УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області
Справа №287/359/14-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.296 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
06 серпня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5 ,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Юрово Олевського району, Житомирської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України,
прокурора ОСОБА_9
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
в с т а н о в и л а:
В поданій апеляційній скарзі прокурор вирок суду просить скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років обмеження волі.На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням впродовж двох років.Відповідно до ст.76 КК України на обвинуваченого судом покласти обов`язки:
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вказує на те, що призначене обвинуваченому покарання є надмірно м`яким та таким, що не відповідає ступеню тяжкості вчиненого правопорушення та особі обвинуваченого.
Захисник ОСОБА_7 вирок суду просить скасувати, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 закрити, а за відсутності для цього підстав вирок суду скасувати та звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Вказує, що вирок суду є незаконним та необґрунтованим, а висновки суду про доведеність вини його підзахисного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.Зазначає, що судом під час розгляду провадження допущена однобічність та упередженість дослідження обставин справи.Крім цього вказує, що судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а саме не враховано, що ОСОБА_8 захищався від осіб в межах необхідної оборони.Посилається на те, що суд не дав належну оцінку зібраним по кримінальному провадженні доказам зокрема, безпідставно не прийняв до уваги показання його підзахисного ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та неправильно повірив показанням потерпілого ОСОБА_13 та показанням свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .
Вироком Олевського районного суду Житомирської області від 29 березня 2018 року, ОСОБА_8 засуджено за ч. 1 ст. 296 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн. 00 коп.
Як визнав суд, 11.10.2014 року, близько 02 години, ОСОБА_8 , перебуваючи в громадському місці, а саме в кафе-барі «Древній Русич», який розташований в с. Хмелівка Олевського району по вул. Лісній , 136 , де між ним та ОСОБА_13 виник конфлікт через те, що ОСОБА_8 штовхнув останнього при виході з кафе. В цей же день та час, ОСОБА_8 знаходячись в громадському місці, грубо порушуючи громадський порядок, діючи з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, застосував фізичне насильство відносно ОСОБА_13 , яке виразилося в нанесенні одного удару пляшкою по шиї , яку останній тримав в руках, в результаті чого спричинив ОСОБА_13 тілесні ушкодження у вигляді рани на лівій боковій поверхні шиї в верхній третині, яка згідно висновку судово-медичної експертизи № 375 від 04.11.2014 року відносяться до легких тілесних ушкоджень , які спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Заслухавши доповідача, прокурора, який частково підтримав подану апеляційну скаргу, вирок суду просив скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції, обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , які заперечували, щодо задоволення апеляційної скарги прокурора та просили задовольнити апеляційну скаргу захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Висновок суду про винуватість ОСОБА_8 у вчинені злочину за обставин наведених у вироку грунтується на зібраних у кримінальному провадженні та перевірених у судовому засіданні доказах, оцінених в сукупності і є обґрунтованим.
Доводи захисника про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а також те, що висновки суду, які викладені у вироку не підтверджуються доказами дослідженими під час судового розгляду, колегія суддів не приймає до уваги.
Як встановлено перевіркою матеріалів кримінального провадження, судовий розгляд у ній проведено з дотриманням вимог кримінально-процесуального законодавства спрямованих на всебічне повне та об?єктивне дослідження обставин справи.
Викладені у вироку висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні вищезазначеного злочину відповідають фактичними обставинами справи і підтверджені дослідженими в судовому засіданні і детально викладеними у вироку доказами.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні вищезазначеного злочину стверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами і є обґрунтованим.
Доводи захисника про те, що зібраними по кримінальному провадженні доказами не доведена вина ОСОБА_8 у вчиненні вищевказаного злочину, є безпідставними і колегією суддів до уваги не приймаються.
Вина обвинуваченого у вчиненні злочину стверджується зібраними по кримінальному провадженні доказами.
Зокрема, показаннями потерпілого ОСОБА_13 про те, що 11.10.2014 року на подвір`ї кафе-бару «Древній Русич», який розташований в с. Хмелівка Олевського району відбулася бійка під час якої він розбороняв незнайомих хлопців, які билися і намагався відтягнути обвинуваченого та відчув удар в шию зліва.Крім ОСОБА_8 біля нього близько нікого не було.
Показання свідка ОСОБА_15 свідчать про те, що 11.10.2014 року біля кафе-бару «Древній Русич» він бачив як билися ОСОБА_8 та ОСОБА_13 , на останньому була кров, оскільки обвинувачений вдарив його розбитою пляшкою в шию.
За висновком судово - медичної експертизи у потерпілого ОСОБА_13 виявлено тілесні ушкодження: рана на лівій боковій поверхні шиї в верхній третині, яка могла утворитися від дії предмету з колюче-ріжучими властивостями, можливо при обставинах та в термін , вказаних ним при проведенні експертизи, в медичній документації і в постанові слідчого та по ступеню тяжкості вони відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розладу здоров`я.
Вина ОСОБА_8 у вчиненні вищевказаного злочину стверджується і іншими зібраними по кримінальному провадженні доказами, які зазначені у вироку суду.
Суд дав належну оцінку зібраним по кримінальному провадженні доказам і обгрунтовано не прийняв до уваги показання обвинуваченого та показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які свідчать про непричетність ОСОБА_10 до вчинення злочину та правильно взяв до уваги показання потерпілого ОСОБА_13 та показання свідка ОСОБА_15 , які викривають ОСОБА_10 у вчиненні вказаного злочину.
Дії ОСОБА_8 за ч.1 ст.296 КК України кваліфіковані правильно.
Призначаючи обвинуваченому покарання суд врахував, що він не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, його молодий вік, добровільно відшкодував заподіяну злочином шкоду, вчинив злочин невеликої тяжкості, а тому обгрунтовано призначив йому покарання в межах санкції ст. 296 ч.1 КК України у виді штрафу.
Призначене ОСОБА_8 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, підстав для скасування вироку суду з мотивів м`якості призначеного покарання про, що зазначає в апеляційній скарзі прокурор, колегія суддів не знаходить.
Разом, з тим як обгрунтовано зазначено в апеляційній скарзі захисника, суд не правильно застосував кримінальний закон щодо ОСОБА_8 .
Так, з матеріалів провадження видно, що ОСОБА_8 вчинив злочин 11.10.2014 року, статтею 12 КК України цей злочин віднесено до злочинів невеликої тяжкості.
Відповідно до ст. 49 ч.1 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину невеликої тяжкості минуло три роки.
Суд вказаних вимог закону не дотримався.
Тому колегія суддів вважає, що вирок суду підлягає скасуванню, а обвинувачений - звільненню від кримінальної відповідальності на підставі ч.1 п.2 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Олевського районного суду Житомирської області від 29.03.2018 року, щодо ОСОБА_8 скасувати.
Звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
На ухвалу може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: