УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2018 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

представника потерпілого кредитної спілки «Єдність» - ОСОБА_6 ,

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_14 ,

обвинуваченої ОСОБА_15 ,

її захисника адвоката ОСОБА_16 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі судових засідань Володимир-Волинського міського суду Волинської області та приміщеннях господарського суду Рівненської області і Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000042, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 січня 2013 року за обвинуваченням ОСОБА_15 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, а також клопотання обвинуваченої ОСОБА_15 про її звільнення від кримінальної відповідальності у вказаному кримінальному провадженні у зв`язку із закінченням строків давності,-

ВСТАНОВИВ:

14 вересня 2017 року до Володимир-Волинського міського суду Волинської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000042, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 січня 2013 року за обвинуваченням ОСОБА_15 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України.

Вказаний обвинувальний акт було складено слідчим СВ Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_17 та затверджений 30 серпня 2017 року прокурором Володимир-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 .

Згідно обвинувального акту ОСОБА_15 обвинувачується в службовій недбалості, тобто неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом інтересам окремих юридичних та фізичних осіб, а саме у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України.

За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 вересня 2017 року розгляд даного кримінального провадження було доручено судді ОСОБА_18 , який цього ж дня призначив підготовче судове засідання у ньому на 19 вересня 2017 року.

Надалі ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 25 вересня 2017 року задоволено заяву судді ОСОБА_18 про самовідвід в даному кримінальному провадженні, справу передано на розгляд іншого судді Володимир-Волинського міського суду.

За протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 25 вересня 2017 року дане кримінальне провадження надійшло для розгляду у провадження судді ОСОБА_1 , яким цього ж дня було призначене підготовче судове засідання.

Всього у справі із 25 вересня 2017 року по даний час призначалось та було проведено 17 судових засідань у підготовчому судовому провадженні.

У відповідності до ч.2 ст.314 КПК України, підготовче судове засідання відбувається за участю прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілого, його представника та законного представника, цивільного позивача, його представника та законного представника, цивільного відповідача та його представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для судового розгляду.

Протягом підготовчого провадження в даній справі, яке тривало майже рік, у судові засідання систематично з`являлись прокурори, обвинувачена ОСОБА_15 , яка залучила до участі у справі свого захисника ОСОБА_16 , та представник потерпілого кредитної спілки «Єдність» ОСОБА_6 , також у судових засіданнях в справі взяли участь потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , кожен з яких висловив свою думку з приводу обвинувального акта, складеного щодо ОСОБА_15 за її обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, а також в судових засіданнях заявили про можливість подальшого проведення судових засідань у підготовчому провадженні без їх участі. Потерпілий ОСОБА_19 уповноважив на участь в судових засіданнях в даній справі свого представника адвоката ОСОБА_14 .

Інші потерпілі, а це: ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 до суду не з`явились.

У відповідності до ч.1 ст.325 КПК України, якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду.

Згідно ч.1 ст.136 КПК України, належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

У матеріалах справи наявні розписки про вручення судових викликів потерпілим, які не з`явились в судове засідання: ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_25 , ОСОБА_29 . Відтак вказані потерпілі є належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення судових засідань в даній справі.

Потерпілі ОСОБА_30 та ОСОБА_25 скерували до суду заяви про розгляд їх цивільних позовів в рамках даного кримінального провадження без їх участі у зв`язку з незадовільним станом здоров`я. Вказані заяви суд розцінює як підтвердження обізнаності даних потерпілих щодо розгляду справи в суді.

У відповідності до отриманого повідомлення з Рівненського міського відділу ДМС України в Рівненській області № 5610/14 від 22 лютого 2018 року, потерпілий ОСОБА_24 помер.

Однак щоразу суд вимушений був відкладати судові засідання у зв`язку з неявкою решти потерпілих, а це: ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 та ОСОБА_28 , щодо яких у суду немає відомостей про отримання ними судових викликів.

Судом перевірялися та були підтверджені за обліками органів Державної міграційної служби України реєстрації місць проживання вказаних потерпілих, однак кожного разу за судовими викликами із поштових відділень ПАТ «Укрпошта» поверталися конверти у зв`язку із закінченням термінів їх зберігання.

В судовому засіданні прокурор висловив думку щодо можливості проведення підготовчого провадження без участі вказаних потерпілих. Вирішуючи питання щодо можливості проведення підготовчого провадження в даному кримінальному провадженні без участі у ньому тих потерпілих, щодо яких відсутні відомості про їх належне повідомлення про розгляд справи в суді, суд вислухав думку і інших учасників процесу, які з`явились в судове засідання та поклались при вирішенні цього питання на розсуд суду, виходить з наступного.

Згідно ст.2 КПК України, одним із завдань кримінального провадження є забезпечення застосування належної процесуальної процедури до кожного учасника кримінального провадження.

За однією із загальних засад кримінального провадження, визначеною ст.28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки.

У відповідності до п.п.2 та 3 ч.3 ст.28 КПК України, одним із критерієм для визначення розумності строків кримінального провадження є поведінка учасників кримінального провадження та спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.

У відповідності до ч.1 ст.26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Протягом року підготовчого провадження в даній справі суд систематично здійснював виклики учасників провадження, зокрема потерпілих, в судові засідання.

Станом на сьогоднішній день суд вичерпав усі передбачені законом процесуальні можливості щодо встановлення місця перебування та забезпечення явки в судове засідання потерпілих ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 та ОСОБА_28 .

Подальше зволікання та відкладення судових засідань у підготовчому провадженні у справі не призводить до будь-яких результатів, оскільки вказані потерпілі з невідомих причин не отримують судових викликів.

Аналіз норм чинного кримінального процесуального законодавства не дозволяє суду провести підготовче провадження у кримінальному провадженні за відсутності потерпілого, який не був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.

Також суд прийшов до висновку, що проведення підготовчого засідання за відсутності потерпілих ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 та ОСОБА_28 може порушувати їхні права, визначені ст.56 КПК України.

В той же час з додержанням принципу верховенства права, при вчиненні процесуальних дій та прийнятті процесуальних рішень у кримінальному провадженні, суд повинен оцінити чи буде таке порушення прав учасників процесу істотним. При цьому також суд повинен враховувати та дотримуватись справедливого балансу між інтересами осіб, які втратили зацікавленість у справі, по відношенню до суспільного інтересу та інтересів інших учасників кримінального провадження, які не дивлячись на його тривалість, й надалі продовжують проявляти інтерес до нього, оскільки вважають, що вчиненим злочином порушені їхні права, які підлягають відновленню.

При цьому, зважаючи на положення ст.2 КПК України, суд констатує, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Так, у підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_15 заявила клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення в якому обвинувачується на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до відповідальності. Зазначила, що необережне кримінальне правопорушення вчинила вперше, в якому визнала свою вину і щиро розкаялась. Правопорушення віднесене до категорії злочинів середньої тяжкості. За місцем проживання характеризується посередньо, раніше не судима і до кримінальної відповідальності не притягалась. Виховує неповнолітню доньку, чотири роки активно займається громадською діяльністю по попередженню правопорушень та реабілітації засуджених, як член громадської організації «Кримінон-Надія» співпрацюючи з пенітенціарною службою та колонією для неповнолітніх, і з моменту злочину минуло 9 років.

Захисник ОСОБА_16 в судовому засідання підтримала клопотання обвинуваченої.

У відповідності до ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

У відповідності до ст.12 та санкції ч.2 ст.367 КК України, інкримінований ОСОБА_15 злочин відноситься до категорії середньої тяжкості, а згідно п.3 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину середньої тяжкості і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років.

На підставі ч.4 ст.284 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно ч.2 ст.288 КПК України, суд зобов`язаний з`ясувати думку потерпілого щодо можливості звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

В судових засіданнях у підготовчому провадженні представник потерпілого кредитної спілки «Єдність» ОСОБА_6 , а також потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 висловили свої заперечення щодо можливості звільнення обвинуваченої ОСОБА_15 від кримінальної відповідальності, оскільки категорично не згідні із кваліфікацією її дій, вважаючи її невірною. Зазначили, що за здобутими доказами у справі повністю підтверджено, що злочин обвинувачена вчиняла умисно та за попередньою змовою з іншими особами, а тому її дії слід було кваліфікувати за ч.2 ст.364 та ч.4 ст.191 КК України, а не за ч.2 ст.367 КК України.

На думку потерпілих є абсурдним твердження слідчого та прокурора про можливість вчинення обвинуваченою протягом 2007-2008 років 118 епізодів укладання від імені кредитної спілки «Єдність» кредитних договорів без перевірки паспортних даних позичальників та поручителів, а після того видачі їм 1373000 гривень з необережності.

Разом з тим усі із перерахованих потерпілих почергово висловили свої заперечення щодо можливості призначення даної справи до судового розгляду, оскільки вважають обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні незаконним, необґрунтованим, а досудове розслідування, що було проведено у ньому поверхневим та необ`єктивним, яке не врахувало усіх належних та допустимих доказів, а тому фактичні обставини, які викладені у обвинувальному акті такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

В той же час представник кредитної спілки «Єдність» ОСОБА_6 у своїх запереченнях звернула увагу на те, що в порушення ст.291 КПК України фактичні обставини кримінального правопорушення в обвинувальному акті викладено не конкретно, а саме вказано лише загальну кількість кредитних справ 118 та загальну суму коштів по них в розмірі 1373000 гривень. Також в судовому засіданні представник кредитної спілки звернула увагу суду і на той факт, що Володимир-Волинською місцевою прокуратурою Волинської області за цих же обставин інкримінованого злочину вже двічі подавалось клопотання про звільнення ОСОБА_15 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, і в задоволенні цих клопотань судами різних інстанцій було відмовлено за необґрунтованістю.

Зважаючи на вказані доводи представник потерпілого кредитної спілки «Єдність» ОСОБА_6 , а також потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які мали змогу висловити свою думку в судовому засіданні просили повернути обвинувальний акт прокурору для продовження досудового розслідування.

З цих же підстав аналогічне клопотання про повернення обвинувального акту також заявив представник потерпілого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_31 .

Інші потерпілі свою думку в судовому засіданні не висловлювали, оскільки у нього не з`явились за вищенаведених обставин.

Не дивлячись на заперечення щодо призначення справи до судового розгляду потерпілими кредитною спілкою «Єдність», ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_21 , ОСОБА_20 та ОСОБА_11 у підготовчому провадженні скеровано до суду в порядку ст.128 КПК України цивільні позови до обвинуваченої ОСОБА_15 про стягнення з неї шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, в яких також просили визнати їх цивільними позивачами у кримінальному провадженні.

У відповідності до ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно ч.1 та 2 ст.61 КПК України, цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов. Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні зазначив про обґрунтованість заявленого обвинуваченою ОСОБА_15 клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із спливом строків притягнення її до кримінальної відповідальності, а разом з тим вказав, що в разі відмови в його задоволенні обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, провадження підсудне Володимир-Волинському міському суду Волинської області, просив призначити справу до судового розгляду.

При вирішенні питання щодо можливості призначення судового розгляду кримінального провадження, а разом з тим з приводу заявленого обвинуваченою ОСОБА_15 клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 314 КПК України за результатами проведення підготовчого судового засідання суд має право прийняти наступні рішення:

1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу;

2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу;

3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу;

4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження;

5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру;

6) доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

На підставі ч.3 ст.288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно ч.4 ст.288 КПК України, у разі встановлення судом необґрунтованості клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд своєю ухвалою відмовляє у його задоволенні та повертає клопотання прокурору для здійснення кримінального провадження в загальному порядку або продовжує судове провадження в загальному порядку, якщо таке клопотання надійшло після направлення обвинувального акта до суду.

В будь-якому разі при прийнятті одного із вищевказаних рішень, суд повинен надати відповідну юридичну оцінку обвинувальному акту та відомостям, викладених у ньому, а разом з тим законності і обґрунтованості пред`явленого обвинувачення для вирішення питання щодо підстав та можливості звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності.

Вимоги до обвинувального акту передбачені ч.ч.2-4 ст.291 КПК України, зокрема обвинувальний акт має містити такі відомості:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

71) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

9) дату та місце його складення та затвердження.

Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

До обвинувального акта додається:

1) реєстр матеріалів досудового розслідування;

2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування;

3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 2971 цього Кодексу);

4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного;

5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.

При дослідженні обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування судом встановлено наступне.

ОСОБА_15 обвинувачується в службовій недбалості, тобто неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом інтересам окремих юридичних та фізичних осіб, а саме у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України.

За встановленими фактичними обставинами справи, які викладені у обвинувальному акті, ОСОБА_15 обвинувачується в тому, що будучи службовою особою кредитної спілки «Єдність» в період з 04 червня 2007 року по 16 липня 2008 року, неналежно виконуючи свої службові обов`язки, при підготовці пакетів документів для затвердження кредитним комітетом та укладення 118 кредитних договорів, не встановила та не перевірила за паспортними документами особи поручителів та позичальників, не переконалась у справжності інформації, яка ними подавалась та підписів як у договорах, так і у документах, якими підтверджувалось отримання ними коштів, внаслідок чого особами, відносно яких матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження було отримано кошти в загальній сумі 1373000 гривень, з яких 880638 гривень не повернуто у касу кредитної спілки «Єдність». Тому ОСОБА_15 спричинено тяжкі наслідки охоронюваним законом інтересам окремої юридичної особи кредитної спілки «Єдність» та інтересам її вкладників, що виразилось у заподіянні майнової шкоди на загальну суму 880638 гривень.

Дії ОСОБА_15 кваліфіковані за ч.2 ст.367 КК України.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання;

6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення;

7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Однією з основних засад кримінального провадження є законність, яка визначає, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно з п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч.4 ст.110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу.

Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення, тощо.

Згідно з п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Підпункти «а» і «b» п.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантують кожному обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення щонайменше бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього; мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.

В рішенні Європейського Суду з прав людини від 09.10.2008 року у справі «Абрамян проти Росії», Суд підкреслив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Таким чином, для забезпечення ефективного захисту від пред`явленого обвинувачення пред`явлене особі обвинувачення повинно бути детальним, повним, чітким, зрозумілим та містити в собі усі відомості щодо події кримінального правопорушення, виду та розміру шкоди, форми вини, мотиву та мети кримінального правопорушення.

Обвинувачення повинно бути конкретним, без будь-яких суперечностей та зрозумілим, з метою уникнення порушення права обвинуваченого на захист і це чітко визначено національним законодавством в тому числі і рішеннями Європейського суду з прав людини.

Обвинувачення має бути зрозумілим не лише для обвинуваченого, а й для потерпілих, інших учасників процесу.

Перевіривши зміст обвинувального акта у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_15 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, суд прийшов до висновку, що він не містить всіх відомостей, передбачених ст. 291 КПК України.

Викладені фактичні обставини кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення в обвинувальному акті є неконкретними, не містять детального описання всіх елементів складу кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченій.

Об`єктивна сторона службової недбалості характеризується наявністю трьох обов`язкових ознак: діяння невиконання або неналежне виконання особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них; наслідків, що виявляються у завданні істотної шкоди чи тяжких наслідків охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних чи фізичних осіб; причинним зв`язком між діянням та наслідками.

Обвинуваченій ОСОБА_15 інкримінується недбалість у формі неналежного виконання своїх обов`язків протягом більше року часу при 118 епізодах укладення кредитних угод.

При цьому у обвинувальному акті не деталізовано за яких умов, де, коли та за яких обставин було вчинено кожен із епізодів службової недбалості зокрема.

У обвинувальному акті не міститься жодних відомостей про дату, час, місце та обставини укладення кожного із 118 договорів, їх реквізитів (реєстраційних номерів, тощо), реквізитів інших документів, правильність записів та підписів у яких не перевірила ОСОБА_15 , контрагентів (позичальників, довірителів), з якими ці договори були укладені, суми на які були укладені договори із кожним з них, тощо.

Фактичні обставини кожної окремої неналежно вчиненої дії ОСОБА_15 або ж її бездіяльності окремо становлять обов`язкову частину об`єктивної сторони складу службової недбалості, а тому на переконання суду мають бути викладені чітко, детально та поепізодно.

Разом з тим у обвинувальному акті відсутня інформація про службові обов`язки, які вона повинна була виконати, однак не виконала або виконала неналежним чином.

В обвинувальному акті зазначено 19 потерпілих від кримінального правопорушення, однак не визначено кому саме та яку шкоду було заподіяно внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Питання щодо доведеності вини, наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого, вирішується судом, у відповідності до положень ст.368 КПК України, при розгляді кримінального провадження по суті та постановленні вироку. Разом з тим, для вирішення вказаних питань в обвинувальному акті повинні бути зазначені фактичні обставини справи, які прокурор вважає встановленими, у співвідношенні з усіма складовими елементами злочину, наявність чи відсутність яких суд і повинен буде перевірити при розгляді даного кримінального провадження.

Якщо формулювання обвинувачення не відповідає викладеним фактичним обставинам кримінального правопорушення, то такі недоліки повинні бути виправлені прокурором після повернення йому обвинувального акта зі стадії підготовчого судового засідання, тому що вони є очевидними і перешкоджають призначенню судового розгляду або вирішення питання щодо можливості звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності.

В той же час, оцінюючи доводи потерпілих в судових засіданнях в сукупності з аналізом пред`явленого ОСОБА_15 неконкретного обвинувачення за ч.2 ст.367 КК України, яке за своїм змістом є суперечливим і підлягає додатковому з`ясуванню, суд прийшов до висновку про необґрунтованість та передчасність можливості вирішення питання про її звільнення від кримінальної відповідальності.

Також, згідно ч.4 ст.291 КПК України до обвинувального акту додається реєстр матеріалів досудового розслідування.

Відповідно до вимог ст.109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень прийнятих під час досудового розслідування; вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

У той же час в доданому до обвинувального акту реєстрі матеріалів досудового розслідування не міститься жодних відомостей щодо повідомлення ОСОБА_15 про підозру у вчиненні інкримінованого їй злочину, ознайомлення її із процесуальними правами.

Крім того, згідно обвинувального акту потерпілими у кримінальному провадженні визнані 19 осіб, проте згідно реєстру матеріалів досудового розслідування доступ до матеріалів досудового розслідування був наданий лише 11 потерпілим.

Відповідно у суду достатньо підстав вважати, що семи потерпілим, серед яких, зокрема потерпілі: ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 та ОСОБА_28 , щодо яких відсутні у суду відомості про вручення судових викликів, а також потерпілим ОСОБА_7 , ОСОБА_20 та ОСОБА_29 не було органом досудового розслідування або прокурором відкрито матеріали даного кримінального провадження, а отже порушено вимоги ст.290 КПК України, а в той же час і права потерпілих, передбачені ст.56 КПК України.

За таких обставин суд прийшов до висновку про те, що в даному випадку проведення підготовчого провадження без участі деяких потерпілих, за результатами якого буде прийняте рішення про повернення обвинувального акта прокурору не лише не порушить їхні процесуальні права, а й надасть можливість їх відновити прокурору при ознайомленні вказаних потерпілих із усіма матеріалами досудового розслідування, а в тому числі доказами, здобутими в ході досудового розслідування.

Приймаючи до уваги те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, і вказані вище порушення допущені при його складанні, перешкоджають призначенню кримінального провадження до судового розгляду на підставі цього обвинувального акту (в тому числі забезпеченню під час судового провадження права обвинуваченого, передбаченого п.1 ч.3 ст.42 КПК України, як і права потерпілих, передбачені ст.56 КПК України), суд вважає за необхідне повернути обвинувальний акт прокурору для усунення вищевказаних порушень.

Керуючись ст. 2, 3, 26, 28, 61, 91, 109-110, 128, 136, 284, 285, 288, 291, 314, 325, 369-372, 376, 392, 395 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Долучити до матеріалів кримінального провадження № 0000042 від 10 січня 2013 року цивільні позови кредитної спілки «Єдність», потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_21 , ОСОБА_20 та ОСОБА_11 . до ОСОБА_15 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Визнати у даному кримінальному провадженні потерпілих кредитну спілку «Єдність», ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_21 , ОСОБА_20 та ОСОБА_11 цивільними позивачами, а обвинувачену ОСОБА_15 - цивільним відповідачем.

В задоволенні клопотання обвинуваченої ОСОБА_15 про звільнення її від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності відмовити.

Обвинувальний акт щодо ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Полеськ Калінінградської області Російської Федерації, обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, повернути прокурору Володимир-Волинської місцевої прокуратури Волинської області як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів після її оголошення через суд, який її ухвалив.

Повний текст ухвали складено 10 вересня 2018 року.

Головуючий суддя : (підпис)

Згідно з оригіналом.

Суддя Володимир-Волинського міського суду ОСОБА_1