Справа № 755/9152/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" вересня 2018 р. колегія суддів Дніпровського районного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судових засідань ОСОБА_4 ,
за участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

провівши в залі судових засідань Дніпровського районного суду м. Києва відкрите судове засідання у кримінальному провадженні за № 00001 від 2 лютого 2018 року, за обвинувальним актом по обвинуваченню ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Душанбе Республіки Таджикістан, одруженого, який має малолітню дитину 2013 року народження, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , тимчасово проживаючому за адресою: АДРЕСА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 110 КК України,
В С Т А Н О В И Л А:

Громадянин України ОСОБА_8 , за невстановлених в ході досудового слідства обставин, але не пізніше 21 квітня 2015 року, перебуваючи на території півострова Крим (більш точного місцезнаходження в ході досудового розслідування не встановлено), одержав від невстановлених в ході досудового слідства осіб пропозицію обійняти посаду так званого «заместителя министра спорта Республики Крим» в окупаційному уряді на тимчасово окупованій території України (півострів Крим).

Так, 06 березня 2014 року в приміщенні Верховної Ради АР Крим у порушення вимог ч. 2 ст. 2, ст. 73, п. 2 ч. 1 ст. 85, ст. 132 Конституції України та п. 2 ч. 3 ст. 3, ст.ст. 6, 18, 27 Закону України «Про всеукраїнський референдум», депутатами Верховної Ради АР Крим прийнято незаконну постанову за № 1702-6/14 «О проведении общекрымского референдума», згідно з якою, 16 березня 2014 року мав відбутися так званий «референдум», на який було винесено питання входження АР Крим та м. Севастополя до складу Російської Федерації на правах суб`єктів федерації. 06 березня 2014 року Севастопольська міська рада на позачерговій сесії прийняла рішення за № 7151 аналогічного змісту.

Відповідно до зазначених постанов, 16 березня 2014 року проведено незаконний референдум із заздалегідь відомим та підконтрольним Російській Федерації результатом, який в подальшому став формальною підставою для прийняття незаконного рішення про включення до складу Російської Федерації території АР Крим і міста Севастополя на правах суб`єктів федерації.

Конституційний суд України своїм рішенням за № 2-рп/2014 у справі за № 1 13/2014 від 16 березня 2014 року визнав постанову ВР АРК за № 1702-6/14 від 06 березня 2014 року неконституційною.

У подальшому, 17 березня 2014 року депутатами Верховної Ради АР Крим, в порушення вимог ч. 2 ст. 2, ст. 73, п. 2 ч. 1 ст. 85, ст. 132 Конституції України, прийнято постанову за № 1745-6/14 «О независимости Крыма», згідно з якою, на підставі Декларації про незалежність Республіки Крим і міста Севастополя, прийнятої на позачерговому пленарному засіданні Верховної Ради АР Крим 11 березня 2014 року та позачерговому пленарному засіданні Севастопольської міської ради від 11 березня 2014 року, створено нелегітимне державне утворення «Республика Крым».

Рішенням Конституційного суду України за № 3-рп/2014 у справі за № 1 15/2014 від 20 березня 2014 року згадану вище «Декларацию о независимости Республики Крым и города Севастополя» визнано неконституційною.

18 березня 2014 року між Російською Федерацією та представниками нелегітимного державного утворення «Республика Крым» підписано договір про входження території АР Крим та м. Севастополя до складу Російської Федерації.

20 березня 2014 року Державною Думою Російської Федерації прийнято Федеральний конституційний закон від 21 березня 2014 року за № 6-ФКЗ «О принятии в Российскую Федерацию Республики Крым и образовании в составе Российской Федерации новых субъектов Республики Крым и города федерального значения Севастополя».

Згідно з цим законом, АР Крим та м. Севастополь, всупереч Хартії ООН від 26 червня 1945 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією від 01 квітня 1999 року, Договору між Україною і Російською Федерацією про українсько-російський державний кордон від 20 квітня 2004 року, увійшли до складу Російської Федерації.

Таким чином, 20 березня 2014 року Російська Федерація здійснила анексію території України півострова Крим.

Усвідомлюючи наведені обставини, громадянин України ОСОБА_8 , не пізніше 21 квітня 2015 року, перебуваючи на території півострова Крим (більш точне місцезнаходження в ході досудового розслідування не встановлено), добровільно надав згоду, на пропозицію від невстановлених в ході досудового слідства осіб, обійняти посаду так званого «заступника міністра спорту Республіки Крим» в незаконно створеному окупаційному органі влади «Міністерство спорту Республіки Крим».

При цьому, згідно незаконного «Положения о Министерстве спорта Республики Крым» від 27 червня 2014 року, яким керуються незаконно створені органи окупаційної влади, вказаний нелегітимний окупаційний орган влади організовував в межах своїх повноважень виконання законодавчих та нормативно-правових актів Російської Федерації на тимчасово окупованій території України (півострова Крим), здійснював функції з напрацювання та реалізації державної політики та правовому регулюванню в сфері фізичної культури та спорту, а також з надання державних послуг та управлінню майном, керувався в своїй діяльності Конституцією Російської Федерації, федеральними конституційними законами, та іншими нормативно-правовими актами Російської Федерації, «Конституцией Республики Крым», «законами Республики Крым» та іншими антиконституційними та незаконними нормативно-правовими актами «Республики Крым».

Згідно з посадовими обов`язками, які закріплені «Приказом о распределением обязанностей между Министром спорта Республики Крым и его заместителями № 379-ОД» від 29 травня 2015 року, ОСОБА_8 на посаді так званого «заступника міністра спорту Республіки Крим» впроваджував заходи з поетапного впровадження Всеросійського фізкультурно-спортивному комплексу «Готов к труду и обороне» (ГТО)» в «Республике Крым», відповідав за питання співробітництва «Республики Крым» з іншими суб`єктами Російської Федерації, забезпечував інвестиційну діяльність, забезпечував, відповідно до своєї компетенції, контроль за виконавчою дисципліною, своєчасним та якісним виконанням доручень Президента Російської Федерації, Уряду Російської Федерації, «Главы Республики Крым», «Совета министров Республики Крым».

Згідно з цим же положенням, ОСОБА_8 , на час відсутності так званого «министра спорта Республики Крым», мав виконувати його обов`язки, зокрема: здійснювати загальне керівництво діяльністю «Министерства спорта Республики Крым», керувати питаннями правового організаційного, технічного забезпечення діяльності «Министерства спорта Республики Крым», контролю в сфері фізичної культури та спорту, призначати на посади та звільняти від займаних посад співробітників «Министерства спорта Республики Крым», вирішувати у відповідності з законодавством Російської Федерації, законодавством «Республики Крым» про державну цивільну службу питання, пов`язані з проходженням державної цивільної служби в «Министерстве спорта Республики Крым», здійснювати інші повноваження, визначені незаконним «Положением о Министерстве спорта Республики Крым», затвердженим постановою «Совета министров Республики Крым» за № 148 від 27 червня 2014 року.

Зазначене вказує, що так зване «Министерство спорта Республики Крым», на момент описаних подій та на даний час є окупаційним органом влади Російської Федерації, створеним та підконтрольним уряду Російської Федерації, як і його керівні посадові особи. Вказаний орган з моменту створення впроваджував політику окупаційної влади, спрямовану на ствердження режиму анексії та здійснював легалізацію окупації території півострова Крим Російською Федерацією.

Таким чином, незаконно створений орган окупаційної влади самовільно та свавільно перебрав на себе повноваження та обов`язки легітимних українських органів влади в сфері фізичної культури та спорту всупереч чинному законодавству, зокрема Закону України «Про фізичну культуру і спорт».

Крім того, посада ОСОБА_8 на період 21 квітня 2015 року по 21 квітня 2016 року передбачала виконання ним організаційнорозпорядчих та адміністративних функцій окупаційної влади Російської Федерації, не пов`язаних із забезпеченням життєво вважливих потреб громадян України та осіб без громадянства.

Таким чином, громадянин України ОСОБА_8 вказаними діями, які полягали у зайнятті ним посади так званого «заместителя министра спорта Республики Крым» у незаконно створеному окупаційному органі влади Російської Федерації та виконання ним на вказаній посаді функцій, не пов`язаних із забезпечення життєво важливих потреб населення, спонукав жителів півострову Крим переходити під юрисдикцію Російської Федерації та сприяти незаконному встановленню влади Російської Федерації над півостровом та його подальшій окупації і мали призвести до зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого конституцією України без проведення, передбаченого ст. 73 Конституції України, всеукраїнського референдуму.

Крім того, сам факт зайняття ОСОБА_8 керівної посади, яка була пов`язана із забезпеченням функціонування органу окупаційної влади, означав вчинення дій, спрямованих на легалізацію анексії та окупації території України (півострова Крим) Російською Федерацією, створення видимості законності у міжнародному вимірі злочинних дій представників Російської Федерації та окупаційної влади, демонстрації фіктивного за своєю суттю забезпечення прав та свобод національних меншин на тимчасово окупованій території України (півострові Крим) окупаційними органами влади. Також, вказана діяльність ОСОБА_8 мала на меті нівелювання законних дій України в міжнародному просторі щодо відновлення територіальної цілісності та недоторканості кордонів України, встановлення законної влади народу України та відновлення суверенітету на всій території України, в тому числі на території півострову Крим.

Окрім того, перебуваючи на посаді так званого «заместителя министра спорта Республики Крым» в незаконно створеному окупаційному органі влади «Министерство спорта Республики Крым», у період з 21 квітня 2015 року по 21 квітня 2016 року, ОСОБА_8 , перебуваючи на території півострова Крим (більш точне місцезнаходження в ході досудового розслідування не встановлено), користуючись повноваженнями, наданими йому окупаційною владою, схиляв громадян України з середовища спортсменів та тренерів на тимчасово окупованій території України (півострові Крим) до перереєстрації спортивних організацій та майна згідно з законодавством Російської Федерації, всупереч ст. 8 Конституції України, згідно з якою закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, а також схиляв мешканців півострова Крим з числа представників кримсько-татарського народу до співпраці з російськими окупаційними органами, з метою ствердження режиму окупації на півострові Крим та сприяння порушенню прав та свобод українських громадян та осіб без громадянства окупаційною владою.

Крім того, за невстановлених в ході досудового слідства обставин, але не пізніше 16 червня 2016 року, громадянин України ОСОБА_8 , знаходячись на території півострова Крим (більш точне місцезнаходження в ході досудового розслідування не встановлено), одержав пропозицію від голови так званого «Регионального отделения ДОСААФ России Республики Крым» ОСОБА_9 обійняти посаду «заместителя председателя Регионального отделения ДОСААФ России Республики Крым по правовой работе».

Разом з цим, так зване «Региональное отделение ДОСААФ России Республики Крим» зареєстроване на тимчасово окупованій території України (півострів Крим) згідно з законодавством Російської Федерації, що відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», є незаконним. Діяльність вказаної організації, згідно «Устава ДОСААФ России» спрямована на забезпечення допризовної підготовки молоді, основними її цілями є сприяння зміцненню обороноздатності Російської Федерации та забезпечення національної безпеки Російської Федерации, всупереч державним інтересам, територіальній цілісності та державним інтересам України на території півострова Крим. Виконання цих завдань забезпечується шляхом організації військово-патріотичного виховання громадян; навчання їх початковим знанням в області оборони та підготовки з основ військової служби, а також підготовки за військово-обліковими спеціальностями Збройних Сил Російської Федерації. Таким чином, діяльність вказаної організації на тимчасово окупованій території України (півострів Крим) явно та суттєво шкодить національній та державній безпеці, що є формою підривної діяльності.

ОСОБА_8 , достовірно усвідомлюючи цілі та мету діяльності так званого «Региональное отделение ДОСААФ России Республики Крым», спрямовану на встановлення та ствердження режиму окупації, побудови вертикалі незаконної окупаційної влади, надання сприяння у спробах легалізації незаконної анексії півострова Крим Російською Федерацією, всупереч чинному законодавству України, міжнародним договорам та конвенціям, дав свою згоду на вказану діяльність, чим фактично надав згоду Російській Федерації, російській організації Регионального отделения ДОСААФ Росии Республики Крым та їх представникам згоду на проведення підривної діяльності. ОСОБА_8 , перебуваючи на території півострова Крим (більш точне місцезнаходження в ході досудового розслідування не встановлено), обіймав посаду так званого «заместителя председателя Регионального отделения ДОСААФ России Республики Крым по правовой работе», чим фактично забезпечував діяльність підконтрольної Міністерству оборони РФ незаконної організації під назвою «Региональное отделение ДОСААФ России Республики Крым», направлену на підготовку та схиляння до проходження громадянами Російської Федерації строкової та за контрактом служби в збройних силах Російської Федерації та сприяв вказаній організації у проведенні підривної діяльності проти України.

Вказані дії ОСОБА_8 фактично спонукали жителів півострову Крим переходити під юрисдикцію Російської Федерації, сприяли незаконному встановленню влади Російської Федерації над півостровом та його подальшій окупації і мали призвести до зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України без проведення, передбаченого ст. 73 Конституції України, всеукраїнського референдуму.

Таким чином, ОСОБА_8 , своїми умисними діями, які полягали у вчиненні дій з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, а також публічні заклики чи розповсюдження матеріалів із закликами до вчинення таких дій, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 110 КК України.

10 вересня 2018 року між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами Служби безпеки України, державної прикордонної та фіскальної служб прокуратури Автономної Республіки Крим прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_5 , який на підставі ст. ст. 36, 37 КПК України, має процесуальні права та повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000001 від 02 лютого 2018 року, та обвинуваченим у цьому провадженні громадянином України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за участю його захисника адвоката ОСОБА_7 (свідоцтво № 2723від 21.12.2006), на підставі ст. ст. 468-470, 472 КПК України, у приміщенні Державної установи «Київський слідчий ізолятор» розташованої за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 13, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з цією угодою, прокурор та обвинувачений ОСОБА_8 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст. 110 КК України. При цьому, обвинувачений ОСОБА_8 у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення та зобов`язався надати вичерпні показання щодо обставин вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 110 КК України.

Також, сторонами угоди визначене узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_8 повинен понести за вчинення ним кримінального правопорушення, а саме: за ч. 1 ст. 110 КК України 3 (три) роки 3 (три) місяця позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю в 3 (три) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Крім того, в угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Розглядаючи, в порядку встановленому ст. 474 КПК України, питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Так, відповідно до вимог ст.ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладення даної угоди дотримані вимоги і правила Кримінально-процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, просить суд затвердити дану угоду і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання та інші, передбачені угодою заходи.

Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні також просили вказану угоду, укладену з прокурором, затвердити та призначити узгоджену в ній міру покарання та інші, передбачені угодою заходи, при цьому, обвинувачений ОСОБА_8 беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 110 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, зазначивши, що здатний реально виконати взяті на себе, відповідно до угоди, зобов`язання.

Крім того, при вирішенні питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд враховує, що злочин, передбачений ч 1 ст. 110 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_8 беззастережно визнав себе винуватим, відповідно до вимог ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Разом з тим, суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_8 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені в п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

На підставі викладеного, виходячи з того, що умови угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_8 відповідають вимогам Кримінально-процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, суд приходить до висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні, що ОСОБА_8 своїми умисними діями, які полягали у вчиненні дій з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, а також публічних закликах чи розповсюдженні матеріалів із закликами до вчинення таких дій, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 110 КК України.

Обставинами, які, у відповідності до вимог ст. 66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_8 , є щире каяття обвинуваченого та активне сприяння в розкритті злочину.

Обставин, які, у відповідності до вимог ст. 67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_8 судом не встановлено.

Враховуючи те, що при укладені угоди сторони дійшли домовленості про відбування ОСОБА_8 покарання у виді позбавленні волі з випробуванням, із встановленням іспитового строку, то підлягає скасуванню обраний ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а останній підлягає звільненню з-під варти негайно в залі судових засідань.

Відповідно до вимог ст. 118 КПК України з ОСОБА_8 необхідно стягнути на користь держави витрати за проведення:судової експертизи - портретної експертизи та ідентифікації особи за ознаками зонішності за матеріальним зображенням за № 147-ПТ від 31 травня 2018 року в сумі 11144 (одинадцять тисяч чотириста сорок) гривні; судової експертизи відео-та звукозапису за № 55 від 16 квітня 2018 року в сумі 3861 (три тисячі вісімсот шістдесят одна) гривна; судової експертизи відео-звукозапису в сумі 1430 (одна тисяча чотириста тридцять) гривень.
Речові докази по справі, а саме, особисті речі та документи ОСОБА_8 , що визнані речовими доказами постановою старшого слідчого СВ Головного Управління Служби безпеки України в АР Крим ОСОБА_10 від 3 лютого 2018 року: паспорт на ім`я ОСОБА_11 № НОМЕР_1 ; мобільний телефон марки «Samsung DUOS», чорного кольору, IMEІ: НОМЕР_2 , IMEІ: НОМЕР_3 , S/N НОМЕР_4 повернути ОСОБА_8 .
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_12 від 14 лютого 2018 року, з наступного майна: земельної ділянки, кадастровий номер «:03:013:0738», площею 0, 063 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 ; квартири, загальною площею 66, 1 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .
На підставі наведеного та керуючись вимогами ст.ст. 373, 374, 469, 472-475 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 10 вересня 2018 року у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 00001 від 2 лютого 2018 року, укладену між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами Служби безпеки України, державної прикордонної та фіскальної служб прокуратури Автономної Республіки Крим прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч 1 ст. 110 КК України, та призначити йому, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 10 вересня 2018 року, покарання, у виді 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Скасувати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді взяття під варту, звільнивши його негайно з-під варти в залі судових засідань.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави витрати за проведення:судової експертизи - портретної експертизи та ідентифікації особи за ознаками зонішності за матеріальним зображенням за № 147-ПТ від 31 травня 2018 року в сумі 11144 (одинадцять тисяч чотириста сорок) гривні; судової експертизи відео-та звукозапису за № 55 від 16 квітня 2018 року в сумі 3861 (три тисячі вісімсот шістдесят одна) гривна, судової експертизи відео-звукозапису в сумі 1430 (одна тисяча чотириста тридцять) гривень.
Речові докази по справі, а саме, особисті речі та документи ОСОБА_8 , що визнані речовими доказами постановою старшого слідчого СВ Головного Управління Служби безпеки України в АР Крим ОСОБА_10 від 3 лютого 2018 року: паспорт на ім`я ОСОБА_11 № НОМЕР_1 ; мобільний телефон марки «Samsung DUOS», чорного кольору, IMEІ: НОМЕР_2 , IMEІ: НОМЕР_3 , S/N НОМЕР_4 повернути ОСОБА_8 .
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_12 від 14 лютого 2018 року з наступного майна: земельної ділянки, кадастровий номер «:03:013:0738», площею 0, 063 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 ; квартири, загальною площею 66, 1 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .
Копію вироку після його проголошення негайно вручити ОСОБА_8 , адвокату ОСОБА_7 та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3