Дата документу Справа № 331/3381/18
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №331/3381/18 Головуючий у 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/778/722/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія оскарження ст.170 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
представника власника майна - адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Запорізької області провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 червня 2018 року про накладення арешту на майно,

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчий за погодженням з прокурором, в рамках кримінального провадження № 0001001 від 24.04.2018 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, яке було тимчасово вилучено 14 червня 2018 року під час проведення обшуку автомобілю «BMW 7», д.н. НОМЕР_1 , у кузові сірого кольору, а саме: полімерний зіп-пакет з речовиною сіро-зеленого кольору рослинного походження схожою на наркотичний засіб; ніж з металевим клинком та гумовою рукояткою чорного кольору у чохлі, схожий на холодну зброю; ніж з викидним металевим клинком та дерев`яною рукояткою, схожий на холодну зброю; бронежилет сірого кольору; бронежилет синього кольору; автомобіль «BMW 7» д.н. НОМЕР_1 , у кузові сірого кольору; ключі від замку запалювання від зазначеного автомобіля та технічний паспорт на нього.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що 23 квітня 2018 року до Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 23 квітня 2018 року, близько 16 год. 09 хв., невстановлена особа знаходячись біля будинку № 143 по вулиці Гоголя у місті Запоріжжі вчинила хуліганство із застосуванням вогнепальної зброї. Під час проведення першочергових слідчих дій проведено огляд місця події відкритої ділянки місцевості, що розташована у дворі між будинками № 143 та АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено два предмети циліндричної форми, схожі на гільзи та змиви речовини бурового кольору. В ході досудового розслідування встановлено, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення може бути причетний ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який використовує автомобіль «BMW 7», д.н. НОМЕР_1 .

14.06.2018 під час проведення обшуку автомобілю «BMW 7», д.н. НОМЕР_1 , у кузові сірого кольору виявлено та вилучено зброю, наркотичні засоби, що мають значення для подальшого розслідування кримінального провадження, а тому виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказані предмети та речі, з метою приведення судових експертиз, а також з метою недопущення знищення або руйнування речових доказів у кримінальному провадженні.

В клопотанні слідчий, з метою збереження речових доказів, та проведення судових експертиз, просив накласти арешт на вилучене майно.

Слідчий суддя, встановивши, що вказане майно відповідає критеріям речових доказів, зазначеним у ст. 98 КПК України, задовольнив вказане клопотання.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що матеріали кримінального провадження не містять постанови про визнання вилучених предметів речовими доказами. Ні в клопотання слідчого, ні в оскаржуваній ухвалі не вказано, які конкретно відомості, сліди містять зазначені предмети (у т.ч. автомобіль), та яким чином вказане майно могло бути використано в якості знаряддя вчинення злочину.

Зазначає, що для накладення арешту на тимчасово вилучене майно обов`язково повинна бути наявна обґрунтована підозра, що передбачено ч. 3 ст. 132 КПК України, та вказує на відсутність такого процесуального статусу у ОСОБА_8 .

В суді апеляційної інстанції:

-Адвокат ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу.

-Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача по справі, вислухавши адвоката ОСОБА_7 , прокурора, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
Як вбачається з ухвали про арешт майна, слідчий суддя, задовольнив клопотання прокурора у зв`язку з необхідністю збереження речових доказів, тобто з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.
Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу), а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно з положеннями ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Колегією суддів не встановлено порушень слідчим суддею наведених вимог кримінального процесуального закону при вирішенні питання про накладення арешту на майно, яке було тимчасово вилучено в ході санкціонованого обшуку.
З ухвали слідчого судді випливає, що суд врахував правові підстави для накладення арешту на майно, перевірив його мету, заслухав пояснення ОСОБА_8 , у володінні якого знаходиться майно, та його представника адвоката ОСОБА_7 , врахував наслідки арешту майна для володільця майна.
У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Зазначеними положеннями закону спростовується довід апеляційної скарги щодо відсутності у власника майна ОСОБА_8 процесуального статусу у кримінальному провадженні.

Посилання адвоката на те, що для накладення арешту на тимчасово вилучене майно обов`язково повинна бути обґрунтована підозра, свідчить про невірне тлумачення адвокатом положень ч. 3 ст. 132 КПК України.

Так, відповідно до вказаної норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Із вказаних положень закону вбачається, що для застосування заходів забезпечення кримінального провадження повинна бути наявна достатня підозра про факт вчинення кримінального правопорушення, а не пред`явлена підозра конкретній особі.

Що стосується доводів апеляційної скарги представника власника майна з приводу того, що транспортний засіб не є речовим доказом в даному кримінальному провадженні, то з ними колегія суддів не погоджується також, оскільки згідно клопотання слідчого до кримінального правопорушення може бути причетний ОСОБА_8 , який використовує автомобіль «BMW 7», д.н. НОМЕР_1 , в ході проведення обшуку вказаного автомобіля були виявлені та вилучені предмети, схожі на зброю. На даному етапі досудового розслідування у органу досудового розслідування є необхідність у проведенні відповідних експертиз з метою з`ясування обставин вчиненого кримінального правопорушення, з огляду на що слідчий суддя прийшов до правильного висновку про необхідність накладення арешту на транспортний засіб з метою збереження його в якості речового доказу у кримінальному провадженні.

За таких обставин, ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно є такою, що відповідає вимогам ст.ст. 170-173 КПК України, та підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.
На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 376, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , подану в інтересах ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 червня 2018 року про накладення арешту на майно за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001001 від 24.04.2018 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4