печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2018 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

підозрюваного ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

перекладача ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у залі суду судове провадження за клопотанням слідчого слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у кримінальному провадженні № 0002405 від 05.06.2018 ОСОБА_3 ,-

В С Т А Н О В И В:
08.06.2018 Слідчий СВ Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, лейтенант поліції ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді із клопотанням, погодженим з прокурором Київської місцевої прокуратури № 6 міста Києва ОСОБА_5 про застосування до підозрюваного ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України.

Клопотання обґрунтовує тим, що у провадженні СВ Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, знаходяться матеріали кримінального провадження № 0002405 від 05.06.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України.

Суть підозри сторона обвинувачення обґрунтовує наступним.

05.06.2018 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пересуваючись на автомобілі сірого кольору Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 під`їхали до буд. № 19, по бул. Л. Українки, що в м. Києві, та припаркувались спереду автомобіля Хюндай ІХ35, д.н.з. НОМЕР_2 . Помітивши, що у вищевказаному транспортному засобі відкрите багажне відділення, біля якого знаходиться дівчина, якою в подальшому виявилась ОСОБА_10 , у ОСОБА_11 та ОСОБА_9 виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Так, приблизно о 15 год. 00 хв., 05.06.2018 року, перебуваючи за адресою: м. Київ, бульв. Л. Українки, 19, що поряд з магазином «Космо», ОСОБА_9 вийшов з автомобіля Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , підійшовши до автомобіля марки Хюндай, модель ІХ35, д.н.з. НОМЕР_2 , побачив сумку червоного кольору яка знаходилась на водійському сидінні вищевказаного автомобіля, яка належить гр. ОСОБА_10 , в свою чергу ОСОБА_8 залишився в автомобілі та очікував ОСОБА_12 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно та з корисливих мотивів ОСОБА_9 , цього ж дня за адресою: м. Київ, бульв. Л. Українки, 19, відкрив дверцята вищевказаного автомобіля, та викрадав сумку червоного кольору, в якій знаходились грошові кошти в сумі 2000 грн., мобільний телефон марки Айфон 7, що належить гр. ОСОБА_10 , яка знаходилась поряд з автомобілем, та у цей час звернула увагу на раніше невідомого їй чоловіка, який тримав руках сумку останньої.

Потерпіла ОСОБА_10 , маючи впевненість, що в останнього знаходиться її майно, а саме червона сумка з грошовими коштами в сумі 2000 грн. та мобільним телефоном марки Айфон 7, з метою припинення протиправних дій останнього схопила за руку гр. ОСОБА_12 .

ОСОБА_13 усвідомивши, що його дії направлені на таємне викрадення чужого майна були викриті, утримуючи при собі викрадене майно ОСОБА_9 продовжуючи свої злочинні дії, направлені вже на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), у останнього виник умисел на протиправне заволодіння чужим майном з корисливим мотивом, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, відкрито заволодів сумкою червоного кольору, та нанісши останній тілесні ушкодження сів в автомобіль сірого кольору Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходився під керуванням ОСОБА_8 , незважаючи на переслідування потерпілим та свідками та поїхали з місця вчинення злочину.

Після чого останні були затримані працівниками поліції за адресою: м. Київ, вул. В. Касіяна, 2/1, саме тому не змогли довести свій злочинний умисел до кінця з причин, які не залежали від їх волі.

Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні закінченого замаху на відкрите викрадення чужого майна, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України.

Копія клопотання та матеріалів, на його обґрунтування, у відповідності до ч. 2 ст. 184 КПК України надані підозрюваному 07.06.2018.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий вважає наявними підстави для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_8 , який обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років.

Слідчий вважає наявними ризики, передбачені у п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_8 може:

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки йому було повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, а також останній не зареєстрований на території України, що унеможливлює застосування до нього більш м`який запобіжний захід;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на потерпілого, свідків, оскільки з додатками до клопотання отримав копії процесуальних документів із їх анкетними даними, незаконно впливати на інших підозрюваних, спільно з якими було вчинено злочин;

- вчинити інше кримінальне правопорушення

Вказані обставини на думку слідчого виправдовують тримання підозрюваного під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Прокурор в судовому засіданні доводи клопотання підтримав, просив клопотання задовольнити, зазначив, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є єдиним можливим заходом, а відтак інші, більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

В судовому засіданні підозрюваний заперечував щодо задоволення клопотання та просив не обирати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Захисник вказав на необґрунтованість підозри та відсутність ризиків у кримінальному провадженні, просив відмовити у задоволенні клопотання та застосувати відносно його підзахисного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або ж застави, що зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку учасників судового провадження, надходжу до наступних висновків.

06.06.2018 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Зугдіді, Республіки Грузія, громадянина республіки Грузія, з середньою освітою, безробітного, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання у м. Києві, зі слів раніше не судимого, повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.06.2018 за № 0002405.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя, вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 05.06.2018; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками ОСОБА_14 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками ОСОБА_15 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками ОСОБА_16 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_18 .

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання. Які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, інкримінованих йому стороною обвинувачення.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

У відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Разом з тим, клопотання не містить переконливого обґрунтування припущень слідчого про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України. Разом з цим, доводи, які зазначені в клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу щодо можливості переховування підозрюваного від органів досудового слідства та суду, не знайшли свого підтвердження, а відтак є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.

Долучені до клопотання докази, містять переконливі дані щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого діяння, однак не містять обґрунтованих доказів стосовно наявності ризиків вказаних у клопотанні, передбачених ст. 177 КПК України, які б передбачали застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу.

Разом з тим, варто зазначити, що ризик перешкоджати встановленню істини у кримінальному правопорушенні доводиться з огляду на початкову стадію досудового розслідування (рішення ЄСПЛ у справі Яжинський проти Польщі (Jarzynski v. Poland, § 43)).

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 сг. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». А у справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, враховуючи, що стороною обвинувачення було доведено наявність обґрунтованої підозри, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з тим що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри та наявність існування ризиків з урахуванням початкової стадії досудового розслідування, передбачених ст. 177 КПК України, приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, із забороною цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги, на два місяці, у межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0002405, а саме до 08.08.2018 включно.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
Клопотання залишити без задоволення.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Зугдіді Республіки Грузії, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги, на два місяці, у межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0002405, а саме до 08.08.2018 включно.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_3 виконувати процесуальні обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, якому доручено проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, або до процесуального керівника прокурора у кримінальному провадженні за вимогою, а також до слідчого судді, суду;

- не відлучатися з міста Київ без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та / або місця роботи;

- здати слідчому або прокурору у кримінальному провадженні на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні;

- носити електронний засіб контролю.

Зобов`язати прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_3 до виконання органу Національної поліції за його місцем проживання.

Обов`язок контролю за виконанням ухвали слідчого судді покладається на прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1