Справа № 299/1530/16-к
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

17.05.2018 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі судових засідань ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 прокурора Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури на вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 10 квітня 2017 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Іванівка, Барвінківського району, Харківської області та мешканця АДРЕСА_1 (фактичне місце проживання АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимий,

засуджений за ч.4 ст.296 КК України на 4 роки позбавлення волі;

за ч.1 ст.263 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_7 призначено 4 роки позбавлення волі.

Строк відбування призначеного покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Запобівжним заходом щодо ОСОБА_7 ухвалено залишити домашній арешт.

Увхалено також стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 387,17 грн. судових витрат за проведення криміналістичної експертизи.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь малолітньої ОСОБА_8 20000,00 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди та 5000,00 грн. у відшкодування процесуальних витрат на правову допомогу.

Також стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 10 000,00 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди та 5 000,00 грн. у відшкодування процесуальних витрат на правову допомогу.

Згідно встановлених судом обставин, ОСОБА_10 14 квітня 2016 р., близько 22.30 години, знаходячись перед будинком АДРЕСА_1 в стані алкогольного сп`яніння, умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи наслідки, які можуть настати після їх вчинення, грубо порушуючи громадський порядок та встановлені норми суспільної поведінки, виражаючи явну неповагу до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, виражаючись в адресу потерпілого ОСОБА_9 з погрозами та нецензурними фразами, маючи при собі зареєстрований газовий пістолет, марки «SCHHMEISSER ПГШ 790Т», калібру 9 мм РА, № НОМЕР_1 , який згідно висновку криміналістичної експертизи №1/179 від 09.06.2016р., є нестандартною вогнепальною зброєю, з якої можливо здійснювати постріли, переробленою у саморобний спосіб із газового пістолету шляхом внесення конструктивних змін - викручування заглушки ствола, перепонки або ствольного вкладишу, яким можливе нанесення тілесних ушкоджень стороннім особам, тримаючи в правій руці та демонструючи заздалегідь заготовлений пістолет, марки «SCHHMEISSER ПГШ 790Т», калібру 9 мм РА, № НОМЕР_1 , в присутності сторонніх осіб та потерпілого ОСОБА_9 здійснив 2 постріли в повітря та 3 в бік салону легкового автомобіля, марки «Фольксваген шаран», р.н. НОМЕР_2 , в якому на водійському сидінні знаходився потерпілий ОСОБА_9 та на задньому пасажирському сидінні пасажир - малолітня ОСОБА_11 , 2012 р.н..

Внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_7 малолітній потерпілій ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження у вигляді непроникаючої вогнепальної рани волосистої частини голови в потиличній ділянці зліва, струсу головного мозку, що підтверджується висновком судово - медичної експертизи №146 від 28.04.2016р. та згідно п.2.3.2 «а» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених «Наказом №6» МОЗ України від 17.01.1995р. кваліфікуються як легкі тілесні пошкодження, що спричинили короткочасний термін розладу здоров`я; внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_10 потерпілому ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження у вигляді забійної рани та забою м`яких тканин у вигляді набряку скроневої ділянки зліва, струсу головного мозку (підтвердженого об`єктивною неврологічною симптоматикою), що підтверджується висновком судово - медичної експертизи №145 від 28.04.2016р. та згідно п.2.3.2 «а» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених «Наказом №6» МОЗ України від 17.01.1995 кваліфікуються як легкі тілесні пошкодження, що спричинили короткочасний термін розладу здоров`я.

Він же, будучи зареєстрованим у встановленому законодавством України порядку, як власник зброї - газового пістолету, марки «SCHHMEISSER ПГШ 790Т», калібру 9 мм РА, № НОМЕР_1 , маючи дозвіл на право носіння і зберігання газового пістолету № НОМЕР_3 від 25.11.2013р., дійсний до 25.11.2016р., у саморобний спосіб, здійснив викручування з середини конструкції газового пістолету заглушки у ствола, перепонки або ствольного вкладишу. Після цього, зберігав вказаний перероблений пістолет у своєму помешканні за адресою АДРЕСА_1 до 09.40 години 15.04.2016р., тобто до моменту вилучення у ОСОБА_7 пістолета - працівниками Виноградівського відділення поліції Берегівського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області.

Так, він 14.04.2016р., близько 22.30 години, знаходячись перед будинком АДРЕСА_1 , виражаючись в адресу потерпілого ОСОБА_9 з погрозами та нецензурними фразами, маючи при собі вищеперероблений газовий пістолет, марки «SCHHMEISSER ПГШ 790Т», калібру 9 мм РА, № НОМЕР_1 , який носив в правій руці в присутності сторонніх осіб та потерпілого ОСОБА_9 , здійснив 2 постріли в повітря та 3 в бік салону легкового автомобіля, марки «Фольксваген шаран», р.н. НОМЕР_4 , в якому на водійському сидінні знаходився дотерпілий ОСОБА_9 та на задньому пасажирському сидінні пасажир - малолітня ОСОБА_11 , 2012 р.н.

У відповідності до висновку експерта №1/179 від 09.06.2016р., наданий на дослідження пістолет, марки «SCHHMEISSER ПГШ 790Т», калібру 9 мм РА, № НОМЕР_1 , є нестандартною вогнепальною зброєю, з якої можливо здійснювати постріли, переробленою у саморобний спосіб із газового пістолету шляхом внесення конструктивних змін - викручування заглушки ствола, перепонки або ствольного вкладишу.

В апеляційній скарзі обвинувачений порушує питання про скасування вироку через невідповідність висновків суду фактичним обставина справи. Вказує на те, що конфлікт між ним та потерпілим виник на грунті особистих неприязних відносин, що виключає кваліфікацію за ч.4 ст.296 КК України. Того дня коли його не було дома до подвір`я його будинку увійшли ОСОБА_12 (старший), разом із своїми синами ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , в руках вони тримали біти. В ході розмови з його дружиною, останні почали вимагати від неї, щоб вона покликала його для розмови. В цей час він повернувся і ОСОБА_15 розпочали замахуватися на нього, намагаючись вдарити. Побачивши це, дружина принесла газовий пістолет та з метою захисту, винесла зброю на подвір`я і подала пістолет до його рук. Взявши пістолета, він зробив із нього два постріли у повітря, після чого ОСОБА_15 та його сини сіли до салону їхнього автомобіля та поїхали у невідомому напрямку. Вважає, що він правомірно, з метою попередження та самозахисту, здійснив із зареєстрованого пістолета два постріли у повітря, оскільки на той час йому дійсно загрожувала небезпека і він намагався видворити ОСОБА_15 з свого подвір`я. Наявність на голові ОСОБА_16 та малолітньої ОСОБА_17 тілесних ушкоджень від гумових куль пояснив тим, що такі рани могли спричинити вистріляні ним кулі, в результаті рикошету від газової труби, що проходить під місцем здійснення ним пострілів, по вул.Отсровського в м.Виноградові, проте в сторону автомобіля, в якому знаходилися потерпілі він не стріляв. Показанняж ж потерпілих вважає суперечливими, неправдивими, які необґрунтовано судом покладені в основу обвинувачення.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікації вчиненого, просить вирок щодо ОСОБА_7 скасувати через невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого ними кримінального правопорушення внаслідок м`якості та ухвалити новий, яким призначити більш суворе покарання. Посилається на те, що злочин, зокрема, передбачений ч.4 ст.296 КК України, відноситься до категорії тяжких, окрім цього, вину обвинувачений у вчиненні інкримінованих злочинів не визнав, не розкаявся, шкоду потерпілим не відшкодував, посередньо характеризується.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який підтримав апеляцію, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали, відповідно подану обвинуваченим апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та однобічністю судового розгляду. Проте, зазначені обставини були предметом розгляду суду першої інстанцій і їм була дана належна оцінка.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вина засудженого ОСОБА_7 , незважаючи на заперечення ним своєї вини в суді першої інстанції, у вчиненні грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, підтверджується дослідженими в суді першої та апеляційної інстанцій показаннями самого ОСОБА_7 , потерпілих ОСОБА_9 , законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , даними протоколів слідчих дій, висновками експертиз та іншими доказами по справі, які досліджувались судом, у відповідності до вимог процесуального закону.

Вказані обставини органами досудового слідства і судом були встановлені з належною повнотою.

Зазначені у апеляційній скарзі овбиунваченого доводи про те, що висновки в цій частині не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження, є необґрунтованими, оскільки суд, у відповідності до вимог процесуального закону, дав оцінку доказам, ґрунтуючись на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, навівши у вироку мотиви прийнятого рішення.

Твердження обвинуваченого про відсутність у його діях складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, оскільки на думку обвинуваченого він правомірно, з метою попередження та самозахисту, здійснив із зареєстрованого пістолета два постріли у повітря, так як на той час йому дійсно загрожувала небезпека і він намагався видворити Балогів з свого подвір`я, є необґрунтованими та суперечать наявним у кримінальному провадженні доказам, які були досліджені судом.

Потерпілі та свідки ОСОБА_25 , ОСОБА_27 , ОСОБА_27 в суді дали беззаперечні відомості з приводу обвинувачення, які повністю доповнюються та узгоджуються з показами як самих потерпілих, так і безпосередньо досліджених в судовому засіданні сукупністю інших письмових доказів. Із зазначених показань слідує, що подія мала місце біля воріт будинку обвинуваченого ОСОБА_28 , що по вул.Островського в м.Виноградові, а не на подвір`ї обвинуваченого, в ході якої ОСОБА_10 здійснив кілька неприцільних пострілів в сторону автомобіля, в якому знаходились потерпілі.

Зокрема, свідок ОСОБА_26 показав, що 14.04.2016р., близько 22.00 години він разом з батьком ОСОБА_9 , братом ОСОБА_27 , своєю дружиною ОСОБА_29 та малолітнього донькою ОСОБА_11 та ОСОБА_30 , виїхали на автомобілі марки «Фольксваген шаран» їхали із с.Чорнотисів, Виноградівського району додому. По дорозі заїхали у м. Виноградів на вул. Островського, де проживає ОСОБА_31 .. Коли ОСОБА_9 зупинив автомобіль, до водійської дверки підійшов ОСОБА_10 , батько спустив вікно на водійській дверці, і між ними виникла конфліктна розмова. В один момент, ОСОБА_10 взяв до рук пістолета здійснив три постріли.

Покази потерпілих про обставини справи також підтверджуються даними протоколу огляду місця події, предметом огляду якого є ділянка дороги біля будинку №35 по вул.М.Польова в м.Виноградів, де був виявлений автомобіль марки «Фольксваген-Шаран», належний ОСОБА_9 , з пошкодженим лівим боковим склом та пошкодженнями задніх лівих дверцят округлої форми, про як також вказано у протоколі огляду автомобіля.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про відсутність в його діях ознак хуліганства через те, що конфлікт між ним та потерпілим виник на грунті особистих неприязних відносин, також є необґрунтованими.

З об`єктивної сторони хуліганство є суспільно небезпечною дією, що грубо порушує громадський порядок. Такими, закон визнає тільки ті дії, які спричинили істотної шкоди особистим інтересам і відрізнялись особливою зухвалістю або винятковим цинізмом.

Під особливою зухвалістю слід розуміти нахабне поводження, буйство, поєднане з насильством, що спричинило тілесне ушкодження чи знущання над потерпілим, знищенням або пошкодженням майна, тривале порушення спокою громадян, тощо.

Так, спеціально пристосованими для нанесення тілесних ушкоджень слід визнавати предмети, які пристосовані винною особою для цієї мети наперед або під час учинення хуліганських дій, а заздалегідь заготовленими - предмети, які хоч і не зазнали якоїсь попередньої обробки, але ще до початку хуліганства були приготовлені винним для зазначеної мети.

Фактичні обставини справи, як вони встановлені судом, свідчать, що конфлікт між обвинуваченим і потерпілим виник хоч і виник на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, однак його дії свідчать про наявність у ОСОБА_7 умислу на вчинення хуліганства, а в його діях - грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю.

Апеляційний суд вважає привильним висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_7 хуліганського мотиву з огляду на те, що конфлікт між ним та потерпілим хоч і виник на грунті неприязних відносин, однак очевидно переріс у грубе порушення громадського порядку. при цьому у діях ОСОБА_7 вбачається наявність хуліганського мотиву, оскільки він безпричинно здійснив кілька пострілів в бік автомобіля, у якому перебували потерпілі, в тому числі на задньому сидінні і малолітня потерпіла, яка при цьому отримала вогнепальне поранення.

З огляду на ці дії, твердження обвинуваченого в апеляційній скарзі про відсутність ознак хуліганства є необгрунтованими.

Як встановив суд першої інстанції, події мали місце не на повір`ї чи помешканні обвинуваченого, а на ділянці дороги, поблизу будинку потерпілого, що є громадським місцем.

Застосування зброї або будь-яких інших засобів чи предметів незалежно від тяжкості заподіяної шкоди тому, хто посягає, може визнаватись правомірним лише у тому разі, якщо воно здійснене для відвернення протиправного насильницького вторгнення у житло чи інше приміщення.

Встановлені обставини, на підставі перевірених і проаналізованих судом доказів, не свідчать про будь-яке протиправне вторгнення потерпілого до помешкання чи іншого приміщення обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки потерпілі знаходились а салоні автомобіля і весь конфлікт між обвинуваченого і потерпілого ОСОБА_9 відбувався через відчинене вікно, що виключає будь-яку реальність загрози обвинуваченому з його боку.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 4 ст.296 відповідає фактичним обставинам справи та є правильною.

Також апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги обвинуваченого про відсутність в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, оскільки в нього наявний дозвіл на носіння і зберігання газового пістолету, він являється його власником.

З матеріалів провадження слідує, що ОСОБА_7 був зареєстрованим у встановленому законодавством України порядку, як власник зброї - газового пістолету, марки «SCHHMEISSER ПГШ 790Т», калібру 9 мм РА, № НОМЕР_1 та мав дозвіл на право носіння і зберігання газового пістолету № НОМЕР_3 від 25.11.2013р. до 25.11.2016р.

Однак, як слідує з висновку експерта, пістолет, марки «SCHHMEISSER ПГШ 790Т», калібру 9 мм РА, № НОМЕР_1 , є нестандартною вогнепальною зброєю, з якої можливо здійснювати постріли, переробленою у саморобний спосіб із газового пістолету шляхом внесення конструктивних змін - викручування заглушки ствола, перепонки або ствольного вкладишу.

Таким чином, судом першої інстанції з урахуванням цих обставин зроблено вірний висновок про наявність в діях ОСОБА_7 ознак кримінального правоопрушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Перевіркою матеріалів справи апеляційним судом встановлено, що судом першої інстанції вимоги кримінального процесуального закону повністю дотримані, судове засідання проведено повно та всебічно досліджені всі докази по справі, яким суд дав належну оцінку.

Даних, які б свідчили, що у справі неправильно застосовано кримінальний закон, не виявлено.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку, суд зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд повинен виходити з класифікації злочинів, особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, його минуле, склад сім`ї, його матеріальний стан тощо.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом першої інстанції в повній мірі враховано тяжкість вчиненого злочину, ставлення обвинуваченого до вчиненого, який вину визнав та щиро розкаявся у вчиненому в суді апеляційної інстанції, позицію потерпілого, який просив суворо не карати обвинуваченого, особу винного, який раніше громадяького порядку не порушував, на обліку лікарів нарколога, фтізіатра та психіатра не перебуває, одружений, у порядку ст.89 КК України є не судимий.

Судом першої інстанції призначено покарання, яке за своїм розміром є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. І в цій частині, тобто в частині призначеного покарання, судове рішення належним чином вмотивовано.

Усі ці обставини істотно знижували фактичну тяжкість вчиненого злочину, ступінь небезпечності її особи для суспільства, що давало суду першої інстанції обґрунтовану підставу для висновку про можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_28 саме такого виду і розміру покарання.

Враховуючи наведене, колегія суддів не може визнати необгрунтованими твердження прокурора в апеляційній скарзі щодо м`якості призначеного обвинуваченому покарання та необхідності призначення йому більш суворого покарання.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування кримінального закону, які були б підставою для зміни або скасування судових рішень щодо ОСОБА_7 , колегією суддів не встановлено, а тому підстав для задоволення касаційної скарги немає.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури залишити без задоволення.

Вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 10 квітня 2017 року щодо ОСОБА_7 про обвинувачення за ч.1 ст.263, ст.296 КК України залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена касаційним порядком безпосередньо до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді: