зазначив, що він не знав про це, оскільки представник відділу з питань пробації не роз`яснив йому цього належним чином. Засуджений щиро розкаявся, зазначив, що протягом року постійно ходив на реєстрацію, та обіцяв дотримуватися всіх, покладених на нього вироком суду обов`язків. ОСОБА_5 просив суд відмовити в задоволенні подання про скасування звільнення від покарання.

Прокурор, з урахуванням обставин, викладених у поданні та зазначених засудженим в судовому засіданні, просила задовольнити подання представника відділу з питань пробації, і скасувати звільнення від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, та направити засудженого ОСОБА_5 для відбування реального покарання.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши особову справу засудженого № 76/17 р., суд прийшов до наступного висновку.

Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03.07.2017 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу); повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи чи навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Контроль за поведінкою засудженого покладено на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання ОСОБА_5 .
Судом встановлено, що 12.10.2017 року в Бориспільському МРВ з питань пробації ОСОБА_5 було роз`яснено порядок та умови відбуття іспитового строку з випробуванням, ознайомлено з обов`язками покладеними на нього судом та попереджено про наслідки їх невиконання. В цей день засудженому було винесено постанову про встановлення днів явки на реєстрацію - по другим та четвертим вівторкам кожного місяця. Відібрано підписку про недопущення порушення обов`язків суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.
Так, відповідно до ч. 1 ст.78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється від призначеного йому покарання.

Тобто, ч. 1 статті 78 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків у разі порушення умов звільнення з випробуванням. Водночас, засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Вказані положення свідчать, що держава не втрачає право на скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли іспитовий строк встановлений вироком суду ще не закінчився.

Як вбачається з матеріалів справи заступник начальника Бориспільського МРВ з питань пробації капітан внутрішньої служби ОСОБА_6 звернулася до суду з поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженому ОСОБА_5 , 04.07.2018 р., тобто після закінчення, встановленого вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03.07.2017 року, іспитового строк тривалістю 1 (один) рік.

Оскільки подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно засудженого ОСОБА_5 надійшло після закінчення, визначеного вироком суду, іспитового строку, то суд не вбачає підстав для його задоволення.

Разом з тим, слід зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування покарання згідно з вироком суду.
Так, при скасуванні звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням суд зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.
Як вбачається з матеріалів особової справи, засуджений за період іспитового строку на реєстрацію не з`являвся два рази, а саме 28.11.2017 р. та 26.06.2018 р., без поважної причини. ОСОБА_5 було винесено попередження за неявку на реєстрацію 28.11.2017 р.
Так, у судовому засідання встановлено, що засуджений перебував на тимчасових заробітках за межами м. Бориспіль, однак знав, що це не повинно бути перешкодою для явки на реєстрацію. На роботу останній влаштувався не офіційно, оскільки необхідні кошти для проживання.

Таким чином, на протязі строку з випробуванням ОСОБА_5 дійсно два рази не з`явився на реєстрацію, у зв`язку з перебуванням на заробітках, що підтверджується його поясненнями.

Так, неявки ОСОБА_5 до відділу пробації для реєстрації, вчинені ним дійсно без поважних причин, оскільки останній працював неофіційно.

Зворотного суду ні прокурором, ні представником відділу з питань пробації не доведено в судовому засіданні, клопотань з цього приводу не заявлялось.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що вчинені засудженим не з`явлення для реєстрації не є систематичними, зважаючи на періодичність неявок засудженого та його бажання виправитись, заявлене в суді.

Суд також бере до уваги, що зазначені засудженим обставини неможливості явки до відділу пробації у вказані дні працівниками відділу з питань пробації не перевірялись, а тому матеріалами справи на засудженого не спростовуються його пояснення щодо працевлаштування та зайнятості на роботі у день визначений для реєстрації.

Відповідно до ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Невиконанням обов`язків вважається таке, коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які було покладено на нього судом. Систематичним вчиненням правопорушень вважається вчинення засудженим трьох і більше правопорушень, за які його було притягнуто до адміністративної відповідальності.
Разом з тим, за місцем проживання засуджений ОСОБА_5 порушень громадського порядку не допускав, будь-які скарги від мешканців будинку відносно нього не надходили, за період іспитового строку адміністративних правопорушень не вчиняв, тому хоча засудженим і порушені умови відбування покарання з випробуванням у виді неявок на реєстрацію без поважних причин, однак ці порушення допущені через значний проміжок часу, та лише два рази за весь час.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що вчинені засудженим не з`явлення для реєстрації не носять злісний та систематичний характер та не свідчать про небажання ОСОБА_5 стати на шлях виправлення.

Крім того, суд враховує, що ОСОБА_5 за час перебування на іспитовому строку нових кримінальних правопорушень не скоював, що підтверджується даними спецперевірки.

Разом з тим, встановлено, що ОСОБА_5 за період іспитового строку не було вжито усіх належних заходів щодо виконання покладеного на нього судом обов`язку по працевлаштуванню, оскільки за виданими направленням, уповноваженим органом з питань пробації, до Бориспільської міськрайонної філії Київського обласного центру зайнятості для постановки його на облік та подальшого працевлаштування, останній так і не працевлаштувався.

Так із листа, за підписом заступника директора Бориспільської міськрайонної філії Київського обласного центру зайнятості ОСОБА_7 № 352/21-01 від 18.06.2018 р., вбачається, що 27.10.2017 р. ОСОБА_5 звертався до центру зайнятості, та йому було видано направлення на працевлаштування до КП "ВУКГ", за яким він не працевлаштувався. У 2018 році ОСОБА_5 до служби зайнятості за сприянням у працевлаштування не звертався.

В судовому засіданні засуджений пояснив, що усвідомлює необхідність виконання обов`язку по працевлаштування, і звертався до служби зайнятості за направленням. Однак, не працевлаштувався через центр зайнятості, у зв`язку з тим, що запропонована йому там роботу, а саме двірник, не відповідала його спеціальності, а заробітної плати, яку йому повинні були платити, не вистало б навіть на забезпечення повсякденних потреб. У зв`язку з чим він вирішив працевлаштуватися самостійно. Однак, на даний момент офіційно працевлаштуватися він не зміг, та продовжує шукати, підходящу йому роботу. Про те, що він міг звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного, він не знав, що має таке право.

Враховуючи вищевикладене, в даному випадку судом не встановлено, що засудженого характеризують як легковажну та безвідповідальну особу, яка систематично, умисно та злісно порушує покладений судом на нього обов`язок щодо працевлаштування, оскільки останній він мав намір працевлаштуватися через центр зайнятості та звертався з відповідним направленням. Однак не працевлаштувався, у зв`язку з тим, що йому не було запропоновано відповідну роботу до його спеціалізації, та через необхідність здобуття засобів до існування, що не свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.

Таким чином, суду не надано достатніх даних, які підтверджують злісне, систематичне невиконання засудженим покладених на нього за вироком суду обов`язків.

З огляду на вищевикладене, та враховуючи те, що на момент звернення до суду з даним поданням, закінчився встановлений вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03.07.2017 р., однорічний іспитовий строк, суд дійшов висновку, що підстави для скасування іспитового строку та направлення ОСОБА_5 для відбування призначеного покарання за вказаним вироком, відсутні, тому у задоволенні подання слід відмовити.

З урахуванням викладеного, та керуючись ст. ст. 75, 76 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, ст. ст. 165, 166 КВК України, суд, -
у х в а л и в:
У задоволенні подання Бориспільського міськрайонного відділу з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції про скасування ОСОБА_5 звільнення від відбування покарання з випробуванням, - відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційний суд Київської області на протязі 7 днів через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги.
Повний текст ухвали суду оголошено 02.08.2018 року.
Суддя: ОСОБА_1