УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/6275/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 170 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6 ,
власника майна: ОСОБА_7 ,
представника власника
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою скаржника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 05 липня 2018 року про накладання арешту на майно, -
в с т а н о в и л а:
Досудовим розслідуванням установлено, що 12.05.2017 року близько 22 год. невстановлені слідством особи, діючи за попередньою змовою групою осіб, з метою заволодіння чужим майно, проникли до приміщення будинку АДРЕСА_2 , де погрожуючи застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я, зокрема погрожуючи предметом, ззовні схожим на пістолет, вчинили напад на ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , в ході якого заволоділи належним останнім майном в особливо великому розмірі, а саме грошовими коштами в сумі 20 000 грн., 300 євро, 400 доларів США, 30 000 російських рублів, мобільний телефон «IPhone 7» вартістю 19 000 грн.; «IPhone 6 S» вартістю 16 200 грн., «IPhone 5 S» вартістю 15 000 грн.; «IPhone СЕ», вартістю 14 000 грн., золотий ланцюжок вагою 80 гр., вартістю 64 тис. грн.; золотий годинник вартістю 10 000 дол. СІЛА., мобільний телефон «IPhone 7» вартістю 30 000 грн., а всього на загальну суму 450 000 грн.
Крім того, 05.09.2017 року близько 22:30 години невстановлені особи, перебуваючи поруч з домоволодінням АДРЕСА_3 , підбігли до ОСОБА_11 , який приїхавши до місця проживання вийшов з автомобіля та нанесли чисельні удари руками та ногами в область голови на ніг останнього, після чого заволоділи його транспортним засобом марки «Volkswagen Touareg» з номерним знаком республіки Литва 1 - НОМЕР_1 , чим заподіяли останньому матеріальної шкоди на загальну суму 338206,33 грн.
Зокрема, встановлено, що у невстановлений час, ОСОБА_12 спільно із ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 готують вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, поєднаний з проникненням в житло або інше володіння особи на території України.
Крім того, 14.05.2018 року близько 07 години 00 хвилин ОСОБА_12 спільно із ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 проникли на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 , не виявивши за місцем проживання потерпілого ОСОБА_17 , таємно викрали з указаного будинку чуже майно, а саме: монети з золота та срібла, злитки з золота та інше майно на загальну суму близько 1000 000 грн., що є особливо великим розміром, і разом з викраденим з місця скоєння злочину зникли, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_17 матеріальної шкоди на указану суму.
Процесуальне керівництво у вищевказаному провадженні здійснюється Прокуратурою Житомирської області.
Своє рішення слідчий суддя обгрунтував тим, що незастосування засобу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту на вказане майно, може призвести до його зникнення або втрати, або настанні інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, забезпеченню цивільного позову та конфіскації майна, а тому є необхідність в задоволенні даного клопотання слідчого.
В апеляційній скарзі ОСОБА_7 посилається на те, що ухвала суду від 19.06.2018 року не надавала право на обшук його квартири АДРЕСА_5 , а вилучені у нього майно та кошти не знаходились у квартирі АДРЕСА_6 . Вилучені грошові кошти та майно не були і не могли бути предметом злочину, не були здобуті злочинним шляхом, та не містять на собі жодних слідів будь-якого злочину. Не вчиняв ніяких кримінальних правопорушень, йому не пред`являлась ніяка підозра. У разі надання дозволу на вилучення коштів, здобутих злочинним шляхом, ці грошові кошти повинні бути ідентифіковані шляхом позначення серії та номеру купюр саме в ухвалі слідчого судді, оскільки тільки так можливо встановити належність коштів до певного злочину (незаконної діяльності). В іншому випадку докази, що гроші є предметом злочину, чи здобуті злочинним шляхом відсутні. Так майно та кошти були вилучені 26.06.2018 року, відповідно 48 годин сплинули 28.06.2018 року. Незважаючи на це слідчий після спливу цього строку майно та кошти не повернув та звернувся до суду з клопотанням про арешт лише 02.07.2018 року. Тобто з пропуском більше ніж на 3 доби (72 години) порівняно з встановленим ст. 171 КПК строком. Будь-яке клопотання про поновлення строків звернення з клопотанням про арешт суду не подавалось і суд це питання не вирішував. Слідчий, в суді першої інстанції не надав суду першої інстанції будь-яких доказів в обґрунтування клопотання та мотивів накладення арешту з огляду на статус майна, що підлягає арешту, що в силу частини 1 статті 173 КПК України виключає можливість накладення арешту в даному випадку. Аналогічно судом першої інстанції не могло бути перевірено статус майна, що підлягає арешту на предмет «розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину», що є обов`язковою умовою, передбаченою ст.170 КПК України. Ухвала Корольовського районного суду міста Житомира від 19.06.2018 року не надавала будь-якого права на проникнення та обшук у кв. АДРЕСА_7 . До предмету обшуку входили не будь-які грошові кошти і майно, а лише отримані злочинним шляхом від незаконної діяльності. Єдиними предметами, що повинні бути вилучені поза межами змісту зазначеної вище ухвали є предмети, що підлягають вилученню на підставі частини 6 статті 237 КПК України, якою встановлено: «Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження.». Вилучення слідчим предметів, що не зазначені в ухвалі суду про надання дозволу на обшук, прямо суперечить й практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема пунктом 48 Рішення ЄСПЛ від 07.06.2007 року у справі «Смірнов проти Росії», суд постановив: «Що стосується гарантій проти зловживань владою при здійсненні обшуків..., то Європейський Суд зауважує: «надмірно широкі вирази, в яких було сформульовано постанову про проведення обшуку, надали співробітникам міліції необмежений розсуд при визначенні, які документи "представляли інтерес" для розслідування у кримінальній справі; в результаті був проведений обширний обшук і потім вилучення. А у коло вилучених матеріалів ввійшли і ті, що не пов`язані з цією кримінальною справою.» Під час обшуку було вилучене його особисте майно та його особисті грошові кошти. Будь-якого відношення до вчинення кримінальних правопорушень вони не мають.
Заслухавши доповідь судді, пояснення скаржника ОСОБА_18 та його представника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали слідчого судді без зміни, перевіривши ухвалу слідчого судді в межах ст.404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно ч.2 ст.168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку. У той же час, відповідно до вимог ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилучене може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:
1)підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
2)призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
3)є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
4)одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Частиною 2 ст.170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою 1) забезпечення збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4)1 відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов-), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Вказаний обшук згідно клопотання слідчого про накладення арешту на майно та оскаржуваної ухвали слідчого судді працівниками СУ ГУНП в Житомирській області спільно з працівниками УКР ГУНП в Житомирській області проводився на підставі ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира . Згідно зазначеної ухвали слідчого судді від 19.06.2018 року про надання дозволу на проведення обшуку, останній надавався на проведення обшуку у кв. АДРЕСА_6 . Фактично ж обшук, згідно оскаржуваної ухвали слідчого судді від 05.07.2018 року, був проведений та речі вилучені за адресою: АДРЕСА_1 . Тобто, обшук, в ході якого було тимчасово вилучено речі, здійснений не за тією адресою, яка визначена в ухвалі слідчого судді від 19.06.2018 року про надання дозволу на проведення обшуку.
З огляду на те, що, органом досудового розслідування обшук та вилучення речей проведено в квартирі АДРЕСА_5 , яка не була визначена ухвалою слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку, - зазначений обшук є несанкціонованим.
Посилання прокурора в судовому засіданні апеляційного суду на те, що 05.07.2018 року ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира зазначений обшук визнано правомірним, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки на зазначену ухвалу слідчого судді клопотання посилання не містить, на вказану ухвалу не посилався і слідчий при його розгляді в суді першої інстанції, про що свідчить зміст ухвали слідчого судді про арешт майна, в якому відсутнє також посилання на дану ухвалу.
Крім того, у відповідності до ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Згідно ч.3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 КПК України, повертає його прокурору та встановлює строк в 72 години … для усунення недоліків, про що постановлює ухвалу.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обшук та вилучення речей за адресою: АДРЕСА_1 було проведено 26.06.2018 року, а з клопотанням про накладення арешту слідчий звернувся до суду лише 02.07.2018 року. Тобто з порушенням строків, чітко передбачених відповідною нормою КПК України.
Матеріали кримінального провадження не містять будь-яких доказів, що зазначене клопотання слідчого направлялось у встановлений ч.5 ст. 171 КПК України строк поштою, як про це зазначив прокурор в судовому засіданні апеляційного суду.
При цьому, слідчий в клопотанні не наводить будь-яких вагомих обставин, які б позбавили його можливості звернутися до слідчого судді з відповідним клопотанням у встановлений законом строк.
Посилання прокурора в судовому засіданні апеляційного суду на те, що 05.07.2018 року ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира зазначений обшук кв. АДРЕСА_5 визнано правомірним, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки на зазначену ухвалу слідчого судді клопотання посилання не містить, на вказану ухвалу не посилався і слідчий при його розгляді в суді першої інстанції, про що свідчить зміст ухвали слідчого судді про арешт майна, в якому відсутнє також посилання на дану ухвалу.
Таким чином, мають місце процесуальні порушення норм КПК України при зверненні слідчим з клопотанням про накладення арешту на речі, вилучені під час вищезазначеного обшуку.
З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження в ході апеляційного перегляду провадження, ухвала слідчого судді не може бути залишена в силі, у відповідності до ч.3 ст. 407 КПК України підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання слідчого про накладання арешту на вищеперелічене майно.
Керуючись ст. ст. 404, 407, 422 КПК України колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу скаржника ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 05 липня 2018 року про накладання арешту на майно скасувати.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді: