Справа № 462/516/16-к
У Х В А Л А

07 серпня 2018 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и в :
Прокурор, звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 покликаючись на те, що він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України. В ході досудового розслідування встановлена наявність ризиків, передбачених ч.ч. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, а саме про можливість обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування або суду, оскільки проживає за межами м. Львова та Львівської області, що може стати підставою його переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене, незаконно впливати на потерпілого та свідків кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення. Окрім цього наявні обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, а саме: наявність вагомих доказів про вчинення кримінального правопорушення, відсутність постійного місця працевлаштування, що свідчить про те, що може переховуватись від органів досудового розслідування.
У судовому засіданні прокурор зазначив, що обвинувачений не з`являвся в судові засідання мотивуючи свою відсутність наявністю затяжної хвороби та надаючи суду через свого батька медичні документи. Через що неодноразово оголошувався привід обвинуваченого, та на останнього накладались грошові стягнення. Крім того, ОСОБА_4 тричі оголошувався у розшук, востаннє 17.04.2018 року.

Разом з тим судом встановлено, що 06.07.2014 року вироком Сихівського районного суду м. Львова, ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, події якого мали місце в жовтні 2013 року, та призначено покарання у виді одного року обмеження волі. Тобто строк притягнення до відповідальності останнього за вчинення злочину передбаченого ч.2 ст. 190 КК України був перерваний, а відтак строки давності притягнення ОСОБА_4 до відповідальності не пройшли.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_4 раніше судимий за умисний, корисливий злочин, вчинив кримінальне правопорушення середньої тяжкості, а також те, що не проживає за місцем реєстрації, ухилялася від суду, неодноразово оголошувався у розшук, прокурор просить застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 та захисник заперечили проти задоволення клопотання прокурора, зазначивши про відсутність, на даний час, жодних ризиків пов`язаних з утриманням обвинуваченого під вартою, а тому просять у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити. Вважають, що слід врахувати наявність постійної роботи, хворобу та наявність дітей у обвинуваченого.
Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника, суд приходить до переконання, що клопотання прокурора слід задовольнити.

Згідно ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину;

Судом встановлено, що обвинувачений не з`являвся в судові засідання мотивуючи свою відсутність наявністю затяжної хвороби та надаючи суду через свого батька медичні документи. Через що неодноразово оголошувався привід обвинуваченого, та на останнього накладались грошові стягнення. Крім того, ОСОБА_4 тричі оголошувався у розшук, востаннє 17.04.2018 року.

Крім того, вироком Сихівського районного суду м. Львова від 06.07.2014 року, ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, події якого мали місце в жовтні 2013 року, та призначено покарання у виді одного року обмеження волі. Тобто строк притягнення до відповідальності останнього за вчинення злочину передбаченого ч.2 ст. 190 КК України був перерваний, а відтак строки давності притягнення ОСОБА_4 до відповідальності не пройшли.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Стороною захисту не надано належних доказів, що підтверджували наявність у обвинуваченого хвороби, його проживання сім`єю та разом з дітьми, наявність роботи.

Відповідно до положень ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

Беручи до уваги те, що доведена обгрунтована підозра у вчинені ОСОБА_4 , умисного корисливого кримінального правопорушення середньої тяжкості, а також те, що він не проживає тривалий час у м. Львові, за місцем реєстрації, відсутність міцніх соціальних зв`язків, ухилявся від суду, неодноразово оголошувався у розшук, на нього неодноразово накладались стягнення за неявку в судові засідання, що свідчить про наяність ризиків, передбаченого ст.177 КПК України, а саме переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення. Вказане дає підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, зокрема цілодобовий домашній арешт, не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають з ч.5 ст.194 КПК України, зокрема прибувати за кожною вимогою до суду та його належну поведінку.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та процесуальної поведінки обвинуваченого, запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 слід застосувати у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України заставу слід визначити в розмірі 36 820 грн., оскільки саме такий розмір застави, в разі її внесення, буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, на підозрюваного ОСОБА_4 , у разі внесення застави, слід покласти наступні обов`язки: прибувати до суду у судове засідання у визначений час; не відлучатися за межі міста Львова без дозволу суду; повідомляти суд, про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Керуючись ст.176-178, 183,194, 331 КПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Клопотання прокурора задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з 07 серпня 2018 року по 05 жовтня 2018 року включно.
Заставу визначити в розмірі 36 820 /тридцять шість тисяч вісімсот двадцять/ грн. 00 коп., яку обвинувачений або заставодавець мають право внести у будь-який момент на рахунок банку: банк отримувач: Державна казначейська служба України, м. Київ; отримувач: Територіальне управління державної судової адміністрації України в Львівській області; МФО 820172; Д/Р 0757; .

У разі внесення застави у визначеному в ухвалі розмірі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язати:

прибувати до суду у судове засідання у визначений час; не відлучатися за межі міста Львова без дозволу суду; повідомляти суд, про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Якщо обвинувачений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в разі внесення застави, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Копію ухвали про застосування тримання під вартою ОСОБА_4 вручити обвинуваченому, його захиснику та прокурору і направити уповноваженій службовій особі місця увязнення.
Ухвала оскарженню не підлягає та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Суддя(підпис). З оригіналом згідно.

Суддя