АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/488/18 Справа № 200/3211/18 Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

представника третьої особи,

щодо майна якої вирішується

питання про арешт ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, - Іноземного підприємства «Мультистар-Днепр» ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 березня 2018 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0001150,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 березня 2018 року клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 задоволено та накладено арешт на екскаватор «ТВЄКС (марка ЕК-18-20 заводський №2517) державний знак НОМЕР_1 та бульдозер Т-170 ( номер двигуна НОМЕР_2 ) державний знак НОМЕР_3 , що на праві власності зареєстровані за Іноземним підприємством «Мультістар-Днепр».

Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя послався на те, що постановою слідчого від 21.02.2018 року, екскаватор «ТВЄКС (марка ЕК-18, заводський №2517) державний знак НОМЕР_1 та бульдозер Т-170, номер двигуна НОМЕР_2 , державний знак НОМЕР_3 , визнано речовими доказами, а тому, з метою збереженн я доказів по даному кримінальному провадженню, оскільки дане майно може мати доказове значення по справі та є речовим доказом, тобто відповідає критеріям ст.98 КПК України, а також з урахуванням достатності доказів щодо вчиненого кримінального правопорушення й з метою запобігання ризиків можливості щодо приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження майна, забезпечення кримінального провадження, враховуючи наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, вважає, що дане клопотання слідчого підлягає задоволенню як обґрунтоване.

Не погоджуючись з даним рішенням слідчого судді, директор Іноземного підприємства «Мультистар-Днепр» ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 березня 2018 року та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги посилається на те, що клопотання слідчого розглянуто в порядку ч.2 ст. 172 КПК України без повідомлення власника майна. Ухвала від 07 березня 2018 року судом першої інстанції всупереч вимогам ч. 7 ст. 173 КПК України на адресу власника, орендаря не направлялась і про її існування директор ІП «Мультістар-Днепр» ОСОБА_9 дізналась 10.04.2018р випадково із єдиного реєстру судових рішень.

Зазначає, що право власності на арештовані екскаватор та бульдозер дійсно зареєстроване за Іноземним підприємством «Мультістар-Днепр», проте відповідно до договору оренди техніки №6 від 01 травня 2017р передано у тимчасове володіння та користування ТОВ «Будівельні відходи».

Вказує, що слідчий як підставу для накладення арешту зазначив невиконання ТОВ «Будівельні відходи» ухвали Бабушкінського суду м. Дніпропетровська від 06.02.2018

року про накладення арешту на земельну ділянку, загальною площею 9,183 га, що розташована у кв. 4 виділу 15 і 32 Микільського лісництва ДП «Дніпропетровське лісове

господарство» у м. Дніпрі Дніпропетровської області. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.03.2018р по справі №200/1606/18 ухвалу Бабушкінського суду м. Дніпропетровська від 06.02.2018 року про накладення арешту на земельну ділянку скасовано. Постановлено нову ухвалу, якою клопотання слідчого повернуто прокурору для усунення недоліків. Таким чином, слідчим введено в оману суд щодо наявності рішення, що набрало законної сили, про заборону користування земельною ділянкою.

Крім того, під час розгляду слідчим суддею клопотання про накладення арешту

не було взято до уваги той факт, що повідомлення про підозру посадовим особам ІП

«Мультістар-Днепр» та ТОВ «Будівельні відходи» у вчиненні будь-якого кримінального

правопорушення не вручено, в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані про заявлені зацікавленими особами цивільні позови, звернення власника земельної ділянки щодо самовільного зайняття території або неналежного виконання умов договору, висновки земельно-технічної експертизи та будь-які інші докази самовільного зайняття земельної ділянки.

Вважає, що слідчим суддею не враховано, що земельна ділянка загальною площею

1,5793 га., за кадастровим № :03:018:0026, розташована на проспекті Праці,

використовується згідно договору оренди землі, укладеного 16.12.2010 року між Дніпропетровською міською радою та ТОВ «Будівельні відходи». Саме на цій ділянці розташовані нестаціонарні споруди, які безпосередньо забезпечують виконання робіт ТОВ «Будівельні відходи». На ній встановлено зону в`їзного контролю, ваговий комплекс, майданчик для будівельної техніки та побутові приміщення та здійснюється сортування відходів. Таким чином, використання техніки відбувається правомірно, виключно в межах

виконання умов договору підряду, відтак вона не може бути речовим доказом у кримінальному провадженні, відкритому за ст. 197-1 КК України, з урахуванням предмету злочину, яким є земельна ділянка. А виконання робіт відповідно до умов договору підряду на ділянках, площею 2.4672 га і 6.7158, не може належати до ознак об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-2 КК України, враховуючи відсутність фактичного заволодіння земельними ділянками ТОВ «Будівельні відходи» (встановлення будь-якого контролю над нею, перешкоджання користування власником, експлуатація у значенні вилучення її корисних властивостей, тощо).

Звертає увагу, що арешт техніки унеможливлює подальше проведення робіт відповідно до виконання договору підряду № 07/01 від 07.06.2007 року, укладеним між ДП «Дніпропетровське лісове господарство» та ТОВ «Будівельні відходи», строк якого

спливає 01.08.2018 року.

Заслухавши суддю-доповідача, думку представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, - ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» № 1019-VIII від 18 лютого 2016 року, який набрав чинності 28 лютого 2016 року (тут та далі - Закону) арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Разом з тим, за правилами вказаної норми кримінального процесуального закону, а саме частин 3, 5, та 6, арешт на майно може бути накладено в разі відповідності такого майна критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, в разі наявності підстав вважати, що суд може застосувати до підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної особи, юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна, в разі, якщо фізична чи юридична особа в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову або неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Як вбачається з наданих матеріалів, посадові особи ТОВ «Будівельна відходи» маючи в оренді земельну ділянку, в районі вул.Яснополянська та вул.Стартова в м.Дніпро, самовільно зайняли територію в 5 разів більше, ніж передбачену діючи договором оренди. Оглядом земельної ділянки встановлено, що зі сторони вул.Стартова розташований контрольно-пропускний пункт ТОВ «Будівельні відходи», який обладнаний вагами, через які проїжджає вантажна техніка з твердими, побутовими відходами, які в подальшому утилізуються поза межами земельної ділянки шляхом їх закопування під верхній шар ґрунту ескалаторною технікою. Позаплановою перевіркою встановлено, що ТОВ «Будівельні відходи» використовує земельні ділянки площею 2,4672 га і 6,7158 га, розташовані в кв.4 виділів 15 і 32 Микільського лісництва ДП «Дніпропетровське лісове господарство» без вилучення зі складу земель лісгоспу, тим самим самовільно зайняті ТОВ «Будівельні відходи».

05.10.2017 року відомості про вищезазначене кримінальне правопорушення за ч.2 ст.197-1 КК України, були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001150.

Також, відповідно до наданих матеріалів, ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 06.02.2018 року, накладено арешт на земельну ділянку, загальною площею 9,183 га, що розташована у кв.4 виділів 15 і 32 Микільського лісництва ДП «Дніпропетровське лісове господарство», шляхом накладення заборони ТОВ «Будівельні відходи» на користування нею. Втім, 22.02.2018 року в ході огляду вищезазначеної земельної ділянки встановлено, що ТОВ «Будівельні відходи» продовжують здійснювати господарську діяльність з утилізації відходів на цій ділянці, незважаючи на заборону користування, використовуючи при цьому сільськогосподарську техніку, а саме: екскаватор «ТВЄКС (марка ЕК-18-20 заводський №2517) державний знак НОМЕР_1 та бульдозер Т-170 (номер двигуна НОМЕР_2 ) державний знак НОМЕР_3 . Згідно наданих відомостей, дана сільськогосподарська техніка зареєстрована за Іноземним підприємством «Мультістар-Днепр». Водночас, керівником підприємств ТОВ «Будівельні відходи» та ІП «Мультістар-Днепр» є ОСОБА_10

22.02.2018 року в ході огляду земельної ділянки та прилеглих до неї територій встановлено, що ТОВ «Будівельні відходи», після накладення арешту на земельну ділянку та заборони користування, продовжують здійснювати господарську діяльність з утилізації відходів на зазначеній ділянці, незважаючи на заборону користування. В ході огляду виявлено спеціалізовану сільськогосподарську техніку, а саме екскаватор «ТВЄКС ЕК-18, заводський № НОМЕР_4 , державний знак НОМЕР_1 та бульдозер Т-170, номер двигуна НОМЕР_2 , який згідно показів допитаних свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 водіїв цієї техніки, використовується для ведення господарської діяльності ТОВ «Будівельні відходи» з утилізації відходів на земельній ділянці, яку використовувати на сьогоднішній день підприємству заборонено.

Постановою слідчого від 21.02.2018 року, екскаватор «ТВЄКС (марка ЕК-18, заводський №2517) державний знак НОМЕР_1 та бульдозер Т-170, номер двигуна НОМЕР_2 , державний знак НОМЕР_3 визнано речовими доказами.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що в даному випадку на зазначене рухоме майно рішенням слідчого судді було цілком обґрунтовано, з дотриманням вимог закону накладено арешт, з метою збереження речових доказів і доводи апеляційної скарги такого висновку колегії суддів не спростовують.

Разом з тим, аналізуючи викладені в ухвалі слідчого судді обставини, колегія суддів доходить висновку про те, що ані органом досудового розслідування, ані судом першої інстанції під час постановлення свого рішення не наведено достатніх підстав, що обгрунтовують необхідність арешту вищезазначеної техніки з забороною власнику користування нею, а очевидна істотна причина для утримання цього рухомого майна державою відсутня.

Також приймається до уваги той факт, що вказана в ухвалі суду сільськогосподарська техніка використовується власником для ведення своєї господарської діяльності, і її арешт унеможливлює таке використання, а також надмірно обмежує підприємницьку діяльність апелянта, що суперечить вимогам ч. 4 ст. 173 КПК України щодо необхідності застосування у кримінальному провадженні найменш обтяжливого способу арешту майна.

З урахуванням наведеного, а також меж апеляційного розгляду, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, - Іноземного підприємства «Мультистар-Днепр» ОСОБА_7 - задовольнити частково, в частині оскарження заборони користування арештованим майном.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 131, 132, 284, 170-173, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, - Іноземного підприємства «Мультистар-Днепр» ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 березня 2018 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0001150 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_13 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0001150 задовольнити частково.

Накласти арешт на екскаватор «ТВЄКС (марка ЕК-18-20 заводський №2517) державний знак НОМЕР_1 та бульдозер Т-170 ( номер двигуна НОМЕР_2 ) державний знак НОМЕР_3 , що на праві власності зареєстровані за Іноземним підприємством «Мультістар-Днепр», шляхом заборони відчуження даного майна.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _______________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4