АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 21 червня 2018 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17 травня 2018, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Нова Каховка, Херсонської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 147, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 189 КК України,

за участі: прокурорів захисника підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 14 липня 2018 року, без визначення розміру застави.

Вирішуючи питання про вид заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя зазначив, що клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення альтернативного запобіжного заходу підлягає задоволенню, оскільки, є пропорційним тому ступеню небезпеки втручання в права особи на даному етапі досудового розслідування прийнятним, з огляду на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих злочинів, адже, більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник в інтересах підозрюваного подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва, у справі від 17 травня 2018 року, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , та застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, за місцем його реєстрації та проживання.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою, не вмотивованою.

Так, захисник зазначає, що в порушення п. 1 ч. 1 ст. 372 КПК України, в ухвалі відсутній номер кримінального провадження, без зазначення сторін кримінального провадження: слідчого, керівник органу досудового розслідування, потерпілий, його представник та законний представник, другий захисник, наданий підзахисному центром безоплатної вторинної правової допомоги, адвоката ОСОБА_10 (надалі - другий захисник);

Разом з тим, в порушення ч. 3 ст. 376 КПК України, після проголошення ухвали підзахисному, захиснику Головуючим не було роз`яснено право ознайомитись із журналом судового засідання і подати до нього письмові зауваження, до підзахисного було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави, однак йому не було роз`яснено право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції;

Крім того, як зазначає автор апеляційної скарги в судовому засіданні не з`ясовувались: особи дітей підозрюваного, чи залишені вони без нагляду, наявність у ОСОБА_6 непрацездатних батьків, баби, діда, прабаби, прадіда, які потребують матеріальної допомоги чим було порушено ч. 1 ст. 378 КПК України; не з`ясовувався факт залишення без нагляду житла іншого майна підзахисного чим було порушено ч. 2 ст. 378 КПК України.

Також, сторона захисту посилається на те, що в ухвалі присутні описки, зокрема ініціали захисника М, однак по батькові захисник - ОСОБА_11 , встановлюючи особу підзахисного, уродженця написано без літери «д».

Разом з тим, як стверджує захисник, судом не були досліджені обставини справи, в порушення ч. 4 ст. 95 не викликано та не допитано свідків.
Крім того, на момент розгляду захисник заявляв клопотання яким просив, відкласти розгляд, у зв`язку з відсутністю, другого захисника, якому було вручено клопотання прокурора, підзахисний від другого захисника не відмовлявся, клопотання прокурора захиснику не надавалось чим було порушено ч. 2 ст. 184 КПК України.
На переконання захисника, в клопотанні прокурора відсутні докази обґрунтованості підозри його довірителя, відсутні ризики, які дають підстави вважати, що підзахисний може здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, доводи прокурорів, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0008030, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 147, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 187, ч.ч. 2, 3 ст. 27, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 345 КК України.

16 травня 2018 року о 09 год. 51 хв. ОСОБА_6 затримано на підставі п. 1 ч. 2 ст. 208 КПК України та того ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 147, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 189 КК України.

16 травня 2018 року прокурор у кримінальному провадженні прокурор другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком на два місяці.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17 травня 2018 року зазначене клопотання було задоволено.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням вищезазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Так, з ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні прокурора підстави для застосування ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_6 , вислухана думка прокурорів та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання обрання запобіжного заходу.

Під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні прокурора підстав, застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про причетність підозрюваного до вчинення вищезазначених кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у разі визнання його винуватим, а також інші дані про особу ОСОБА_6 , в їх сукупності.

Слідчий суддя в ухвалі зазначив, що підозра у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих кримінальних правопорушень є обґрунтованою та підтверджується вагомими доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

На об`єктивне переконання і колегії суддів апеляційного суду сукупність всіх даних зазначених в ухвалі слідчого судді дає достатні підстави вважати обґрунтованою підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 147, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 189 КК України, що є підставою для застосування до підозрюваного відповідних заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування кримінальних правопорушень.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Крім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а також те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

За таких умов, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, оскільки об`єктивно зв`язує його з ними, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення.

Колегією суддів встановлено, що як у клопотанні, так і в судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі вищевикладеного, а також, враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність прокурором у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні.

Матеріали судового провадження містять докази про існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки, зокрема, можливості знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжувати кримінальні правопорушення, у яких підозрюється, які поряд із ризиком можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду теж залишаються існувати та вірогідність їх настання є досить високою.

Крім того, як вбачається з матеріалів судового провадження, під час судового розгляду у кримінальному провадженні № 0014536, яке здійснювалося під головуванням судді Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_12 , на останню вчинюється тиск та погрози з метою перешкоджання притягнення до кримінальної відповідальності обвинувачених осіб, у тому числі ОСОБА_6 , про що останньою невідкладно повідомлено правоохоронні органи.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що ухвала суду відповідає вище вказаним вимогам, і що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Дані, на які посилаються в своїй апеляційній скарзі захисник, які б унеможливлювали перебування підозрюваного ОСОБА_6 під вартою, матеріали судової справи не містять.

Що ж стосується доводів автора апеляційної скарги з приводу того, що в порушення п. 1 ч. 1 ст. 372 КПК України, в ухвалі відсутній номер кримінального провадження, без зазначення сторін кримінального провадження, то вони є надуманими, оскільки спростовуються змістом оскаржуваної ухвали.
Посилання автора апеляційної скарги на те, що в порушення ч. 3 ст. 376 КПК України, після проголошення ухвали підозрюваному, захиснику головуючим не було роз`яснено, право ознайомитись із журналом судового засідання і подати до нього письмові зауваження, не було роз`яснено право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції, колегія суддів вважає безпідставними, як і твердження про те, що було порушено вимоги ч.ч. 1, 2 ст. 378 КПК України, оскільки вказані норми кримінального процесуального закону застосовується після проголошення вироку, про що прямо вказано у вищезазначених статтях.

Крім того, безпідставними є посилання в апеляційній скарзі на те, що в ухвалі присутні описки, зокрема ініціали захисника М, однак по батькові захисник - ОСОБА_11 , встановлюючи особу підзахисного, уродженця написано без літери «д», оскільки сторона захисту не позбавлена можливості звернутися до місцевого суду з заявою про виправлення описок, допущених в оскаржуваній ухвалі.
Що стосується доводів адвоката ОСОБА_5 з приводу того, що судом не були дослідженні обставини справи, в порушення ч. 4 ст. 95 не викликано та не допитано свідків, то вони є непереконливими, оскільки вказані дії належать до повноважень місцевого суду при розгляді справи по суті.
Таким чином, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник підозрюваного просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Крім того, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ч. 4 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не визначив розмір застави в даному кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжких і особливо тяжких кримінальних правопорушень із застосуванням насильства.

Згідно з положенням ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, зі справи не вбачається.

Суд обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, з урахуванням обставин кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 даних про його особу, обрав йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, навіть з урахуванням усіх доводів колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 194, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17 травня 2018 року, якою задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 14 липня 2018 року, без визначення розміру застави, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 -без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/796/2928/2018 Категорія: ст. 183 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_13 Доповідач: ОСОБА_1