АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали за апеляційною ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 серпня 2017 року про арешт майна, -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 серпня 2017 року клопотання слідчого Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002718 від 10 серпня 2017 року, задоволено та накладено арешт на зазначене в клопотанні майно, а саме квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 1), заборонивши державним реєстраторам та іншім особам, які уповноважені вчиняти реєстраційній дії, вчиняти будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відносно вказаного майна та зобов`язавши департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради внести відповідні відомості до вказаного реєстру.

Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя посилався на обґрунтованість клопотання слідчого та з урахуванням викладених у ньому обставин та доказів на їх підтвердження, дійшов до висновку що з метою встановлення відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, накладення арешту на майно є необхідним.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та та ухвалити нову, якою у задоволенні клопотання слідчого відмовити.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження рішення, скаржник вказує на те, що участі у судовому розгляді не приймала, а при зверненні до суду з клопотання про скасування арешту майна, ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2018 року, їй було відмовлено, що стало підставою для оскарження ухвали слідчого судді про накладення арешту на майно. За таких обставин, з урахуванням роз`яснень ВССУ, вона як особа, що отримала відмову у скасуванні арешту, має право право оскаржити ухвалу слідчого судді про його накладення протягом 5 днів з моменту отримання відмови.

Свої вимоги про скасування ухвали слідчого судді скаржник обґрунтовує невідповідністю його висновків щодо незаконності нотаріальних дій. ОСОБА_6 вказує на те, що є законним набувачем арештованого майна, оскільки придбала його на підставі договорів купівлі-продажу. Скаржник зауважує, що придбана нею квартира належала ОСОБА_7 на праві власності та остання мала право розпорядження нею на власний розсуд. На підтвердження зазначених обставин ОСОБА_6 вказує на наявність заочного рішення суду, про яке, зокрема, було відомо ОСОБА_8 , який і звернувся до поліції із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України. На переконання скаржника, за вказаних обставин є достатні підстави вважати, що арешт накладено безпідставно та всупереч вимогам кримінального процесуального закону.

Заслухавши доповідь судді,перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги та надані до клопотання слідчого матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Вирішуючи питання про необхідність поновлення строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, колегія суддів виходить з того, що ОСОБА_6 , дізнавшись про арешт майна, скористалась своїм правом та первинно звернулась до суду з клопотанням про скасування накладеного слідчим суддею арешту на майно, у задоволенні якого їй було відмовлено, внаслідок чого пропустила строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді про його накладення. За таких обставин, колегія суддів вважає поважними причини пропуску строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді та приходить до висновку, що його слід поновити.

Вирішуючи питання об`єктивності рішення слідчого судді, яким накладено арешт на майно, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Цей перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.
Разом з тим, за правилами вказаної норми кримінального процесуального закону, а саме частин 3, 5, та 6, арешт на майно може бути накладено в разі відповідності такого майна критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, в разі наявності підстав вважати, що суд може застосувати до підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної особи, юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна, в разі, якщо фізична чи юридична особа в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову або неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Відповідно до ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.
На переконання колегії суддів, вказаних вимог кримінального процесуального закону слідчим суддею не дотримано.
Колегією суддів встановлено, що Соборним відділенням поліції Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002718 від 10 серпня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Зі змісту частини третьої статті 172 КПК України вбачається, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Вирішуючи по суті клопотання прокурора, слідчий суддя не взяв до уваги, що воно не відповідає вищезазначеним вимогам закону.

В клопотанні слідчого відсутня дата, а також підстави і мета відповідно до ст. 170 КПК України та обґрунтування необхідності арешту майна.
Як вбачається з клопотання слідчого, останній наводить вимоги ст. 170 КПК України та керується тими підставами для арешту майна, які не є чинним на момент надходження клопотання до суду.
Окрім того, в клопотанні слідчим не наведено даних про пред`явлення особі підозри, що є підставою для накладення арешту з метою забезпечення цивільного позову або можливої конфіскації майна.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання про арешт майна не відповідає встановленим чинним законодавством вимогам щодо його змісту, на що слідчий суддя не звернув уваги.
З огляду на викладене з висновком слідчого судді про задоволенні клопотання прокурора з зазначених в ухвалі мотивів колегія суддів погодитися не може, оскільки у слідчого судді були наявні підстави для повернення клопотання прокурору для усунення його недоліків.
Відповідно до ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно з ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу та постановити нову.
Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає за необхідне частково задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_6 , ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою повернути клопотання прокурора для усунення його недоліків.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити ОСОБА_6 строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 серпня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 серпня 2017 року, якою накладено арешт на накладено арешт на зазначене в клопотанні майно, а саме квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 1), заборонивши державним реєстраторам та іншім особам, які уповноважені вчиняти реєстраційній дії, вчиняти будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відносно вказаного майна та зобов`язавши департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради внести відповідні відомості до вказаного реєстру, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002718 від 10 серпня 2017 року, повернути прокурору для усунення недоліків протягом 72 годин з моменту отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: