АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/790/591/18 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції № 643/4601/17
Категорія: ст.128 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

особи, стосовно якої вирішувалося питання про

застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження № 0009111 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 02 жовтня 2017 року стосовно ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою, застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, який офіційно не працює, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним режимом нагляду.

Згідно ухвали, ОСОБА_8 24.11.2016 р. приблизно о 17 год. 00 хв. знаходився у квартирі АДРЕСА_2 , коли до нього прийшли його сусіди ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Саме в той час між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виник словесний конфлікт на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин та з приводу грошової заборгованості. В ході сварки ОСОБА_8 спочатку наблизився до ОСОБА_9 , а потім, проявивши злочинну недбалість, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій, не передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, не дивлячись на те, що міг і повинен був їх передбачити, байдуже відносячись до можливого настання наслідків у вигляді спричинення їй тілесних ушкоджень, штовхнув її рукою у праве плече. Від отриманого поштовху ОСОБА_9 впала, при цьому вдарившись головою та лівим плечем о підлогу. Надалі ОСОБА_11 припинив свої злочинні дії.
Того ж дня потерпілу ОСОБА_9 доставлено до 4-ї ХМКЛШНМД ім. проф. А.І. Мещанінова, де їй надано кваліфіковану медичну допомогу.
В результаті протиправного діяння ОСОБА_8 проявив злочинну недбалість та спричинив потерпілій ОСОБА_9 наступні тілесні ушкодження: закритий перелом хірургічної шийки лівої плечової кістки, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що підтверджено висновком судово-медичного експерта № 1504-ая/16 від 02.12.2016 р.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу районного суду змінити, застосувати до ОСОБА_8 примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. В обґрунтування свого апеляційного прохання захисник вказує на те, що ОСОБА_8 має психічні розлади, але постійно відвідує лікаря в Харківському психоневрологічному диспансері №3, постійно працює, дієздатний, не представляє небезпеки суспільним інтересам. Крім того, апелянт зазначає, що його підзахисний повністю визнав свою вину у вчиненому злочині, щиро розкаявся, постійно знаходиться у суспільстві, є керівником релігійної общини, позитивно характеризується за місцем мешкання.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи захисника ОСОБА_7 та його підзахисного ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу, а також думку прокурора, щодо законності та обґрунтованості оскаржуваної ухвали суду, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та перевіривши ухвалу у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Апеляційні доводи захисника щодо зміни примусових заходів медичного характеру з госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним режимом нагляду на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку - є безпідставними, оскільки ґрунтуються лише на суб`єктивних твердженнях захисника стосовно можливості зміни примусових заходів медичного характеру та в повному обсязі спростовуються висновками суду, що зазначені в оскаржуваній ухвалі.

Відповідно до вимог ч.ч.2, 3 ст.94 КК України, надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до психіатричного закладу. Госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у психіатричному закладі і лікування у примусовому порядку.

Суд першої інстанції у мотивувальній частині оскаржуваної ухвали послався на наявність висновків судово-психіатричного експерта № 249 від 24.03.2017 року, згідно якого, у період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_8 перебував в стані психічного захворювання у формі шизофренії, параноїчної. Зі змісту цього висновку комісії також вбачається (арк.61-66), що ОСОБА_8 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії, параноїчної, відповідно до свого психічного стану не може усвідомлювати свої дії та керувати ними, у зв`язку потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Захисником в своїй апеляційній скарзі, а також під час апеляційного розгляду, не надано нових даних на спростування висновків судово-психіатричного експерта № 249 від 24.03.2017 року, а його апеляційні доводи щодо вірогідної можливості надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку - мають суб`єктивних характер, що ґрунтуються на припущеннях у зв`язку з чим, на думку колегії, суд першої інстанції ді йшов правильного висновку щодо застосування до ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним режимом нагляду.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість оскаржуваного рішення, оскільки воно постановлено з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 92-96 КК України.

З огляду на викладене колегія суддів не може погодитись з апеляційними доводами захисника, оскільки відсутні правові та фактичні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Поряд з цим, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування ухваленого обвинувального вироку, не вбачається.
Керуючись ст.ст. 405, 407 ч. 1 п. 1, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 02 жовтня 2017 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді

________________ ______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4