Дата документу Справа № 335/5710/18
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 335/5710/18 Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадж. №11-сс/778/700/18 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7

розглянула 13 липня 2018року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 04 червня 2018 року, якою задоволено клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000153за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчий СУ ГУНП в Запорізькій області звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, мотивуючи свої вимоги тим, що в провадженні СУ ГУНП в Запорізькій області знаходяться матеріали кримінального провадження № 0000153 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
24.05.2018 в межах зазначеного кримінального провадження ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що у ОСОБА_8 відповідно до даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме у власності майно є: земельна ділянка, площею 9.29 (га), кадастровий номер :01:003:0153, розташована за адресою: Дніпропетровська область, Синельниковський район, Майська с/рада, зареєстрована 21.09.2015 за реєстраційним номером 48, (цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва); нежилі приміщення бокси автопарку, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , (виробнича площа 890,8 кв.м), з часткою власності 12/100, зареєстрованих на підставі свідоцтва про право власності б/н Веселівською РДА Запорізької області від 22.01.2004 р.
У зв`язку з чим, слідчий просить накласти арешт на вищевказане майно з метою забезпечення його конфіскації.
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 04 червня 2018 року задоволено клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000153.
Приймаючи таке рішення слідчий суддя послався на те, що санкція ч. 3 ст. 368 КК України передбачає покарання у вигляді конфіскації, з метою запобігання відчуження майна та забезпечення його можливої конфіскації, слід задовольнити клопотання слідчого про накладення арешту на майно, що належить на праві власності підозрюваному ОСОБА_8 шляхом встановлення заборони на відчуження та розпорядження, без заборони використання.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою вважає, що дане рішення прийняте із недотриманням норм кримінального процесуального законодавства України і підлягає скасуванню. Вважає, що діями ОСОБА_8 нікому не завдано шкоди та ОСОБА_8 набув право власності на вищезазначене майно ще заздалегідь до вступу на займану посаду. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою в задоволенні клопотання слідчого відмовити.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Заслухавши доповідача, адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який вважав за необхідне ухвалу залишити без змін як законну та обґрунтовану, вивчивши матеріали провадження та, перевіривши матеріали кримінального провадження за доводами апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, відповідно до ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
При апеляційному перегляді оскаржуваної ухвали встановлено, що слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого про арешт майна в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, вірно зазначив про те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, який передбачає покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна, а тому з метою запобігання відчуження майна та забезпечення його можливої конфіскації, слід накласти арешт на належну останньому земельну ділянку та нежилі приміщення «бокси автопарку».
Зазначений висновок слідчого відповідає відомостям повідомлення 24.05.2018 р. ОСОБА_8 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України.

Ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно відповідає також і практиці ЄСПЛ. Так, в рішенні «Раймондо проти Італії», скарга 12954/87 , 22 лютого 1994року ЄСПЛ зазначив: « п.27. …арешт, поза сумнівом,застосували як проміжковий захід, що має забезпечити в разі необхідності подальшу конфіскацію майна, яке вважають імовірно результатом незаконної діяльності. Такий захід виправданий і не можна стверджувати, що накладення арешту на цій стадії провадження було непропорційне поставленій меті.

Доводи адвоката ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_8 набув право власності на вищезазначене майно до вступу на займану посаду, не спростовують висновків слідчого судді, оскільки дата набуття права власності на вказане майно не має значення щодо встановленої слідчим суддею підстави накладення арешту на майно.
У зв`язку з цим, судова колегія вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою, наведені в ній доводи не заслуговують на увагу, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 04 червня 2018 року, якою задоволено клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000153за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3