АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 червня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
особи, відносно якої вирішується
питання про екстрадицію ОСОБА_7
перекладача ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , що діє в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07 березня 2018 року, -
Цією ухвалою задоволено клопотання першого заступника прокурора Київської області ОСОБА_9 та застосовано відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , екстрадиційний арешт до вирішення питання про його видачу компетентним органам Російської Федерації.
Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що на даний час є достатні підстави для застосування відносно ОСОБА_7 екстрадиційного арешту.
В апеляційній скарзі, з урахуванням змін та доповнень, захисник ОСОБА_6 , що діє в інтересах ОСОБА_7 , просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати відносно його підзахисного запобіжний захід у вигляді особистої поруки. Так, в апеляційній скарзі захисник зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною і необґрунтованою, оскільки відсутні підстави для тримання ОСОБА_7 під вартою. Зокрема апелянт вказує на відсутність обґрунтованої підозри останнього у вчиненні інкримінованих йому компетентними органами Російської Федерації злочинів. Крім того, апелянт наголошує, що його підзахисний звертався до міграційної служби України з заявою про надання йому статусу біженця, що на думку захисника, у розумінні законодавства України, дає право вважати його біженцем. Також, апелянт зазначає, що надані ним в суді першої інстанції матеріали доводять ті обставини, що ОСОБА_7 зазнає політичного переслідування компетентними органами Російської Федерації і його життю і свободі загрожує небезпека. Крім того, апелянт просить врахувати і ті обставини, що ОСОБА_7 перебуває на території України зі своєю родиною, які проживають у Вінницькій області, та має на утриманні малолітню дитину.
_____________________
Справа № 11-сс/796/1831/2018 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_10
Категорія ст. 591 КПК України Доповідач ОСОБА_1
Також, на думку адвоката ОСОБА_6 , слідчий суддя, в супереч положенням чинного законодавства, не визначив строк дії обраного запобіжного заходу, а лише зазначив, що екстрадиційний арешт не повинен перевищувати з моменту затримання дванадцяти місяців, що згідно доводів апеляційної скарги порушує вимоги Кримінального процесуального кодексу України щодо загального порядку тримання особи під вартою.
Таким чином, апелянт не погоджується з висновками слідчого судді, що тримання ОСОБА_7 під вартою є виправданим та таким, що відповідає обставинам справи і даним про його особу. До апеляційної скарги адвокат додає заяву Народного депутата України ОСОБА_11 про взяття ОСОБА_7 на особисту поруку та вказує, що сукупність наданих суду матеріалів доводить наявність правових підстав для застосування відносно останнього саме цього виду запобіжного заходу.
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_7 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 584 КПК України, після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадицій ний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою. При вирішенні питання про застосування екстрадиційного арешту слідчий суддя керується положеннями цього Кодексу та міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. При розгляді клопотання слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу. Екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців.
Згідно ст. 585 КПК України за наявності обставин, які гарантують запобігання втечі особи та забезпечення у подальшому її видачу, слідчий суддя може обрати щодо такої особи запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою (екстрадиціним арештом). При вирішенні питання про можливість застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, слідчий суддя обов`язково враховує: відомості про ухилення особи від правосуддя у запитуючій стороні та дотримання нею умов, на яких відбулося звільнення її з-під варти під час цього або іншого кримінальних правопорушень; тяжкість покарання, що загрожує особі в разі засудження, виходячи з обставин, встановлених під час заявленого кримінального правопорушення, положень закону України про кримінальну відповідальність і установленої судової практики; вік та стан здоров`я особи, видача якої запитується; міцність соціальних зв`язків особи, у тому числі наявність у неї родини та утриманців.
На переконання колегії суддів, слідчий суддя дотримався вказаних вимог закону, дослідив належним чином всі надані йому матеріали, в тому числі і ті, що стосуються даних про особу ОСОБА_7 , на підставі чого прийшов до обґрунтованого рішення з приводу того, що будь-який інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою не може гарантувати запобігання втечі особи та забезпечення у подальшому її видачі.
З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується.
Так, 31 січня 2018 року працівниками Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України, в порядку ст.ст. 208, 582 КПК України, затримано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 лютого 2018 року застосовано тимчасовий арешт на 40 діб.
В ході перевірки було встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується компетентними органами Російської Федерації у вчинені злочинів, передбачених ч. 1 ст. 208, ст. 317 КК РФ.
Постановою оперативних підрозділів МВС Росії в Наурському рійоні Чеченської Республіки від 07 червня 2017 року ОСОБА_7 оголошено в міжнародний розшук.
15 червня 2017 року постановою судді Наурського районного суду Чеченської Республіки відносно ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
07 березня 2018 року Генеральною прокуратурою України отримано запит компетентного органу Російської Федерації про видачу ОСОБА_7 для притягнення до кримінальної відповідальності.
Інкриміновані ОСОБА_7 злочини відповідають кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 3 ст. 260, ст. 348 КК України, і є екстрадиційними, оскільки передбачають покарання на строк більше одного року позбавлення волі.
Строк давності притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_7 не закінчився.
ОСОБА_7 громадянином України не являється, рішення про надання йому статусу біженця на день розгляду клопотання відносно нього не приймалося, а дванадцятимісячний строк перебування його під вартою не закінчився.
Враховуючи вище зазначені обставини, а також тяжкість кримінальних правопорушень у вчиненні яких ОСОБА_7 обвинувачується компетентними органами Російської Федерації, дані про його особу, його вік, стан здоров`я, соціальні зв`язки, колегія суддів вважає, що запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою не може гарантувати запобігання втечі особи та забезпечити її подальшу видачу.
Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_7 звернувся до міграційної служби з заявою про надання йому статусу біженця, а тому, на думку останнього, це дає право вважати його біженцем, то слід зазначити, що відповідно до положень норм чинного законодавства України, іноземець або особа без громадянства вважається біженцем в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту з моменту прийняття відповідного рішення.
Рішення про надання ОСОБА_7 статусу біженця, на день розгляду справи, відсутнє.
При цьому, набуття особою статусі біженця, відповідно до вимог ст. 589 КПК України, враховується при прийнятті рішення про видачу особи (екстрадицію) чи її відмову. В свою чергу екстрадиційний арешт є засобом забезпечення видачі особи у разі, якщо в ході екстрадиційної перевірки будуть встановлені наявні для цього підстави.
Це стосується і заяви захисника про те, що ОСОБА_7 є особою, яка зазнає політичного переслідування.
Також, є безпідставними доводи апеляційної скарги з приводу того, що слідчий суддя порушив вимоги Кримінального процесуального кодексу України не визначивши в ухвалі строк дії обраного запобіжного заходу, оскільки ст. 584 КПК України передбачає, що екстрадицій ний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців. У межах цього строку слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, за клопотанням прокурора не рідше одного разу на два місяці перевіряє наявність підстав для подальшого тримання особи під вартою або її звільнення.
Згідно наданих суду матеріалів ОСОБА_7 перебуває під вартою з 02 лютого 2018 року, а тому дванадцятимісячний термін перебування його під вартою не закінчився.
Ті дані про особу ОСОБА_7 , на які посилається апелянт, були враховані слідчим суддею при вирішенні питання про застосування відносно нього екстрадиційного арешту. Крім того, стороною захисту не надано належних доказів на підтвердження своїх доводів щодо наявності у ОСОБА_7 на утриманні малолітньої дитини та постійного місця проживання.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про законність і обґрунтованість ухвали слідчого судді у зв`язку з чим не вбачає підстав для її скасування, а відтак апеляційна скарга, за викладених в ній доводів, не підлягає задоволенню.
На підставі вище наведених обставин не підлягає задоволенню і заява Народного депутата України ОСОБА_11 про взяття ОСОБА_7 на особисту поруку.
Керуючись ст. ст. 309, 375, 376, 404, 405, 422, 584, 585, 590, 591 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07 березня 2018 року, якоюзадоволено клопотання першого заступника прокурора Київської області ОСОБА_9 та застосовано відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , екстрадиційний арешт до вирішення питання про його видачу компетентним органам Російської Федерації, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , що діє в інтересах ОСОБА_12 ,- без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3