ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/0430/62/18 Справа № 210/5237/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 (приймає участь в режимі

відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження № 0001176 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 вересня 2018 року щодо
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровськ, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та звільнити ОСОБА_9 з-під варти.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що прокурором не наведено жодного доказу в підтвердження наявності ризиків, зазначених в його клопотанні.
Вказує на те, що ОСОБА_9 має міцні соціальні зв`язки, що виключає його можливість покинути місто Дніпро.
Зазначає, що судом не врахований тяжкий матеріальний стан сім`ї ОСОБА_9 , адже його батько має онкологічне захворювання, мати та сестра є інвалідом дитинства, крім того, на його утриманні троє неповнолітніх дітей.
Відсутність ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду спростовує факт того, що ОСОБА_9 , отримавши 17.09.2018 року повідомлення про підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину, не був затриманий і перебуваючи на свободі, добре розуміючи всю тяжкість обвинувачення, самостійно прибув 19.09.2018 року до слідчого судді для розгляду клопотання про обрання щодо нього запобіжного заходу за повісткою про виклик.
Звертає увагу на те, що суд першої інстанції в своїй ухвалі не вказує про те, що ним встановлено існування ризику, передбаченого п.2 ч.1 ст.177 КПК України, крім того, слідчим суддею не наведено жодного доказу, який підтверджує існування ризиків, передбачених п.п. 3-5 ч.1 ст.177 КПК України.
Вказує на те, що прокурор у своєму клопотанні взагалі не вказував про те, що ОСОБА_9 може незаконно впливати на потерпілого, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні, а тому не зрозуміло, на підставі яких відомостей слідчий суддя дійшов такого висновку.
Зазначає, що слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, за відсутності наявності доведених прокурором ризиків, та за відсутності доведеності прокурором того, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, не здійснивши належним чином аналіз вказаних ризиків, фактично лише через наявність необґрунтованої підозри ОСОБА_9 у вчиненні особливо тяжкого злочину, застосував до ОСОБА_9 найсуворіший і винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою з альтернативою внесення застави, розмір якої перевищує максимально допустимий розмір, встановлений КПК України, чим порушив права ОСОБА_9 на свободу.
Крім того, вказує на те, що долучені до клопотання прокурора документи, жодним чином не підтверджують наявність обґрунтованої підозри.
Також звертає увагу на те, що були порушені правила підсудності та підслідності, оскільки у наданих суду першої інстанції матеріалах клопотання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_9 були відсутні документи, які б надавали підстави Дзержинському районному суду м. Кривого Рогу для прийняття до розгляду та вирішення клопотання прокурора по суті саме цим судом.
Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 вересня 2018 рокубуло частково задоволено клопотання прокурора другого слідчого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Дніпропетровської області юриста 1 класу ОСОБА_10 та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, терміном на 60 діб з 22 години 15 хвилин 19.09.2018 року по 22 годину 15 хвилин 18.11.2018 року, а також визначено заставу у розмірі 2 000 000 гривень.
Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що враховуючи існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, можливість підозрюваним переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, виходячи з того, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні злочинів, один з яких відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, а саме, за ч.5 ст.191 КК України, за який Законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з позбавленням обіймати посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна; у рамках розслідування даного кримінального провадження ще не виконані всі слідчі (розшукові) дії, спрямовані на обґрунтування вини підозрюваного; ОСОБА_9 на даний час працює на посаді начальника управління дорожньо-транспортного господарства департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації, тому може використовувати своє службове становище і зв`язки.
Крім того, слідчим суддею взято до уваги дані відносно особи підозрюваного, як то соціальні зв`язки ОСОБА_9 , вік та стан здоров`я, наявність на утриманні неповнолітніх дітей, які при цьому не виключають можливість тримання під вартою, однак, вони не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики, оскільки ризики, встановлені слідчим суддею у своїй сукупності є мотивом для обмеження свободи підозрюваного у встановленому законом порядку.
Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_9 та його захисників, які просили задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.
Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані, а доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.
Так, з наданих матеріалів вбачається, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні прокурора дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, колегія суддів зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі«Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Як вбачається з наданих матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому злочинів підтверджується матеріалами клопотання, з чим погоджується колегія суддів.
Посилання захисників на відсутність підпису ОСОБА_9 на документах не свідчать про відсутність обґрунтованої підозри, оскільки відповідно до повідомлення про підозру ОСОБА_9 надавав незаконну вказівку ОСОБА_11 та ОСОБА_12 щодо підписання завідомо неправдивого офіційного документу, що вказує на те, що відповідно до повідомлення про підозру сам він документи не підписував. Наявність допитів підозрюваних з інших кримінальних проваджень також не свідчать про відсутність обгрунтованої підозри, оскільки обставини підписання ОСОБА_11 та ОСОБА_12 документу та причетності до цього ОСОБА_9 підлягають перевірці в ході досудового розслідування.
Таким чином, доводи захисника щодо недоведеності обґрунтованості підозри у вчиненні інкримінованих ОСОБА_9 злочинів, не можуть бути прийняті до уваги у зв`язку з вищенаведеним. Також колегія суддів приймає до уваги, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів погоджується з тим, що ризики об`єктивно існують і для їх запобігання, необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Разом з тим, колегія суддів не погоджується із висновками слідчого судді та клопотанням прокурора в частині наявності ризику можливого перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки у клопотанні прокурора цей ризик ніяким чином не обґрунтований, а також наявністю такого ризику як можливість знищити, сховати чи спотворити будь-яку із речей чи документів, оскільки ОСОБА_9 звільнений із Служби автомобільних доріг, також слідчий суддя вказує на можливість ОСОБА_9 впливу на іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста, можливість вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, що виходить за межі заявлених ризиків прокурором та є такими, що не обґрунтовані.
Існування ризиків таких як, перебуваючи на свободі підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, є обґрунтованими прокурором, а тому враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 , тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, та те, що у рамках розслідування цього кримінального провадження ще не виконані всі слідчі (розшукові) дії, спрямовані на обґрунтування вини підозрюваного; слідчий суддя обґрунтовано прийшов до висновку про наявність вказаних ризиків, з чим погоджується колегія суддів, та застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним.
Також колегія суддів погоджується із зазначеним у клопотанні прокурора посиланням на наявність суспільного інтересу, що викликано забезпеченням безпеки руху.
У справі Летельє проти Франції ЄСПЛ зазначив,що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє увязнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Доводи захисників щодо відсутності ризиків є необгрунтованими, оскільки підозрюваний знає свідків особисто, а тому має можливість на них впливати, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, що вказує на можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
Колегія суддів відповідно до ст. 178 КПК України приймає до уваги дані відносно особи підозрюваного, а саме його соціальні зв`язки, вік та стан здоров`я, наявність на утриманні неповнолітніх дітей, непрацездатних членів родини, однак вказані факти не зменшують наявні у кримінальному провадженні ризики.
Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Згідно матеріалів провадження, ОСОБА_9 , в порядку ст.208 КПК України, був затриманий 19.09.2018 року о 22.15 годин, тобто строк тримання під вартою підозрюваного у днях закінчується 17.11.2018 року, однак слідчий суддя, в порушення вимог кримінального процесуального закону, перевищив цей строк, зазначивши строк тримання під вартою останнього до 22.15 годин 18.11.2018 року, що є підставою для скасування судового рішення.
Колегія суддів не погоджується з доводами захисників щодо порушення права підозрюваного на захист під час затримання, оскільки невідповідність у часі затримання не погіршує становища підозрюваного, про участь захисника під час затримання свідчить його підпис- ОСОБА_7 .
Повноваження прокурора ОСОБА_10 на подання клопотання та який орган здійснює досудове розслідування- Металургійне відділення поліції Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області підтверджує витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, що додається до клопотання, а тому клопотання прокурора розглянуто за місцем проведення досудового розслідування, у звязку з чим доводи апеляційної скарги в цій частині є необгрунтованими.
Також, колегія суддів знаходить обґрунтованими доводи захисника щодо невідповідності визначеного розміру застави вимогам ст. 182 КПК України.
В силу ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Згідно ч. 5 ст. 182 КПК України із змінами, внесеними згідно із Законом № 1774-VIII від 06.12.2016 року розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
Колегія суддів вважає, що зазначені в апеляційній скарзі захисника факти, які характеризують особу підозрюваного та підтверджують його майновий стан не є підставою для зміни запобіжного заходу, однак є підставою для зменшення розміру застави.
Як встановлено наданими суду апеляційної інстанції матеріалами, визначений судом першої інстанції розмір застави у сумі 2 000 000 гривень, тобто більш ніж 300 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, однак колегія суддів вважає за необхідне зменшити розмір застави з урахуванням обставин кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_9 , майнового і сімейного стану підозрюваного, та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на підставі абз. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, до 550 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 012550 гривень і вважає, що саме такий розмір застави достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
За таких обставин, виходячи з вимог п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 необхідно задовольнити частково, ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 вересня 2018 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити частково клопотання прокурора про тримання під вартою та визначення застави .
Керуючись ст. ст. 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 вересня 2018 року - задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 вересня 2018 рокущодо ОСОБА_9 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора другого слідчого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 задовольнити частково.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по 16 листопада 2018 року включно.
На підставі ч.3 ст.183 КПК України визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_9 обов`язків, передбачених цим кодексом у розмірі 550 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1012550 гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).
Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.
У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_9 строком на два місяці з моменту внесення застави наступні обов`язки: прибувати до слідчого та/або суду за викликами; не відлучатися із міста Дніпро Дніпропетровської області без дозволу слідчого, прокурора та/або суду; повідомляти слідчого, прокурора та/або суд про зміну свого місця фактичного проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, носити електронний засіб контролю, не спілкуватись із свідками у кримінальному провадженні.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_9 , що в разі внесення застави у визначеному в ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок ТУ ДСА в Дніпропетровській області коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документів, що підтверджують внесення застави, уповноважена особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з під варти та повідомити письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю.
У разі внесення застави та з моменту звільнення з під варти, у зв`язку із внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосований запобіжний захід у вигляді застави.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4