АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №619/2758/17 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/790/1119/18 Доповідач: ОСОБА_2 Категорія: ч.3 ст.185 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,
-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
-при секретарі ОСОБА_5 ,
-за участю прокурора ОСОБА_6 ,
-обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду в м.Харкові кримінальне провадження №11кп/790/1119/18 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 16 листопада 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Циркуни Харківського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-19.10.2011 року Балаклійським районним судом Харківської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ст.70 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі;
-11.07.2017 року Харківським районним судом Харківської області за ч.2 ст. 185, ч.3 ст.185, ст.ст.70, 71 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі,

засуджено за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань за даним вироком та вироком Харківського районного суду Харківської області від 11.07.2017 року, ОСОБА_7 визначено остаточне покарання 3 роки 9 місяців позбавлення волі.

Кримінальне провадження було розглянуто судом у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Як установив суд, ОСОБА_7 09 травня 2017 року в темний час доби, точний час в ході досудового слідства встановити не представилося можливим, маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, приїхав на автомобілі ЗАЗ білого кольору, д/н встановити в ході досудового слідства не представилося можливим, в АДРЕСА_3 , який знаходиться в процесі будівництва і вирішив саме з нього здійснити крадіжку. Переконавшись, що в домоволодінні нікого не має і що його подальші дії ніким помічені не будуть, переліз через паркан, після чого продовжуючи свої злочинні дії, за допомогою лома, який знайшов в автомобілі, що знаходився в дворі вказаного домоволодіння, зірвав замок та петлі на вхідних дверях і таким чином потрапив всередину будинку, який належить ОСОБА_8 , звідки здійснив крадіжку двох алюмінієвих каністр для паливо-мастильних матеріалів, ємкістю 20 л., кутової шліфувальної машинки STURM AG 9514Р, ударного дриля «Енергомаш» ДУ-2195П, машинки кутової шліфувальної «ЛЕПСЕ МШУ-2-230», саморобного зарядного пристрою для акумуляторів, двох саморобних подовжувачів довжиною 50 м. кожний, розрізом 3x2,5 в обмотці білого кольору, 1 подовжувач довжиною 50 м, розрізом 3x2,5 в обмотці темно-червоного кольору, чотири «Диски нажимних /50-14-64/», після чого склав викрадене майно в автомобіль та з місця скоєння злочину зник, розпорядившись в подальшому викраденим майном на свій розсуд, чим спричинив ОСОБА_8 матеріальну шкоду, на загальну суму згідно висновку судової товарознавчої експертизи №9063 від 21.06.2017 р.- 10095 грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи обґрунтованості засудження та правильності кваліфікації його дій, просить знизити йому строк призначеного покарання, посилаючись на те, що кримінальні провадження відносно нього не були об`єднані в одне, в результаті чого його було двічі засуджено за ч.3 ст.185 КК України. Крім того, просить призначити йому більш м`яке покарання із застосуванням ст.69 КК України, у зв`язку із наявністю пом`якшуючих покарання обставин, а саме щирого каяття та сприяння органам слідства.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу; прокурора, про законність та обґрунтованість вироку, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про можливість призначення йому більш м`якого за своїм розміром та видом покарання на підставі ст.69 КК України, безпідставні.

За змістом ч.1 ст.69 КК України суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин, лише за наявності кількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Як убачається із матеріалів провадження, суд визнав пом`якшуючою покарання лише одну обставину щире каяття у вчиненому.

Посилання у скарзі, як на пом`якшуючу покарання обставину - сприяння органам слідства, є безпідставними, оскільки матеріали провадження таких даних не містять.
Яких-небудь нових даних про особу ОСОБА_7 чи про наявність обставин, які б пом`якшували покарання та істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого злочину, в апеляційній скарзі не наведено.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, згідно з вимогами ст.65 КК України.

При цьому судом враховано характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, а також пом`якшуючу покарання обставину щире каяття, у зв`язку з чим призначив обвинуваченому мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.3 ст.185 КК України.

Відповідно до положень ч.4 ст.70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, покарання призначається за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, за сукупністю злочинів.

Як слідує із матеріалів кримінального провадження, вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 16 листопада 2017 року ОСОБА_7 засуджено за злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України, який було вчинено 09 травня 2017 року, тобто до постановлення вироку Харківського районного суду Харківської області від 11 липня 2017 року, а тому суд першої інстанції обґрунтовано призначив обвинуваченому остаточне покарання за правилами ч.4 ст.70 КК України, тобто за сукупністю злочинів, шляхом застосування принципу часткового складання призначених покарань.

Тому, посилання обвинуваченого на те, що він був двічі засуджений за однією і тією ж статтею, є безпідставними.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що за своїм видом та розміром призначене покарання, є справедливим і підстав для його пом`якшення шляхом застосування положень ст.69 КК України, не вбачає.

Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 16 листопада 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, - у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий:

Судді: