Справа № 414/432/18 1-кс/414/273/2018
Провадження № 11-сс/782/117/18
«30» травня 2018 року м.Сєвєродонецьк
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області в складі:
Головуючого-судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря судового засідання - ОСОБА_4
за участю прокурора - ОСОБА_5
захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7
підозрюваного - ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Апеляційного суду Луганської області матеріали судового провадження за апеляційною скаргою прокурора Кремінського відділу Сєвєродонецької місцевої прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Кремінського районного суду Луганської області від 27 квітня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту стосовно:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Рубіжне Луганської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,-
в с т а н о в и л а:
В клопотанні зазначено, що 01 березня 2018, приблизно о 23 годині 40 хвилин, ОСОБА_8 , перебуваючи у стані сп`яніння, прийшов за місцем мешкання ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_1 , з метою з`ясування стосунків з останнім, так як підозрював ОСОБА_12 у скоєнні крадіжок на вулиці, де він проживає.
ОСОБА_8 зайшов у двір і стукаючи у двері будинку, став вимагати, щоб до нього вийшов ОСОБА_12 . На стук та крики, із будинку на ганок вийшов ОСОБА_12 , де між ним та ОСОБА_8 виникла сварка.
По причині перебування в стані сп`яніння, в ході сварки, у ОСОБА_8 виник злочинний намір, спрямований на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_12 .
Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків у вигляді смерті ОСОБА_12 , ножем загальною довжиною 329 мм., який приніс із собою, наніс удар в область правого стегна ОСОБА_12 , заподіявши тому згідно лікарського свідоцтва про смерть №44 від 02.03.2018р. тілесні ушкодження у вигляді: колото - різаного поранення правого стегна з ушкодженням глибокої артерії стегна, від чого ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер на місті події.
Ухвалою слідчого судді Кремінського районного суду Луганської області від 27 квітня 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на тридцять днів, тобто до 26 травня 2018 року, включно, з покладанням на нього обов`язків, а саме:
1) прибувати до слідчого СВ Кремінського ВП ГУНП в Луганській області, у провадженні якого знаходиться кримінальне провадження за першою вимогою.
2) цілодобово не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора, суду.
Також судом підозрюваному ОСОБА_8 роз`яснені правові наслідки у разі невиконання покладених на нього обов`язків.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді прокурором подана апеляційна скарга, в якій порушується питання про скасування судового рішення та ухвалення апеляційним судом нової ухвали про продовження застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В обгрунтування своїх доводів прокурор вказує на те, що органом досудового розслідування отримано достатньо даних, які підтверджують вину ОСОБА_8 у скоєнні вказаного кримінального правопорушення, а саме:
- копією лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_12 №4 від 02.03.2018 року, згідно якого смерть останнього настала ІНФОРМАЦІЯ_2 в результаті колото - різаного поранення правого стегна з ушкодженням глибокої артерії стегна;
-протоколом огляду місця події від 02.03.2018 року, проведеного за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого був вилучений ніж, загальною довжиною 329 мм., сліди папілярних ліній, змиви РБК;
-протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , яка пояснила, що вона проживала разом із ОСОБА_12 , 1969 р.н. за адресою: АДРЕСА_2 . 01.03.2018р. вона разом із співмешканцем ОСОБА_12 перебувала вдома. Приблизно о 22 годині лягли спати. Біля 23 години 30 хвилин вона почула стук у двері, дзвін скла, та крики невідомого їй чоловіка. Вона розбудила ОСОБА_12 , який вийшов на вулицю. Із двору доносилися крики сварки, тому вона вийшла на вулицю і побачила ОСОБА_12 , лежачого на ганку, головою вниз. Коли він піднявся, то взявся рукою за перила ганку, а невідомий їй чоловік, тримаючи ножа в руці, став йому погрожувати вбивством. Чоловіка вона може впізнати;
-протоколом надання для впізнання особи від 03.03.2018р., згідно якого, ОСОБА_13 впізнала ОСОБА_8 , як особу, яка 01.03.2018р., прийшла до них у двір, саме у нього вона бачила ніж у руках і він погрожував вбивством;
-протоколом допиту свідка ОСОБА_14 , який пояснив, що 23.02.3018 року він знаходився на роботі в пункті прийому металобрухту, який розташований в районі автовокзалу м.Рубіжне. Приблизно о 10-11 годині, до нього зайшов чоловік на ім`я ОСОБА_15 , щоб здати металобрухт. Зразу ж за ним зайшов молодий чоловік, який звернувся до ОСОБА_15 з питанням, чи здає він плити. Коли ОСОБА_15 підтвердив, що дійсно здає плити, то цей чоловік став сваритися, і сказав, що розбереться з ОСОБА_15 за ці плити;
-протоколом надання для впізнання особи від 03.03.2018р., згідно якого, ОСОБА_14 впізнав ОСОБА_8 , як особу, яка 23.02.2018 року в приміщенні пункту прийому металобрухту погрожував розібратися з ОСОБА_15 за плити;
- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_8 ;
-протоколом допиту свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , які пояснили, що 01.03.2018 року приблизно до 23 годині 30 хвилин, вони вживали спиртні напої з ОСОБА_8 та розмовляли про те, що ОСОБА_12 вчиняє крадіжки у людей.
Прокурор не погоджується з висновками слідчого судді про те, що у судовому засіданні не знайшли свого підтвердження факти наявності ризиків передбачених ст.177 КПК України, оскільки, на думку апелянта, суд не надав належну оцінку тому факту, що ОСОБА_8 працює вахтовим методом в Росії, тому із-за покарання, яке йому загрожує, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, покинувши територію України.
Прокурор вважає наявними ризики, передбачені п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Тому вважає, що обраний слідчим суддею стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту є недієвий, оскільки не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
З урахуванням наведеного, прокурор просить апеляційний суд скасувати ухвалу слідчого судді Кремінського районного суду Луганської області від 27 квітня 2018 року та ухвалити нову ухвалу про продовження застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення прокурора на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, вислухавши думку підозрюваного ОСОБА_8 та його захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили залишити рішення слідчого судді без змін, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.309 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді, зокрема, про продовження строку тримання під вартою або відмову в його продовженні.
Згідно з положеннями частини третьої, четвертої та п`ятої статті 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:
1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Мотивуючи своє рішення про відмову у задоволенні клопотання органів досудового розслідування про продовження строку тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 та про можливість застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу, слідчий суддя, з посилання на положення ч.4 ст.194 КПК України, в своїй ухвалі зазначив, що під час судового розгляду не знайшли свого підтвердження факти наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Крім того, враховуючи проведений слідчий експеримент за участю ОСОБА_8 (а.с.46-50) та висновків судово-медичної експертизи, які, на думку суду, підтверджують показання підозрюваного під час слідчого експерименту, слідчий суддя дійшов висновку, що на теперішній час відпали встановлені судом при обранні підозрюваному запобіжного заходу ризики.
Між тим, з такими висновками слідчого судді не може погодитись колегія суддів апеляційного суду виходячи з наступного.
Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті (наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор), але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті (недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні), слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при недоведеності заявлених ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не мав права застосовувати будь-який запобіжний захід стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , тому його рішення суперечить наведеним нормам кримінального процесуального законодавства, а викладені в ухвалі слідчого судді висновки не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 , слідчий суддя повинен був керуватися положеннями статті 199 КПК України, зокрема положеннями частини третьої та п`ятої, яка передбачає, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:
1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Як вбачається зі змісту клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою від 25 квітня 2018 року, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, було застосовано згідно ухвали слідчого судді Кремінського районного суду Луганської області від 05.03.2018 року стоком до 01 травня 2018 року, та в якій було зазначено про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованому йому кримінального правопорушення, а також про доведеність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду.
Обґрунтовуючи свої доводи щодо необхідності продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 , сторона обвинувачення заначила обсяг слідчих дій, які необхідно виконати у цьому кримінальному провадженні, а також послалась на наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_8 , працює вахтовим методом в РФ, а тому із-за покарання, яке йому загрожує, може покинути територію України, що унеможливить здійснення контролю стороною обвинувачення за поведінкою підозрюваного.
Постановою від 26.04.2018 року керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області ОСОБА_18 продовжено строк досудового розслідування до 3-х місяців, тобто до 03 червня 2018 року (а.с.61-64).
Отже колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора щодо наявності передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України ризику можливості переховування підозрюваного ОСОБА_8 від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки цей ризик згідно ухвали слідчого судді Кремінського районного суду Луганської області від 05.03.2018 року про обрання стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою знайшов своє підтвердження під час судового розгляду та заявлений ризик не зменшився. Крім того апеляційний суд враховує тяжкість можливого покарання, яке загрожує ОСОБА_8 в разі встановлення судом його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, у виді позбавлення волі на строк до 15 років.
Тому висновки суду першої інстанції про недоведеність стороною обвинувачення вказаного ризику є безпідставними та не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про недоведеність прокурором підстав для подальшого тримання підозрюваного ОСОБА_8 під вартою та неможливості застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу, а саме цілодобового домашнього арешту.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що з дня звільнення підозрюваного ОСОБА_8 з-під варти та обрання стосовно нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, він не порушував покладені на нього процесуальні обов`язки, та обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_8 вже за зміненим обвинуваченням, за ч.1 ст.119, ч.2 ст.263 КК України, 30 квітня 2018 року направлений до Кремінського районного суду Луганської області, але підготовче судове засідання дотепер судом не проведено, питання про обрання стосовно ОСОБА_8 будь-якого запобіжного заходу не вирішено, враховуючи, що строк дії оскаржуваної ухвали слідчого судді від 27.04.2018 року, якою відносно ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, закінчився 26 травня 2018 року.
Окрім того, з матеріалів судового провадження вбачається, що підозрюваний ОСОБА_8 раніше не судимий, має постійне місце проживання та позитивну побутову характеристику (а.с.56), потерпіла ОСОБА_19 надала розписку про добровільне відшкодування ОСОБА_8 її витрат на поховання ОСОБА_12 в сумі 5750 грн., тому претензій морального та матеріального характеру до підозрюваного не має (а.с.78). Крім того стороною захисту апеляційному суду надана копія угода про примирення між потерпілою ОСОБА_19 та обвинуваченим ОСОБА_8 , яка укладена між ними 10 травня 2018 року на підставі зміненого ОСОБА_8 обвинувачення.
При цьому під час апеляційного розгляду прокурор за наявних обставин взагалі не навів обґрунтованих мотивів необхідності продовження застосування стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які б відповідали вимогам ст.199 КПК України.
Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Отже колегія суддів вважає, що під час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 прокурор не надав слідчому судді переконливих доказів та не довів під час апеляційного розгляду того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, а саме цілодобовий домашній арешт, не зможе запобігти заявленому ризику, передбаченому п.1 ч.1 ст.177 КПК України, та підозрюваний ОСОБА_8 не виконує або не буде виконувати покладені на нього слідчим суддею процесуальні обов`язки.
На ці обставини щодо дотримання положень Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, ратифікованою Україною 17.07.1997 року, неодноразово вказував у своїх рішеннях ЄСПЛ. Зокрема у своєму рішенні від 06 жовтня 2016 року у справі «Строган проти України» Європейський суд констатував порушення пункту 3 статті 5 Конвенції, зазначивши, що суди, продовжуючи тримання заявника під вартою, не здійснювали належної оцінки конкретних фактів справи та не розглядали питання застосування до заявника альтернативних запобіжних заходів, а також не обґрунтовували своє рішення належним чином.
Крім того, суд апеляційної інстанції враховує, що на час апеляційного розгляду процесуальний статус підозрюваного ОСОБА_8 змінився на обвинуваченого та питання щодо обрання стосовно нього запобіжного заходу повинно вирішуватись судом згідно з правилами, визначеними розділом IV Кримінального процесуального кодексу України, які регулюють судове провадження у першій інстанції. Отже колегія суддів не вбачає зазначених ст.196 КПК України правових підстав для можливості обрання стосовно ОСОБА_8 будь-якого запобіжного заходу.
Відповідно до положень ч.3 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді апеляційний суд має право:
1)залишити ухвалу без змін;
2)скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Підсумовуючи викладене колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягають частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді Кремінського районного суду Луганської області від 27 квітня 2018 року підлягає скасуванню на підставі п.2 ч.1 ст.409, ст.411 КПК України, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладеним у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 .
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.196, 199 та 404, 405, 407, 409, 411, 422 КПК України, колегія суддів,-
Апеляційну скаргу прокурора Кремінського відділу Сєвєродонецької місцевої прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Кремінського районного суду Луганської області від 27 квітня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_8 - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ Кремінського ВПГУНП України в Луганській області ОСОБА_10 , погоджене начальником Кремінського відділу Сєвєродонецької місцевої прокуратури ОСОБА_11 , про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.
Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2