Справа № 191/597/18
№ 1-кп/183/713/18

У Х В А Л А
14 червня 2018 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 :
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Іларіонове Синельниківського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, не судимого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,
за участю прокурора - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 ,
До Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області 22 березня 2018 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, підготовче судове засідання по якому було призначено на 23.03.2018 року, однак не було проведено в строк відповідно з вимогами ст. 314 КПК України у зв`язку із зайнятістю судді в іншому кримінальному провадженні та перебуванням у нарадчій кімнаті по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, тому підготовче судове засідання проведено 14.06.2018 року.
Прокурор вважає за необхідне призначити кримінальне провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, вважає, що підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту не вбачає.
Захисник ОСОБА_5 не заперечувала проти призначення провадження до судового розгляду.
Обвинувачений вважає можливим призначити провадження до розгляду.
Дослідивши обвинувальний акт, вислухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Частиною 6 ст. 9 КПК України передбачено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
До загальних засад кримінального провадження, згідно ст. 7 КПК України, зокрема, віднесено законність та забезпечення права на захист. Принцип законності встановлює обов`язок слідчого, прокурора та суду неухильно додержуватись вимог Конституції України, КПК України, інших актів законодавства. Забезпечення права на захист передбачає, зокрема, право обвинуваченого користуватися правовою допомогою захисника, а слідчий, прокурор та суд зобов`язані забезпечити право обвинуваченого на кваліфіковану правову допомогу з боку обраного ним чи призначеного захисника.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Так, дії ОСОБА_3 органами досудового розслідування кваліфіковано як незаконне придбання та зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу за ч. 1 ст. 263 КК України.
Предметом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України є вогнепальна зброя (крім гладко ствольної мисливської), бойові припаси, вибухові речовини і вибухові пристрої.
Однак, в обвинувальному акті відносно ОСОБА_3 зазначено, що останній придбав та зберігав предмет ззовні схожий на обріз гладкоствольної рушниці, тобто в даному обвинувальному акті відсутній предмет злочину, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України та ймовірність правильної кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 263 КК України.
Крім того, в тексті обвинувального акту зазначено: «… ОСОБА_3 , діючи умисно, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, знаходячись у невстановленому слідством місці, у невстановлений слідством час…».
Тобто, в обвинувальному акті не зазначені дата та час вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 , а саме факт придбання ним вогнепальної зброї (а точніше, відповідно до обвинувального акту - предмету ззовні схожого на обріз гладкоствольної рушниці).
Відповідно до ч. 4 ст. 291 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування (далі - Реєстр) є невід`ємним додатком обвинувального акту.
Так, у п. 6 розділу I Реєстру зазначено, що 27.09.2017 року органами досудового розслідування було проведено обшук в ході якого вилучено: нестандартну гладкоствольну вогнепальну зброю обріз гладкоствольної мисливської рушниці, метамфетамін масою 0,0458 г., 0,0371 г., 0,0271 г., 0,0315 г.,0,0556 г., 0,0216 г., загальною масою 0,2187 г. та чотири сліди пальців рук.
Однак, обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 не містить жодних відомостей про те, що останній обвинувачується ще у вчиненні злочину, пов`язаного з наркотиками, так само і Реєстр не містить будь-яких посилань про виділення/закриття матеріалів кримінального провадження відносно ОСОБА_3 за вчинення злочину, пов`язаного з наркотиками.
Разом з тим, важливою складовою права на захист у кримінальному провадженні є також забезпечення ефективності захисту та створення умов для вільного вибору захисника. Так, належна реалізація права на захист у кримінальному провадженні вимагає застосування практики Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ), згідно з правовою позицією якого, відображеною, зокрема, у п. 262 рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «право кожного обвинуваченого у вчиненні злочину на ефективний захист, наданий захисником…, є однією з основних ознак справедливого судового розгляду».
Так, відповідно до обвинувального акту відносно ОСОБА_3 інтереси останнього представляла захисник ОСОБА_7 , однак, Реєстр не містить жодних посилань на те, що даний захисник приймала участь хоча б в одній процесуальній дії по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 263 КК України, так само як відсутні посилання на те, що даного захисника взагалі було залучено до кримінального провадження, що вказує на порушення права на захист обвинуваченого органами досудового розслідування.
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 290 КПК України прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використанні для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання.
Відповідно до Реєстру, доданого до обвинувального акту відносно ОСОБА_3 обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, він не містить жодних посилань на відкриття матеріалів досудового розслідування та ознайомлення з ними захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 , а відповідно до того ж Реєстру, ОСОБА_3 надавався доступ до матеріалів досудового розслідування 16.08.2018 року, що саме по собі нелогічно та неможливо, оскільки навіть на момент надходження провадження до суду ця дата ще не настала, з чого можливо дійти до висновку про порушення органами досудового розслідування свого обов`язку щодо відкриття матеріалів досудового розслідування.
Зазначені обставини в сукупності вказують на невідповідність обвинувального акта вимогам КПК України.
Суд вважає, що повернення обвинувального акту має здійснюватися судом не лише в разі невідповідності його вимогам ст. 291 КПК України, а й в інших випадках грубого порушення, передбачених КПК України вимог.
З огляду на зазначене, суд переконаний в необхідності повернення обвинувального акту прокурору на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у зв`язку з невідповідністю його вимогам КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. 314 КПК України, суд,
п о с т а н о в и в:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 263 КК України - повернути прокурору Синельниківської місцевої прокуратури Дніпропетровської області як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів з дня її оголошення.
Суддя ОСОБА_1