Справа № 643/9964/18
Номер провадження 1-кс/643/3138/18
УХВАЛА
25.07.2018 року м. Харків
Слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 ,
До суду 24.07.2018 року надійшло вищезазначене клопотання.
В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що 20.07.2018 приблизно о 18:00 малознайома Марина, знаходячись в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , після спільного розпивання спиртних напоїв спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_5 .
20.07.2018, під час проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено:
- Мобільний телефон Huawei темного кольору, imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , s/n: НОМЕР_3 ;
- змив речовини бурого кольору зі стіни в коридорі;
- змив речовини бурого кольору з плінтусу в коридорі;
- джинсові брюки зі слідами речовини бурого кольору;
- жіночий гаманець чорного кольору;
- наволочка жовтого кольору зі слідами речовини бурого кольору;
- нижня частина електричного чайника зі слідами речовини бурого кольору;
- металева палка з ручкою з пластику синього кольору з нашаруванням речовини бурого кольору;
Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна здійснюється під час огляду.
Згідно ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно до п.1 ч.2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використовувалися як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
Згідно абз. 2 ч.1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно положень ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи за наявності підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Таким чином, на даний час наявні підстави вважати, що вилучені під час огляду два змиви речовини бурого кольору, джинсові брюки зі слідами речовини бурого кольору, наволочка жовтого кольору зі слідами речовини бурого кольору, нижня частина електричного чайника зі слідами речовини бурого кольору та металева палка з ручкою з пластику синього кольору з нашаруванням речовини бурого кольору зберегли на собі сліди правопорушення та можуть бути використані як доказ факту та обставин які встановлюються, окрім того нижня частина електричного чайника зі слідами речовини бурого кольору та металева палка з ручкою з пластику синього кольору з нашаруванням речовини бурого кольору можуть бути знаряддями вчинення даного кримінального правопорушення.
Слідчий зазначає, що в разі встановлення фактів використання вилученого в ході обшуку майна під час вчинення злочину, встановлення фактів того, що вилучене майно є предметом вчинення іншого злочину, вищевказане майно буде використане у кримінальному проваджені в якості речових доказів, а повернення вказаних предметів на теперішній час може привести до втрати речових доказів, тому накладення арешту необхідно з метою позбавлення можливості його знищення або переховування.
Слідчий також надав клопотання, погоджене прокурором Харківської місцевої прокуратури № 4, про поновлення строку на подачу клопотання про арешт майна, посилаючись на те, що подати клопотання про арешт майна у встановлені законом строки по об`єктивним причинам не надалось можливим через проведення невідкладних слідчих дій.
Прокурор та слідчий клопотання підтримали, просили задовольнити, провести судове засідання без їх участі, про що зазначили у письмових заявах.
ОСОБА_5 про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилась.
Дослідивши клопотання, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до висновку, що пропущений слідчим строк та подачу клопотання підлягає поновленню, а клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ч.5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна.
Майно, на яке слідчий просить накласти арешт, було вилучено 20.07.2018 року.
Відповідно до ч.1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до п.1 ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт накладається у випадках, передбачених пунктами 3,4 частини 2 статті 170 цього Кодексу);
3.1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст. 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст. 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
На підставі викладеного, та приймаючи до уваги, що тимчасово вилучене майно, а саме: змив речовини бурого кольору зі стіни в коридорі; змив речовини бурого кольору з плінтусу в коридорі; джинсові брюки зі слідами речовини бурого кольору; наволочка жовтого кольору зі слідами речовини бурого кольору; нижня частина електричного чайника зі слідами речовини бурого кольору; металева палка з ручкою з пластику синього кольору з нашаруванням речовини бурого кольору, в силу ст. 98 КПК України є речовим доказом, та накладення арешту необхідно з метою збереження цих предметів як речового доказу, позбавлення можливості його знищення або переховування, клопотання слідчого в цій частині є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Враховуючи викладене, та керуючись ст. ст. 98, 107, 117, 170-175, 236 КПК України, слідчий суддя
Поновити пропущений строк подання клопотання.
Клопотання задовольнити частково.
Накласти арешт на майно, яке було вилучене під час огляду місця події 20.07.2018 за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:
- змив речовини бурого кольору зі стіни в коридорі;
- змив речовини бурого кольору з плінтусу в коридорі;
- джинсові брюки зі слідами речовини бурого кольору;
- наволочка жовтого кольору зі слідами речовини бурого кольору;
- нижня частина електричного чайника зі слідами речовини бурого кольору;
- металева палка з ручкою з пластику синього кольору з нашаруванням речовини бурого кольору.
В іншій частині залишити клопотання без задоволення.
Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частину тимчасово вилученого майна.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час її постановлення, в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1