Справа № 638/2520/18
Провадження № 1кп/638/1276/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.10.2018 Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали кримінального провадження № 0000471 від 31.01.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уроджененця м. Ангрен, Ташкентської області, Узбекістан, громадянин України, росіянина, освіта середня спеціальна, неодружений, тимчасово не працюючий, має на утриманні малолітню дочку, 2006 року народження, який зареєстрований та мешкає за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий: 1) 02.06.2008 Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України з покаранням у вигляді обмеження волі на строк 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 1 рік; 2) 22.08.2013 Дзержинським районним судом за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України з покаранням у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень; 3) 26.12.2014 Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 190 КК України з покаранням у вигляді виправних робіт строком на 1 рік 6 місяців , відповідно до ухвали від 18 вересня 2018 року застосовано амністію по вироку Дзержинського районного суду міста Харкова від 26 грудня 2014 року, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
30.10.2017, вранці, більш точного часу встановити не виявилося можливим, ОСОБА_4 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , звернув увагу на телевізор марки «Samsung», модель «LE22D450G1WXUA», що був розміщений в кімнаті, належний ОСОБА_5 .

Після чого у останнього виник раптовий намір на таємне заволодіння вищезазначеним чужим майном. Реалізуючи свій злочинний намір, розуміючи протиправність своїх умисних дій, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, за рахунок чужого майна, упевнившись та скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає та не зможе йому завадити, ОСОБА_4 , таємно заволодів вищезазначеним телевізором, вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 2420 від 08.02.2018 становить 3800 грн. та покинув приміщення вказаної квартири.

В подальшому ОСОБА_4 викраденим майном розпорядився на свій власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 3800 гривень.

Разом з тим, 02.11.2017, вранці, більш точного часу встановити не виявилося можливим, ОСОБА_4 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , звернув увагу на телефон марки «Alkatel One Touch 1052D», що лежав на столі в кімнаті вказаної квартири, належний ОСОБА_5 .

Після чого у останнього виник раптовий намір на таємне заволодіння вищезазначеним чужим майном.

Реалізуючи свій злочинний намір, розуміючи протиправність своїх умисних дій, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, за рахунок чужого майна, упевнившись та скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає та не зможе йому завадити, ОСОБА_4 , таємно заволодів вищезазначеним телефоном, вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 2418 від 08.02.2018 становить 320,63 грн. та покинув приміщення вказаної квартири.

В подальшому ОСОБА_4 викраденим майном розпорядився на свій власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 320,63 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні злочину в межах висунутого обвинувачення, погодившись з юридичною оцінкою інкримінованого йому діяння та пояснив про обставини викладені вище, які стали підставою для пред`явлення останньому обвинувачення, за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України. Розкаявся у скоєнні злочину, та пояснив, що в той день він посварився з цивільною дружиною, та вирішив викрасти телевізор. А у подальшому через декілька днів і телефон. Пояснив, що мав дуже скрутне матеріальне становище. На разі потерпіла до нього не має претензій, він купив новий телевізор.
Показання обвинуваченого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження справи, що характеризують особу обвинуваченого.
При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.

При призначенні покарання, суд відповідно до вимог ст.ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів".
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 , не працюючий, раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря нарколога не перебуває.
Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений вчинив злочин середньої тяжкості.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд вважає розкаяння у скоєнні злочину, обставин які обтяжують покарання суд не встановив.
Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями частини 2 статті 50 КК України відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи те, що відповідно до зазначеної норми Закону суд призначає більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин лише у разі якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Судові витрати відповідно до ст. 124 КК України підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави.
Долю речових доказів суд вирішує на підстав ст.100 КПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368, 370-371, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді двох років шести місяців позбавлення волі.

В силу ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання ОСОБА_4 , якщо він протягом іспитового строку тривалістю два роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати: в сумі 1430 гривен за проведення судових експертиз № 2420 та 2418.

Запобіжний захід не обирався.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурорам негайно вручити копію вироку.

Суддя ОСОБА_1