Справа № 686/9474/18

УХВАЛА

03 травня 2018 року м. Хмельницький
Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого СВ ХВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 та зобов`язання до вчинення дій,
02.05.2018 року ОСОБА_3 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із скаргою на бездіяльність слідчого слідчого СВ ХВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 та зобов`язання до вчинення процесуальних дій.
В обґрунтування скарги ОСОБА_3 зазначає про те, що 28.04.2018 року він звернувся до слідчого з клопотанням про повернення майна, та передачу його на відповідальне зберігання останньому, на яке 14.03.2018 року накладено арешт ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду, а саме автомобіля марки «Део», моделі «Ланос» д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, НОМЕР_2 , але слідчим було відмовлено в задоволені даного клопотання про, що супровідним листом від 30.04.2018 року повідомлено заявнику.
В судовому засіданні ОСОБА_3 наполягає на задоволенні скарги, слідчий покладається на розсуд суду.
Заслухавши скаржника та слідчого, дослідивши наявні матеріали, приходжу до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження автомобіль марки ««Део», моделі «Ланос» д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, НОМЕР_2 та ключ з брилком до нього визнано речовим доказом.
Відповідно до ч. 1 ст. 98КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Отже, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що унеможливлює користування цим майном.
Подане, 28.04.2018 року ОСОБА_3 клопотання про повернення арештованого майна слідчим розглянуто, про що свідчить повідомлення в матеріалах кримінального провадження від 30.04.2018 року №6031/02-18, а тому відсутня бездіяльність слідчого, про яку вказує скаржник. Щодо визначення місця зберігання речових доказів, це є виключною компетенцією слідчого у кримінальному провадженні, та не є предметом оскарження в порядку ст. 303 КПК України
За таких обставин в задоволенні скарги слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 303-307, 309 КПК України,
ОСОБА_3 в скарзі на бездіяльність слідчого СВ ХВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 та зобов`язання до вчинення процесуальних дій -відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя