Справа № 635/4976/18
Провадження № 1-в/635/633/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2018 року

Харківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретар - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання засудженого ОСОБА_5 , який утримується в Державній установі «Темнівська виправна колонія (№ 100), щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янськ Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, який не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , судимий:

- 23.09.1993 Кіровським районним судом м. Донецька за ст. 184 КК України до 1 року позбавлення волі;
- 10.06.1996 Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч.ч. 2,3 ст. 140, ч. 1 ст. 145, ст. 42 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 23.12.1999 Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 229-6, ст. 43 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна та лікуванням від наркоманії;
- 12.02.2010 Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі;
- 04.09.2014 Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 309 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі;
- 13.10.2014 Слов`янським районним судом Донецької області за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

з а с у д ж е н и й: 30.01.2015 Слов`янським міськрайонним судом м. Донецька за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 5 років позбавлення волі;

про умовно-дострокове звільнення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 засуджений 30.01.2015 Слов`янським міськрайонним судом м. Донецька за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 5 років позбавлення волі.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09.03.2016 у зв`язку із змінами до ст. 72 КК України внесеними Законом України від 26.11.2015 ОСОБА_5 зараховано в строк покарання час попереднього ув`язнення з 24.10.2014 по 08.07.2015.

Початок строку відбуття покарання - 24.10.2014.

Кінець строку відбуття покарання - 09.02.2019.

Засуджений ОСОБА_5 , який утримується в Державній установі «Темнівська виправна колонія (№ 100), звернувся до суду з клопотанням, яким просить вирішити питання про умовно-дострокове звільнення на невідбутий строк.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 539 КПК України при вирішенні судом питань, пов`язаних із виконанням вироку у судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Про час місця розгляду клопотання (подання) повідомляються орган або установа виконання покарань, інші особи у разі необхідності. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причині неприбуття.

Оскільки, особи, які беруть участь у кримінальному провадженні, в судове засідання не з`явилися, але до суду звернулися з заявами, в яких просили розглянути подання без їх участі, суд вважає за можливим на підставі ч. ст. 539 КПК України розглянути подання у відсутність осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Суд, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання, захисника, який вважав, що суд має всі підстави для задоволення клопотання, дослідивши матеріали клопотання та матеріали особової справи, вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 24 жовтня 2014 року.

Під час тримання в СІЗО м. Артемівськ характеризувався негативно, допускав порушення режиму тримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності один раз, заохочень не мав.

З 31 серпня 2015 року ОСОБА_5 відбував покарання в ДВК-89, де характеризувався негативно, порушував режим тримання, за що один раз притягався к дисциплінарної відповідальності, заохочень не мав.
З 07 травня 2016 року ОСОБА_5 відбував покарання в Харківській УВП (№27). характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.
З 17 травня 2016 року засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання в Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)».
Засуджений з власних міркувань не працевлаштований до промислової зони установи.
За час відбування покарання ОСОБА_5 характеризується посередньо, порушення установленого порядку відбування покарання не допускав, до дисциплінарно відповідальності не притягувався. З метою стимулювання право слухняної поведінки заохочувався один раз. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, вживається широким колом осіб, проте товаришує з засудженими негативної спрямованості. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи, проте під час бесід хитрий, скритний.
До виконання законних вимоги персоналу установи засуджений ОСОБА_5 ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість.
До виконання робіт по благоустрою установи відноситься посередньо, іноді проявляє ініціативу.
Відповідно до ст. 123 КВК України засуджений бере участь у реалізації програмі диференційованого виховного впливу «Професія». Соціально - корисні зв`язки з родичами втрачено з ініціативи засудженого.
Питання про застосування зміни умов тримання відповідно до ст.ст. 100, 101 КВК України розглядалось 25.05.2016, засудженому відмовлено у застосуванні передбаченої законодавством заохочувальної норми, як особі, що не стає на шлях виправлення.
Питання щодо можливого застосування заміни не відбутої частини покарання більш м`яким згідно зі ст. 82 КК України було розглянуто 31.08.2016, засудженому відмовлено у застосуванні передбаченої законодавством заохочувальної норми, як особі, що не стала на шлях виправлення.
Питання щодо можливості застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання згідно зі ст. 81 КК України було розглянуто 29.06.2017, засудженому відмовлено у застосуванні передбаченої законодавством заохочувальної норми, як особі, що не довела свого виправлення.
В скоєному злочинузасуджений ОСОБА_5 провину визнає частково.
Характеризуючи ОСОБА_5 , адміністрація установи дійшла висновку, що засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання не став на шлях виправлення.

Виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому у його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання

Відповідно до положень ст. 81 КК України особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.

У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.

Як вбачається з матеріалів провадження та особової справи ОСОБА_5 , питання щодо можливого застосування до ОСОБА_5 положення ст. 81 КК України комісією установи було розглянуто 29.06.2017 та ОСОБА_5 було відмовлено у застосуванні даної статті, як особі, яка не довела свого виправлення. 12 червня 2015 року, 16 грудня 2015 року на засудженого ОСОБА_5 було накладено стягнення. Та після накладених стягнень ОСОБА_5 отримав лише одне заохочення 31 жовтня 2016 року і на момент звернення до суду з клопотанням більше заохочень не мав. Засуджений не працює з серпня 2017 року. ОСОБА_5 має сім судимостей, вже відбував покарання в місцях позбавлення волі, але належних висновків для себе не зробив. Зазначені факти свідчать про небажання засудженого ставати на шлях перевиховання та виправлення та про неефективність застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання для виправлення засудженого ОСОБА_5 .

Суд вважає, що за час відбування покарання поведінка засудженого, ставлення засудженого ОСОБА_5 до праці, додержання ним вимог режиму, не доводять його виправлення, а тому суд не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_5 вимог ст. 81 КК України.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , який утримується в Державній установі «Темнівська виправна колонія (№ 100), про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвалу направити до Державної установи «Темнівська виправна колонія (№ 100)» для виконання.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області. Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1