АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 623/566/17 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/2107/18 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч. ст.125 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 і ОСОБА_4

секретар - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

потерпілої - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові матеріали кримінального провадження № 623/566/17 за обвинуваченням ОСОБА_8 в злочині, передбаченому ч.1 ст.125 КК України
за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_7 на вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 11 травня 2018 року,
У С Т А Н О В И Л А:

Вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 11 травня 2018 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізюм Харківської області, українця, громадянина України, не одруженого, з професійно-технічною освітою, не працює, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

визнано винним і засуджено за ч.1 ст.125 КК України на 150 громадських робіт. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_8 , на користь потерпілої ОСОБА_7 на відшкодування моральної шкоди 2000 грн. У задоволенні іншої частини позову ОСОБА_7 про стягнення з ОСОБА_8 матеріальної шкоди в розмірі 1448 гривень відмовлено за його недоведеністю.
З цим вироком не погодилася потерпіла ОСОБА_7 , яка подала апеляційну скаргу, і просить вирок районного суду скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Обвинувачений та його захисник не явилися до апеляційного суду без поважних причин.
Вислухавши доповідь судді, думки прокурора і потерпілої, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілої підлягає задоволенню, виходячи з наступного:
Як уважав встановленим суд першої інстанції, ОСОБА_8 30 серпня 2016 року, приблизно о 01 годині 00 хвилин, перебуваючи у приміщенні кафе «Голівуд», розташованого за адресою: Харківська обл., м. Ізюм, пл. Джона Ленона, 10б, в ході сварки з ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , яка виникла на ґрунті особистих неприязних стосунків, з метою умисного заподіяння тілесних ушкоджень останнім, наніс один удар кулаком лівої руки в область правої сторони обличчя ОСОБА_9 , внаслідок чого вона впала, чим завдав останній, згідно з висновком судово-медичної експертизи № 441-ИЗ/16 від 31.08.2016, тілесні ушкодження у вигляді синця у правій виличній області обличчя і синця на правій гомілці, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, а також наніс декілька ударів кулаками правої та лівої руки в область обличчя ОСОБА_7 , чим завдав останній, згідно з висновком судово-медичної експертизи № 442-Из/16 від 31.08.2016, тілесні ушкодження у вигляді синців та саден на обличчі, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.
На підставі вищевикладеного, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, тобто спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження.
Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 08.06.2017 року матеріали кримінального провадження №1-кп/623/566/2017 відносно обвинуваченого ОСОБА_8 по кримінальному провадженню № 0001445 від 30.08.2016 року за ч.1 ст.125 КК України стосовно події з потерпілою ОСОБА_9 - виділені в окреме провадження.
З такими висновками та рішеннями суду неможна погодитися, зважаючи на таке:
Потерпіла ОСОБА_7 протягом досудового слідства та судового розгляду послідовно наполягала, що обвинуваченого до подій 30 серпня 2016 року вона взагалі не знала, жодних особистих стосунків муж ними не було, застосування до неї насильства з боку обвинуваченого мало місце без причини, у громадському місці, у присутності сторонніх громадян.
Орган досудового слідства в обвинувальному акті, формулюючи обставини справи, також послався на те, що спочатку обвинувачений вдарив ОСОБА_9 , а потім ОСОБА_7 , тобто дії щодо кожної з зазначених осіб відбувалися по меншій мірі в присутності іншої з них. Пославшись на неприязні особисті стосунки між ОСОБА_9 з ОСОБА_7 та обвинуваченим, орган досудового слідства не зазначив, чим ці стосунки були обумовлені або викликані. Незважаючи на таке протиріччя між обставинами події, які виклав орган досудового слідства та його висновками щодо кваліфікації, суд, розглянувши обвинувальний акт у підготовчому судовому засіданні, питання про відповідність його вимогам ст.291 КПК України не вирішив. При цьому, у зазначеному обвинувальному акті взагалі відсутнє формулювання обвинувачення, що також є порушенням вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України. А своїм правом змінити або уточнити обвинувачення прокурор не скористався.
Неможна вважати законним і рішення суду про виділення матеріалів провадження відносно обвинуваченого стосовно події з потерпілою ОСОБА_9 .
Так, ввідповідно до вимог ч.1 ст.334 КПК України матеріали кримінального провадження можуть об`єднуватися в одне провадження або виділятися в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими статтею 217 цього Кодексу.
Відповідно до чч.1,3,4 ст.217 КК України у разі необхідності в одному провадженні можуть бути об`єднані матеріали досудових розслідувань щодо декількох осіб, підозрюваних у вчиненні одного кримінального правопорушення, або щодо однієї особи, підозрюваної у вчиненні кількох кримінальних правопорушень, а також матеріали досудових розслідувань, по яких не встановлено підозрюваних, проте є достатні підстави вважати, що кримінальні правопорушення, щодо яких здійснюються ці розслідування, вчинені однією особою (особами). У разі необхідності матеріали досудового розслідування щодо одного або кількох кримінальних правопорушень можуть бути виділені в окреме провадження, якщо одна особа підозрюється у вчиненні кількох кримінальних правопорушень або дві чи більше особи підозрюються у вчиненні одного чи більше кримінальних правопорушень. Матеріали досудового розслідування не можуть бути виділені в окреме провадження, якщо це може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду.
Виділивши матеріали провадження відносно обвинуваченого стосовно події з потерпілою ОСОБА_9 , суд розірвав єдиний ланцюг подій, які мають ознаки одного злочину, що вчинений однією особою, що явно негативно вплинуло на повноту судового розгляду. При цьому, ОСОБА_9 взагалі не була допитана судом.
Таким чином, пославшись у вироку і процитувавши ст.ст.22,85-86,94 КПК України, суд фактично всі зазначені норми проігнорував, не встановив спрямованість умислу обвинуваченого, його мотив, допустив суттєву неповноту дослідження обставин справи. При цьому, орган досудового розслідування та суд не перевірили посилань потерпілої на те, що для заподіяння тілесних ушкоджень обвинувачений застосував пляшку.
Неправильно було розв`язано і цивільний позов. Визнавши доведеним те, що обвинувачений побив ОСОБА_7 в громадському місці, заподіяв останній легкі тілесні ушкодження, суд стягнув на відшкодування моральної шкоди 2000грн., що є явно несправедливою, внаслідок надмірної м`якості, сатисфакцією за вчинене.
Зазначені вище порушення не дали судові можливості ухвали законне рішення, а тому вирок підлягає скасуванню.
При новому розгляді суд має врахувати викладене, розглянути провадження у відповідності з КПК України.
Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 завдовольнити.
Вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 11 травня 2018 року щодо ОСОБА_8 скасувати.
Призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя суддя

_________________ __________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4