Дата документу Справа № 333/1787/18
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №333/178718 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-сс/778/463/18 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2018 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Обривка, Новокаховського району, Херсонської області, громадянина України, який має середню освіту, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 Збройних сил України, не одруженого, який не має місця реєстрації та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_6 , в режимі відеоконференції із ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»,

ВСТАНОВИЛА:
захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 13 квітня 2018 року, якою задоволено клопотання слідчого Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 та до підозрюваного ОСОБА_6 стосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з правом внесення застави у розмірі 34000,00 гривень.
Своє рішення слідчий суддя мотивував наявністю ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України. Крім того, слідчий суддя врахував те, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 не підпадає під перелік злочинів, визначених ч.5 ст.183 КПК України, та з врахуванням майнового стану підозрюваного, прийшов до висновку про можливість застосування застави, з визначенням її розміру у вигляді 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
В апеляційній скарзі захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_8 просить вищевказану ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
В обґрунтування своїх вимог вказує на відсутність підстав для обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Апелянт зазначає, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, хворіє на відкриту форму туберкульозу та потребує лікування в умовах стаціонару лікарні, має цивільну дружину, яка є вагітною. Вказані обставини спростовують висновок слідчого судді про можливість підозрюваного ухилитися від слідства та суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджати встановленню істини по справі чи продовжити злочинну діяльність. Докази, які б підтверджували існування вказаних ризиків, відсутні, а одна тяжкість скоєного злочину не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. На думку апелянта, слідчим суддею не вмотивовано, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, вказаним у клопотанні.
Згідно з ухвалою слідчого судді, слідчий Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 звернувся до суду із клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .
У клопотанні зазначив, що органами досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , знав вимоги законодавства України про те, що бойові припаси відносяться до предметів обмежених в обігу та не можуть знаходитися у власності громадян без спеціального дозволу, а також те, що незаконне придбання, носіння, зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу є кримінально-карним діянням. Водночас, ОСОБА_6 , в порушення вимог Постанови Верховної Ради України; від 17 червня 1992 року №2471 -XII «Про право власності на окремі види: майна», п.п.11, 15 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року №576, Статутом внутрішньої служби Збройних сил України вчинив придбання, носіння та зберігання бойових припасів при наступних обставинах.
В середині лютого 2018 року у денний час доби, ОСОБА_6 , перебуваючи на військовій службі в АДРЕСА_2 за місцем дислокації військової частини НОМЕР_2 , на якого покладені обов`язки ст.16 Статуту Внутрішньої служби Збройних сил України, а саме: зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому, всупереч яких, під час розмінування доріг та полів виявив два корпуси гранат Ф.1, корпус гранати ГРД-5, саморобну гранату «Хатабка», яка складається з бойової гранати ВОГ-17, та п`ять запалів типу УЗРГМ, які є самостійними підривниками дистанційної дії. Після чого ОСОБА_6 , достовірно знаючи про те, що виявлені предмети є корпусами бойових ручних гранат, які містять в собі заряди вибухової речовини, котрі в сукупності з вищевказаними запалами являються вибуховими пристроями промислового виготовлення, призначені для враження живої цілі, не маючи на те законних підстав, діючи з прямим умислом, з метою незаконного придбання, зберігання, носіння бойових припасів, діючи умисно, всупереч ст.12 Статуту Внутрішньої служби Збройних сил України, в обов`язки якого входили: доповісти своєму безпосередньому начальнику про знахідку, чого зроблено не було, підібрав вищевказані предмети, тим самим їх незаконно придбав шляхом привласнення знайденого.
Далі ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, продовжуючи свої злочинні дії, що виразились у носінні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, порядок видачі яких визначений вищезгаданими нормативно-правовими актами, незаконно зберігаючи їх при собі, перевіз від місця дислокації військової частини до автовокзалу, розташованому по АДРЕСА_3 , які в подальшому, не маючи на те, законних підстав, зберігав до моменту їх вилучення.
Так, 11 квітня 2018 року у період часу з 01 години 45 хвилин по 02 годину 30 хвилин працівниками поліції під час огляду місця події в приміщенні автовокзалу по проспекту Соборному, 20 в місті Запоріжжі у ОСОБА_6 було виявлено та вилучено вищевказані предмети, які відповідно до довідки про рівень небезпечності №193/2 від 11 квітня 2018 року, відносяться до підвищеного рівня небезпеки та вимагають заходів безпеки, при поводженні з якими категорично забороняється термічний і механічний вплив та демонтаж.
Заслухавши доповідь судді; підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 на підтримання апеляційної скарги; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і вважав, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Слідчий суддя дійшов правильного висновку, що містяться у клопотанні та доданих до нього матеріалах кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.
Проте, вказавши в оскаржуваній ухвалі про те, що існують ризики того, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, слідчий суддя належним чином не вмотивував своїх висновків і не звернув увагу на те, що в матеріалах провадження відсутні докази на підтвердження цих ризиків, як і докази того, що інші більш м`які запобіжні заходи будуть недостатніми для запобігання ризикам, вказаним у клопотанні.
Так, згідно з матеріалами провадження, підозрюваний ОСОБА_6 вважається раніше не судимою особою, має постійне місце проживання, цивільну дружину, відомості про наявність повідомлень ОСОБА_6 про підозру у вчиненні інших кримінальних правопорушень відсутні, свою причетність до вищевказаного правопорушення підозрюваний не заперечував, співпрацював зі слідством, страждає на тяжке захворювання.

За таких обставин, застосування до підозрюваного ОСОБА_6 найсуворішого запобіжного заходу не може вважатися доцільним і справедливим.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді, як постановлена без врахування всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення клопотання, підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали - про відмову у задоволенні клопотання слідчого та про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 більш м`якого, ніж тримання під вартою запобіжного заходу, а саме: особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1-3 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Вказаний запобіжний захід і покладені на підозрюваного обов`язки, на думку колегії суддів, будуть достатньою гарантією для забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково, а ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 квітня 2018 року, якою задоволено клопотання слідчого Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 та до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з правом внесення застави у розмірі 34000,00 гривень, скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з правом внесення застави у розмірі 34000,00 гривень, відносно підозрюваного ОСОБА_6 .
Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком до 10 червня 2018 року, поклавши на нього наступні, передбачені ч. 5 ст.194 КПК України, обов`язки:
- прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;
- не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи.
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити з-під варти негайно.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3