Справа № 304/1412/18
Провадження № 1-кп/304/166/2018
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2018 рокум. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю обвинувача прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
представника органу пробації ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000367 від 29 серпня 2018 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

З обвинувального акту вбачається, що 29 серпня 2018 року біля 16.00 год. ОСОБА_4 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_1 , під час сварки зі своїм рідним братом ОСОБА_5 , яка виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання протиправних наслідків, наніс йому декілька ударів руками в обличчя, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді забійної рани слизової оболонки верхньої губи зліва, які згідно висновку судово-медичної експертизи №380 від 06 вересня 2018 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності.

Кримінальна відповідальність за вказаний злочин передбачена ч. 1 ст. 125 КК України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про залучення захисника, так як у зв`язку з важким матеріальним становищем не може залучити його самостійно, про що також подав письмову заяву.

Інші учасники судового провадження у підготовчому судовому засіданні проти задоволення клопотання обвинуваченого не заперечили.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, прийшов до наступного висновку.

Так, згідно п. «d» ч. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадські і політичні права, прийнятого 16 грудня 1966 року Генеральною Асамблеєю ООН та ратифіковано 19 жовтня 1973 року, кожен має право при розгляді будь-якого пред`явленого йому кримінального обвинувачення як мінімум на такі гарантії на основі цілковитої рівності:бути судженим в його присутності і захищати себе особисто або за посередництвом обраного ним захисника; якщо він не має захисника, бути повідомленим про це право і мати призначеного йому захисника в будь-якому разі, коли інтереси правосуддя того вимагають,безплатно для нього в усякому такому випадку, коли у нього немає достатньо коштів для оплати цього захисника.

Відповідно до п. «с» ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учиненої в Римі від 04 листопада 1950 року, ратифікованої 17 липня 1997 року, кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя.

Разом з цим, як убачається з практики Європейського Суду з прав людини, зокрема рішення від 21 квітня 2011 року в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» суд наголосив, що, хоча право кожного обвинуваченого у вчиненні злочину на ефективний захист, наданий захисником, який, у разі необхідності, призначається офіційно, не є абсолютним, воно є однією з основних ознак справедливого судового розгляду (див. рішення у справі «Кромбах проти Франції» (Krombach v. France), N 29731/96, п. 89, ECHR 2001-II). Як правило, доступ до захисника має надаватися з першого допиту підозрюваного працівниками міліції, за винятком випадків, коли за конкретних обставин відповідної справи продемонстровано, що існують вагомі підстави для обмеження такого права (див. рішення у справі «Сальдуз проти Туреччини» (Salduz v. Turkey) [ВП], N36391/02, п. 55, від 27 листопада 2008 року). Право на захист буде в принципі непоправно порушено, якщо викривальні показання, отримані під час допиту правоохоронними органами без доступу до захисника, використовуватимуться з метою її засудження (див. там само).

Статтею ст. 59 Конституції України кожному гарантовано право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 КПК України суд зобов`язаний забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадку, якщо підозрюваний, обвинувачений заявив клопотання про залучення захисника, але за відсутністю коштів чи з інших об`єктивних причин не може його залучити самостійно.

Оскільки обвинувачений бажає мати захисника у вказаному кримінальному провадженні, однак не має коштів для оплати праці адвоката, суд приходить до висновку про необхідність призначення йому такого через Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Закарпатській області.

Керуючись п. «d» ч. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадські і політичні права, п. «с» ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 59 Конституції України, ст. ст. 42, 48, 49 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про призначення захисника задовольнити.

Призначити захисника по даному кримінальному провадженню для забезпечення захисту обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 125 КК України.

Дану ухвалу для виконання негайно направити до Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Закарпатській області.

Підготовче судове засідання відкласти на 11.30 год. 13 листопада 2018 року, яке відбудеться в приміщенні Перечинського районного суду Закарпатської області за адресою: м. Перечин, пл. Народна, №15 Закарпатської області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1