В И Р О К
03 жовтня 2018 року м. Фастів
Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого-судді - ОСОБА_1 ;
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Фастів Київської області, українця, громадянина України, з середньотехнічною освітою, працюючого водієм навантажувача в ТОВ «Еко-Втор» м. Фастів Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 03 серпня 2018 року, близько 12 години 55 хвилин, знаходився як покупець біля входу в магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по АДРЕСА_3 , де в корзинах, які розташовані біля входу в магазин, переглядав товари, які виставлені для реклами та реалізації. Переглядаючи товар, в одній з корзин ОСОБА_4 побачив мобільний телефон, який щойно залишила в корзині продавець магазину ОСОБА_6 , яка відійшла на декілька хвилин від корзин по власним потребам. Зрозумівши, що телефон належить комусь з продавців, у ОСОБА_4 виник умисел на його таємне викрадення.
Для подальшої реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою збагачення за рахунок чужого майна, з корисливих мотивів, скориставшись тимчасовою відсутністю продавця, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, а також усвідомлюючи те, що його дії не викликають підозру, оскільки він переглядає спеціально виставлений для перехожих товар, ОСОБА_4 шляхом вільного доступу дістав з корзини мобільний телефон «Леново А-390», вартістю 800 грн. 00 коп., який був у чохлі, який матеріальної цінності для потерпілої ОСОБА_6 не представляє, та поклав його у кишеню свого одягу, після чого пішов з місця події, завдавши ОСОБА_6 майнової шкоди на суму 800 грн. 00 коп.
Тому суд вважає обвинуваченого ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка).
17.08.2018 року між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469 та 471 КПК України, укладено угоду про примирення.
Згідно з даною угодою потерпіла ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 185 КК України, розміру шкоди, завданої злочином, обставини її відшкодування. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначення покарання у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесят одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто у розмірі 867 грн.
Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні також просив вказану угоду з потерпілою, яка також не заперечувала проти цього, затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, від якого є потерпіла.
Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілою, та ним самим безпосередньо, угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 відповідають вимогам КПК та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
За таких обставин суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні те, що ОСОБА_4 вчинив з прямим умислом дії, що виразились у таємному викрадені чужого майна (крадіжка), а тому його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України, за якою належить призначити ОСОБА_4 узгоджену сторонами угоди про примирення міру покарання.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Судові витрати в справі відсутні.
Питання з речовими доказами, суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 394, 474 та 475 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесят одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто 867 грн. 00 коп.
Речові докази мобільний телефон марки «Леново А-390», переданий під розписку потерпілій ОСОБА_6 - повернути у її власність; CD-диск з записом відео файлу залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Судові витрати відсутні.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Фастівський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СУДДЯ: ОСОБА_1