Номер провадження: 11-сс/785/1476/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_7 ,

підозрюваного: ОСОБА_8 ,

розглянувши апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 30 серпня 2018 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-

встановив

Оскарженою ухвалою у рамках кримінального провадження №0004118 від 27.08.2018 року було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, із середньою освітою, перебуваю чого у фактичному шлюбі, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей 2002 та 2012 р.н., зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не маючого судимості, відносно якого 29.03.2017 року направлено обвинувальний акт до Приморського р/с м. Одеси за ч. 1 ст. 309 КК України,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та застосовано відносно останнього запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати місце фактичного проживання в період з 20 години до 06 години наступної доби строком до 28.10.2018 року включно із покладенням на нього певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Органами досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у тому, що він 27.08.2018 року, приблизно об 11 годині, знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 на десятому поверсі будинку, використовуючи раніше заготовлені пристрої для відмикання замків вхідних дверей, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, проник до тамбурного приміщення квартири АДРЕСА_4 , звідки викрав велосипед марки «Stern Attack», з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд та спричинивши своїми діями потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду в розмірі 5 000 грн.
Приймаючи рішення про відмову в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим та прокурором була доведена обґрунтованість підозри останнього у вчиненні інкримінованого злочину, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, однак не було надано достатньо доказів на переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним ризикам, натомість, підозрюваний перебуває у фактичному шлюбі, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, має місце реєстрації та проживання.
В апеляційній скарзі прокурор Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 , не погоджуючись з постановленою слідчим суддею ухвалою, зазначив, що оскаржувана ухвала є незаконною та такою, що винесена із порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки слідчим суддею було залишено поза увагою те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, офіційно не працевлаштований, постійне місце проживання відсутнє, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, а посилання слідчого судді на перебування підозрюваного в цивільному шлюбі та наявність у нього на утриманні двох неповнолітніх дітей не підтверджуються жодними письмовими доказами.

Посилаючись на викладені обставини, прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів з можливістю внесення застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши доповідь судді-доповідача; прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити; підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала слідчого судді - без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно положень ч. 1 ст. 405 КПК України, апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції та з урахуванням особливостей, передбачених главою 31.

Положеннями ст. 370 КПК України визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до приписів ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частина 4 ст. 194 КПК України встановлює, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkevicius v. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали встановлено, що слідчий суддя в своїй ухвалі дотримався всіх вищезазначених вимог кримінального процесуального закону та Конвенції, належним чином встановив наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, зважив вагомість доказів, долучених до матеріалів кримінального провадження, оцінив заявлені у клопотанні слідчого ризики та дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту з покладенням на останнього певних обов`язків.

Так, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину не є предметом оскарження та повністю підтверджується наданими апеляційному суду матеріалами кримінального провадження, а саме: протоколами огляду місця події від 27.08.2018 року (а.с. 7-8 та 9-10); протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 28.08.2018 року (а.с. 11); протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_8 від 27.08.2018 року (а.с. 14-15); протоколами допиту свідка ОСОБА_11 від 27.08.2018 року (а.с. 20-21) та свідка ОСОБА_12 від 27.08.2018 року (а.с. 22-23).

При цьому обґрунтованість підозри не оспорюється стороною захисту.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя в ухвалі вірно зазначив, що наявні у матеріалах справи дані та встановлені слідчим суддею обставини вказують на можливість обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а саме у вигляді домашнього арешту з огляду на наступні встановлені колегією суддів обставини.

Апеляційний суд вважає такими, що не відповідають дійсності та не доведеними посилання прокурора в апеляційній скарзі на наявність ризиків того, що підозрюваний зможе вдатись до спроб переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, оскільки:

- підозрюваний має зареєстроване в установленому порядку місце проживання та місце фактичного проживання, перебуває у цивільному шлюбі та має на утриманні двох неповнолітніх дітей, свою причетність до вчинення злочину не заперечує;

- на даний час потерпілий та свідки в кримінальному провадженні допитані, речові докази вилучені, тому немає підстав та можливостей для підозрюваного вчиняти стосовно них противоправні дії.

З урахуванням даних про перебування на розгляді в іншому суду обвинувального акту відносно підозрюваного, апеляційний суд погоджується з твердженням прокурора про існування ризику можливого вчинення підозрюваним нового злочину, однак вважає, що належним та достатнім для запобігання існуючому ризику є обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Одна лише тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 та тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не можуть бути єдиною підставою для застосування до останнього найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а оцінюватись в сукупності також повинні обґрунтованість підозри, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, матеріали, які характеризують особу підозрюваного та його поведінка після вчиненого кримінального правопорушення.

В судовому засідання апеляційного суду прокурор також не був спроможний пояснити, які є підстави для застосування відносно ОСОБА_8 найсуворішого запобіжного заходу, а також які існують докази на доведення заявлених слідчим та прокурором ризиків можливого перешкоджання кримінальному провадженню.

Твердження прокурора про відсутність у підозрюваного постійного місця проживання та не підтвердження документально наявності фактичної дружини та двох малолітніх дітей апеляційний суд знаходить непереконливими, оскільки в судовому засіданні суду першої інстанції прокурор не заперечував проти пояснень підозрюваного, а в судовому засіданні апеляційного суду не міг спростувати цих даних, повідомивши апеляційний суд про відсутність у нього даних щодо особи підозрюваного.

Як зазначив в апеляційному суду підозрюваний, з моменту обрання запобіжного заходу він перебував за місцем свого мешкання разом зі своєю сім`єю, з`являвся на виклики до слідчого та виклик до апеляційного суду і не порушував покладені на нього слідчим суддею обов`язки, що не заперечувалося прокурором.

Наведені обставини вказують на обґрунтованість висновків слідчого судді про необхідність та можливість обрання відносно підозрюваного такого запобіжного заходу.

Водночас, апеляційним судом також прийнято до уваги повне визнання підозрюваним своєї винуватості, відсутність з його боку створення перешкод проведенню досудового розслідування, виконання ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, а також прибуття підозрюваного в судове засідання апеляційного суду, що свідчить про не порушення останнім обов`язків, встановлених при застосуванні відносно нього судом запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Таким чином, з урахуванням викладених вище обставин, апеляційний суд в даному випадку повністю погоджується із висновком слідчого судді про недоведеність слідчим та прокурором необхідності застосування відносно підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою та достатності обрання останньому запобіжного заходу у виді домашнього арешту, якого буде цілком достатньо для ефективного запобігання доведеного прокурором ризику можливого вчинення нового кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора, скасування ухвали слідчого судді та обрання підозрюваному більш суворого запобіжного заходу, в зв`язку з чим ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд -

постановив

Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 30 серпня 2018 року, якою у рамках кримінального провадження №0004118 від 27.08.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України було відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту строком до 28.10.2018 року - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4