Справа № 395/1362/18
Провадження № 1-кп/395/111/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2018 рокум. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

із секретарем ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомиргороді в залі судових засідань Новомиргородського районного суду Кіровоградської області кримінальне провадження № 1-кп/395/111/2018, що зареєстроване в ЄРДР 13.07.2018 року за № 0000348 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мартоноша, Новомиргородського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, пенсіонера, неодруженого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,-

ВСТАНОВИВ:

В травні 2018 року, точна дата та час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_6 в сіннику, що розташований на території домоволодіння в якому він проживає, за адресою: АДРЕСА_1 , виявив патрони в кількості 250 шт. в 5 картонних пачках по 50 шт. в кожній, які залишились від його покійного батька ОСОБА_7 .

В цей час у нього виник намір на придбання та зберігання виявлених ним бойових припасів.

Реалізовуючи протиправні наміри ОСОБА_6 в порушення п.п. 1, 2 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, затвердженого Постановою Верховної Ради України № 2471-XII від 17.06.1992 року «Про право власності на окремі види майна», з подальшими змінами та доповненнями, згідно яких зброя, боєприпаси, вибухові речовини і засоби вибуху, віднесені до майна, яке не може перебувати у власності громадян та «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою КМУ від 17.10.1992 р. № 576 і «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказами МВС України від 21 серпня 1998 р. № 622, що регулює порядок поводження з цими предметами, вчинив умисні протиправні дії з незаконного зберігання, придбання боєприпасів без передбаченого законом дозволу.

Виявлені ним патрони ОСОБА_6 переніс до будинку за місцем свого проживання та став зберігати в металевому сейфі без передбаченого законом дозволу.

13.07.2018 року в період з 14 год. 30 хв. до 15 год. 21 хв., працівниками Новомиргородського ВП Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області, з добровільної згоди власника, а саме ОСОБА_6 , проведено огляд домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час проведення огляду в одній із кімнат будинку, в металевому сейфі, виявлено двісті п`ятдесят предметів, схожих на патрони, які згідно з висновком експертизи зброї № 210 від 13.08.2018 року являються боєприпасами, спортивно-мисливськими патронами калібру 5,6 мм кільцевого запалення, промислового виготовлення, до спортивної та мисливської нарізної зброї калібру 5,6 мм, придатні для стрільби, які ОСОБА_6 придбав та зберігав без передбаченого законом дозволу.

В процесі судового засідання прокурор заявила клопотання про затвердження угоди про визнання винуватості між ОСОБА_6 та прокурором та відповідно надала саму письмову угоду.

Обвинувачений ОСОБА_6 в ході розгляду у справі свою вину визнав повністю, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити йому узгоджену міру покарання, розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Захисник не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості та просив призначити ОСОБА_6 узгоджену міру покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості .

У відповідності до п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Суд, переконавшись, що укладення угоди є добровільним, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, правова кваліфікація кримінального правопорушення є вірною, узгоджена міра покарання відповідає характеру і тяжкості обвинувачення, суд вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості від 12 жовтня 2018 року, визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, зобов`язавши його у відповідності до ст. 76 КК України періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації та повідомляти їх про зміну місця проживання, роботи.

Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого судові витрати у справі та вирішити долю речових доказів по справі у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст. ст. 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 12 жовтня 2018 року, що укладена між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000348.

ОСОБА_3 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, зобов`язавши його у відповідності до ст. 76 КК України періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації та повідомляти їх про зміну місця проживання, роботи.

Стягнути з ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судові витрати у справі за проведення судових експертиз у розмірі 1144,00 гривень на користь держави.

Речові докази: 245 спортивно-мисливських патронів, калібру 5,6 мм. кільцевого запалення до патронів промислового виготовлення, 5 гільз до патронів калібру 5,6 мм. та один предмет схожий на патрон, що перебувають на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Новомиргородського ВП Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області знищити.

Вирок може бути оскаржено до Кропивницького апеляційного суду через Новомиргородський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор відповідно має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити засудженому, захиснику та прокурору.

Суддя ОСОБА_1

копія
Справа № 395/1362/18

Провадження № 1-кп/395/111/2018

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2018 рокум. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

із секретарем ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомиргороді в залі судових засідань Новомиргородського районного суду Кіровоградської області кримінальне провадження № 1-кп/395/111/2018, що зареєстроване в ЄРДР 13.07.2018 року за № 0000348 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мартоноша, Новомиргородського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, пенсіонера, неодруженого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,-

ВСТАНОВИВ:

В травні 2018 року, точна дата та час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_6 в сіннику, що розташований на території домоволодіння в якому він проживає, за адресою: АДРЕСА_1 , виявив патрони в кількості 250 шт. в 5 картонних пачках по 50 шт. в кожній, які залишились від його покійного батька ОСОБА_7 .

В цей час у нього виник намір на придбання та зберігання виявлених ним бойових припасів.

Реалізовуючи протиправні наміри ОСОБА_6 в порушення п.п. 1, 2 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, затвердженого Постановою Верховної Ради України № 2471-XII від 17.06.1992 року «Про право власності на окремі види майна», з подальшими змінами та доповненнями, згідно яких зброя, боєприпаси, вибухові речовини і засоби вибуху, віднесені до майна, яке не може перебувати у власності громадян та «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою КМУ від 17.10.1992 р. № 576 і «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказами МВС України від 21 серпня 1998 р. № 622, що регулює порядок поводження з цими предметами, вчинив умисні протиправні дії з незаконного зберігання, придбання боєприпасів без передбаченого законом дозволу.

Виявлені ним патрони ОСОБА_6 переніс до будинку за місцем свого проживання та став зберігати в металевому сейфі без передбаченого законом дозволу.

13.07.2018 року в період з 14 год. 30 хв. до 15 год. 21 хв., працівниками Новомиргородського ВП Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області, з добровільної згоди власника, а саме ОСОБА_6 , проведено огляд домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час проведення огляду в одній із кімнат будинку, в металевому сейфі, виявлено двісті п`ятдесят предметів, схожих на патрони, які згідно з висновком експертизи зброї № 210 від 13.08.2018 року являються боєприпасами, спортивно-мисливськими патронами калібру 5,6 мм кільцевого запалення, промислового виготовлення, до спортивної та мисливської нарізної зброї калібру 5,6 мм, придатні для стрільби, які ОСОБА_6 придбав та зберігав без передбаченого законом дозволу.

В процесі судового засідання прокурор заявила клопотання про затвердження угоди про визнання винуватості між ОСОБА_6 та прокурором та відповідно надала саму письмову угоду.

Обвинувачений ОСОБА_6 в ході розгляду у справі свою вину визнав повністю, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити йому узгоджену міру покарання, розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Захисник не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості та просив призначити ОСОБА_6 узгоджену міру покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості .

У відповідності до п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Суд, переконавшись, що укладення угоди є добровільним, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, правова кваліфікація кримінального правопорушення є вірною, узгоджена міра покарання відповідає характеру і тяжкості обвинувачення, суд вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості від 12 жовтня 2018 року, визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, зобов`язавши його у відповідності до ст. 76 КК України періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації та повідомляти їх про зміну місця проживання, роботи.

Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого судові витрати у справі та вирішити долю речових доказів по справі у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст. ст. 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 12 жовтня 2018 року, що укладена між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000348.

ОСОБА_3 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, зобов`язавши його у відповідності до ст. 76 КК України періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації та повідомляти їх про зміну місця проживання, роботи.

Стягнути з ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судові витрати у справі за проведення судових експертиз у розмірі 1144,00 гривень на користь держави.

Речові докази: 245 спортивно-мисливських патронів, калібру 5,6 мм. кільцевого запалення до патронів промислового виготовлення, 5 гільз до патронів калібру 5,6 мм. та один предмет схожий на патрон, що перебувають на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Новомиргородського ВП Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області знищити.

Вирок може бути оскаржено до Кропивницького апеляційного суду через Новомиргородський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор відповідно має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити засудженому, захиснику та прокурору.

Суддя /підпис/ОСОБА_1

з оригіналом згідно

Суддя ОСОБА_1