Справа № 478/157/18

Кримінальне провадження
№ 1-кп/489/339/2018
У Х В А Л А
11 липня 2018 р.
Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,
прокурора - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня, не працює, не одружений, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочинів, передбачених п.п.4,9 ч.2 ст.115, ч.2 ст.185, ч.2 ст.289, ч.2 ст.194 КК України,

В С Т А Н О В И В :

До теперішнього часу судове слідство по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених п.п.4,9 ч.2 ст.115, ч.2 ст.185, ч.2 ст.289, ч.2 ст.194 КК України, не закінчено.
Строк тримання ОСОБА_6 під вартою закінчується 01.09.2018 року.
Прокурор заявила клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до двох місяців.

Захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_6 заявили суду клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому з тримання під вартою на домашній арешт, мотивуючи тим, що ризики прокурором не доведені.

Вислухавши думку учасників судового провадження, суд вважає, що в клопотанні захисника та обвинуваченого необхідно відмовити, а клопотання прокурора підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.9 КПК України, суд приймає до уваги висновки викладені в рішеннях Європейського суду з прав людини, з урахуванням практики якого застосовується кримінальне процесуальне законодавство України, зокрема у рішеннях "В. проти Швейцарії" від 26.01.1993 р., "Мамедова проти Росії" від 01.06.2006 р., виходячи з яких наявність ризиків переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів оцінюється не тільки залежно від суворості можливого покарання та тяжкості злочину. Їх треба визначати з врахуванням низки інших ревалентних факторів, які можуть або підтвердити наявність такого ризику, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою, якими є характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язки з державою.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчинені злочину середньої тяжкості, двох тяжких злочинів та особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді довічного позбавлення волі, раніше судимий, обвинувачується у вчиненні злочинів в період умовно-дострокового звільнення від покарання, не має міцних соціальних зв`язків, а отже ризики, які було враховано при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме вчинення іншого злочину та переховування від суду - не зменшилися. Таким чином, суд вважає, що інший менш суворий запобіжний захід не забезпечить належної поведінки обвинуваченого щодо виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331, 372 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою продовжити до 08.09.2018 року.
В клопотанні захисника та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3