Справа № 752/7047/18
Провадження №: 1-кп/752/1117/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.10.2018 рокум. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0001784 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Прип`ять Київської обл., громадянина України, освіта вища, який працює, одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України,
за участі сторін та учасників кримінального провадження

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
встановив:
згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_3 27.02.2018 року приблизно о 18 годині 45 хвилин в торгівельному залі магазину «Леруа Мерлен Україна», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Саперно-Слобідська, 26, маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, взяв з полиць магазину: розетки UNICA MGU 3.036ZD С 3/К БІЛ в кількості 16 шт., за ціною 71,33 грн. за одиницю товару, загальною вартістю товару 1141,33 грн., які помістив спочатку до пакету, котрий в подальшому помістив до власної сумки. Після чого направився до виходу із вказаного магазину, пройшов касу, не сплативши за вказаний товар, але на виході з магазину був затриманий працівниками охорони, у зв`язку з чим не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, які не залежали від його волі, вчинивши при цьому всі дії, які вважав за необхідне. Своїми злочинними діями ОСОБА_3 мав намір завдати матеріальних збитків магазину «Леруа Мерлен Україна» на загальну суму 1141 грн. 33 коп.
Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
За результатами судового розгляду, під час якого було допитано обвинуваченого, представника потерпілого, свідків сторони обвинувачення та захисту, досліджені письмові докази сторін, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом, оцінивши досліджені докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку дійшов висновку, що пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення не знайшло свого підтвердження, у зв`язку із не встановленням достатніх доказів для доведення вчинення ОСОБА_3 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті не визнав та пояснив, що 27.02.2018 року приблизно о 18 годині 45 хвилин він приїхав до магазину «Леруа Мерлен Україна», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Саперно-Слобідська, 26, з метою придбати дешеві розетки, у зв`язку із проведенням ремонтних робіт у власній квартирі. Він зайшов у відділ електротоварів та взяв 12 розеток по 14 грн., поклав їх до пакету та направився у відділ кухонь та сантехніки. У зв`язку з тим, що пакет розірвався і одна розетка випала, він склав даний пакет з товаром у свою сумку. Оскільки в нього не вистачало грошей, проте він мав валюту, направився до обміну валют, який знаходився у даному магазині. До обміну він вийшов не через каси, а через простір великий біля кас, над яким немає жодних вказівок про те, що виходити з товаром заборонено. Вважав, що продовжує перебувати у магазині. Оскільки обмін валют був зачинений він вирішив придбати розеток на ту суму, яку мав, а саме 100 грн. Коли вийшов з пункту обміну валют, до нього підійшла охорона та запитала чи має він не оплачений товар. Він повідомив їм, що має намір придбати даний товар, але його запросили в кімнату охорони. Там на пропозицію охорони він дістав із сумки пакет з розетками та поклав їх на стіл. Жінка охоронець взяла цей пакет та пішла з ним у торгівельний зал, на що він заперечив, хотів пройти з нею, але йому перегородили дорогу. Приблизно через 5-10 хвилин жінка повернулась, принесла пакет з розетками та квитанцію, повідомивши, що розеток 20 шт. на суму 1100 грн., він категорично заперечив цей факт. Одразу він не перевіряв, які саме розетки принесла жінка, в подальшому зрозумів, що це були не ті розетки, які він мав намір придбати. Охорона вимагала його показати наявні у нього грошові кошти, він відмовився і викликав поліцію приблизно о 18 год. 19 хв., у зв`язку з тим, що його незаконно затримали. Спершу приїхала служба ДСО, провели його поверхневий огляд, встановили особу, після цього приїхала поліція, якій він розповів про те, що трапилось, вони пропонували вирішити питання з магазином та оплатити товар, але були розбіжності в розетках, зокрема, їх кількості та вартості. В подальшому представник потерпілого написав заяву, поліція вилучила зі столу пакет з розетками та він поїхав у відділення поліції. Обвинувачений вказав в суді, що не мав жодного умислу на викрадення розеток з магазину, крім того, зазначив, що товар підмінили.
Вказані показання обвинуваченого були підтверджені частково і показаннями представника потерпілого ОСОБА_6 , який є начальником охорони даного магазину. Так останній підтвердив той факт, що ОСОБА_3 після того як його затримали біля пункту обміну валют говорив йому про те, що мав намір придбати виявлені у нього розетки, вважав, що не залишав приміщення магазину, проте йому було повідомлено, що це крадіжка. Також обвинувачений дійсно оспорював вартість розеток. Крім того, представник потерпілого повідомив, що вихід, через який пройшов обвинувачений, дійсно широкий, приблизно 4 м та немає таблички щодо виходу з товаром чи без такого. Крім того, представник потерпілого підтвердив той факт, що після виявлення у обвинуваченого неоплаченого товару охоронець пішла з товаром у зал для того, щоб визначити його ціну та незабаром повернулась з товаром та накладною. Інвентаризація після крадіжки не проводилась. Довідка про вартість товару надавалась поліції декілька разів, так само і відеозапис із камер спостереження.
Крім того, показання обвинуваченого ОСОБА_3 в частині відсутності умислу на крадіжку та факту винесення товару, який він мав намір придбати, у поза процесуальний спосіб, підтвердила в суді і свідок ОСОБА_8 , яка показала, що 27.02.2018 року приблизно о 18 год. 45 хв. вона перебувала в операторній, де знаходяться камери з відео спостереження. Вона помітила ОСОБА_3 , який ходив по відділу кухонь з пакетом, в якому були розетки. На деякий час він зник з поля зору, а коли з`явився, то пакета в руках у нього не було, а лише його сумка. В подальшому він вийшов із торгівельної зали через широкий простір, де відсутня табличка про заборону виходу з неоплаченим товаром, та направився до службового входу, після того як повертався від нього та помітив їх, зайшов до пункту обміну валют, одразу вийшов з нього і вони його зупинили. Обвинувачений повідомив їм, що має неоплачений товар, пішли разом до кімнати охорони, де він виклав на стіл пакет з розетками, після цього вона винесла вказаний пакет з товаром до зали для того, щоб відсканувати їх ціну. Коли виносила товар її ніхто не супроводжував, поліції ще не було. Через декілька хвилин вона повернулась до служби охорони з товаром та квитанцією. Обвинувачений оспорював вартість розеток та відмовлявся оплачувати товар, тому викликали поліцію. Чи мав він гроші для оплати товару, їй невідомо, цілісність пакету, де був товар, вона не перевіряла. Поняті були залучені лише після того як приїхала поліція. Інвентаризація в той день в магазині не проводилась.
Свідок ОСОБА_9 також підтвердив показання обвинуваченого щодо відсутності у нього умислу на крадіжку та факт оспорювання вартості виявленого у нього товару. Так, свідок в суді показав, що 27.02.2018 року він був у складі СОГ. Було отримано повідомлення про крадіжку в магазині Леруа Мерлен по вул. Саперно-Слобідській в м. Києві. По приїзду вони виявили у кімнаті охорони ОСОБА_3 , а на столі лежали розетки. ОСОБА_3 пояснив, що мав намір придбати дешеві розетки, не було достатньо грошових коштів, намагався обміняти валюту, заперечував вартість розеток. Було складено протокол огляду та вилучення виявленого на столі товару.
Свідок ОСОБА_10 також підтвердив викладені обвинуваченим обставини щодо оспорювання ним різновиду та вартості товару. Так свідок показав, що 27.02.2018 року він працював охоронцем в магазині «Леруа Мерлен» по вул. Саперно-Cлобідська в м. Києві. Йому зателефонувала ОСОБА_8 та попросила зайти до кімнати охорони. Там він побачив ОСОБА_3 та розетки на столі. Обвинувачений відмовлявся оплачувати товар, оскільки йому їх підмінили і він купував дешевші розетки.
Свідок ОСОБА_11 в суді підтвердив покази обвинуваченого ОСОБА_3 щодо наявності у нього в день інкримінованого йому злочину валюти. Так, свідок показав, що 27.02.2018 року після роботи ввечері він зустрічався з обвинуваченим та на його прохання надав йому у борг 200 доларів США. Вони разом їхали в електричці. ОСОБА_3 вийшов на зупинці Саперно-Слобідська, мав намір йти до магазину.
Аналізуючи наведені вище показання представника потерпілого та свідків, заявлених як стороною обвинувачення, так і стороною захисту, суд дійшов висновку, що показання обвинуваченого з моменту його зупинки працівниками охорони магазину і до сьогодні є однаковими та послідовними, підстав не довіряти їм у суду немає. Слід зазначити, що сторона обвинувачення не надала суду, а значить не встановила, достатні докази для спростування версії обвинуваченого ОСОБА_3 та для доведення вчинення злочину ОСОБА_3 .
Досліджені судом письмові докази сторони обвинувачення жодним чином не спростовують версію обвинуваченого ОСОБА_3 , більше того, вказані докази у своїй сукупності із наданими та дослідженими судом письмовими доказами сторони захисту, в повній мірі підтверджують версію ОСОБА_3 .
Так, згідно протоколу огляду від 20.03.2018 року з долученим до нього диском відеозапису речовим доказом (а.с. 77-84) та долученим додатково стороною обвинувачення диском з відеокамер магазину (а.с. 167), які були переглянуті судом безпосередньо, вбачається, що ОСОБА_3 27.02.2018 року приблизно о 18 год. підходить до полиць з розетками та складає їх у пакет, після цього направляється в бік відділу кухонь, на незначний час зникає з поля зору камер, після цього з`являється на відеозапису, тримаючи в руці портфель, пакет відсутній. В подальшому о 18 год. 03 хв. ОСОБА_3 виходить за межі торгівельної зали поза межами касової зони через широкий прохід, на якому відсутні будь-які таблички чи вивіски з приводу заборони залишати зал з неоплаченим товаром. В подальшому він прямує в бік обміну валют, службового виходу та повертається. З 18 год. 06 хв. до 19 год. 29 хв. відеозапис відображає факт знаходження ОСОБА_3 в кімнаті охорони. Згідно з даних відео, обвинувачений дістав зі своєї сумки поліетиленовий пакет з розетками, який охоронець ОСОБА_8 взяла та вийшла з кімнати охорони, повернувшись з поліетиленовим пакетом, в якому знаходяться розетки, приблизно через 5 хв. При цьому під час її виходу з кімнати з відеозапису вбачається, що ОСОБА_3 заперечував проти таких дій охорони, а після повернення ОСОБА_8 до кімнати ОСОБА_3 висловлює заперечення після чого здійснює телефонний дзвінок. На відеозапису відсутні дані про те, що перед тим як винести пакет з товаром за межі кімнати охорони він оглядався чи описувався учасниками подій. Так само відсутні дані про те, що ОСОБА_3 разом з охороною виходив у торгівельний зал до приїзду поліції.
Згідно протоколу огляду місця події від 27.02.2018 року (а.с.74) під час приїзду слідчо-оперативної групи в присутності понятих в приміщенні кімнати охорони магазину «Леруа Мерлен» по вул. Саперно-Слобідська, 26 в м. Києві, виявлено чоловіка, ОСОБА_3 , на столі знаходяться 16 розеток марки «Unika» MGU5.036.18ZD. ОСОБА_3 пояснив, розетки він не мав умислу красти, поклав до сумки, але його затримали.
Наведені вище докази у своїй сукупності із показаннями обвинуваченого, свідків та представника потерпілого вказують на те, що виявлений та добровільно переданий працівникам магазину ОСОБА_3 товар, замах на викрадення якого ставиться останньому у провину, не був описаний та вилучений у визначений законом порядок. Працівники поліції лише констатували факт виявлення та вилучення товару, який знаходився на столі в кімнаті охорони, і не встановлювали факт того, що саме вказаний товар був виявлений у ОСОБА_3 під час його затримання працівниками охорони магазину в порядку, передбаченому ст. 207 КПК України.
Крім того, наведені вище дані з відеозаписів у сукупності з показаннями представника потерпілого та свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , даними, що містяться на долучених стороною захисту та досліджених судом фотокарток з місця пригоди (а.с. 124-126) підтверджують версію обвинуваченого про відсутність заборони виходу з неоплаченим товаром в місці, де він вийшов з торгівельної зали, а також його версію щодо його бажання обміняти валюту у обмінному пункту, в бік якого він направлявся, з метою подальшої оплати товару.
Крім того, дані з відеозапису та версія обвинуваченого ОСОБА_3 узгоджується із наданим на адвокатський запит листом, який містить дані про те, що 27.02.2018 року о 18 год. 19 хв. на телефонну лінію «102» з мобільного номера, який належить ОСОБА_3 , поступив виклик в магазин Леруа Мерлен за адресою Саперно-Слобідська, 26 в м. Києві про затримання заявника за нібито крадіжку 16 розеток вартістю 1300 грн. (а.с. 122).
Надані стороною захисту та досліджені судом чеки з магазину Леруа Мерлен за адресою АДРЕСА_2 (а.с. 127) також підтверджують версію обвинуваченого про наявність у магазині розеток різної вартості, в тому числі, вартістю 14 гривень за штуку, які зовні схожі на ті, що були вилучені працівниками поліції.
Наведене вище у своїй сукупності в повній мірі підтверджує показання обвинуваченого, надані ним в суді, які, як зазначалось вище, є послідовними та однаковими з моменту затримання ОСОБА_3 27.02.2018 року. Вказані показання не спростовані стороною обвинувачення в повній мірі, а надані докази не доводять винуватість ОСОБА_3 поза розумним сумнівом.
Так, суд не бере до уваги показання представника потерпілог в тій частині, що по приїзду ДСО було оглянуто ОСОБА_3 , у якого були виявлені грошові кошти, а валюта була відсутня, оскільки вказані показання надані зацікавленою особою та не підтверджуються жодним доказом у справі. Так само не знайшли свого підтвердження і показання представника потерпілого в тій частині, що ОСОБА_3 до пункту обміну валют не ходив, оскільки вказане спростовано даними з відеокамир магазину.
Також суд визнає сумнівними показання свідка ОСОБА_8 в частині того, що після того як вона винесла товар, який добровільно видав ОСОБА_3 , із кімнати охорони вона його не підміняла, а також, що пакет, в якому знаходився товар не був пошкоджений, оскільки вони не підтверджені жодними наявними у справі доказами. Крім того, вказаний свідок є працівником магазину, безпосередньо підпорядковується представнику потерпілого. Вказане у своїй сукупності ставить під сумнів правдивість таких показань свідка, тому суд, керуючись вимогами ч. 4 ст. 17 КПК України не може покласти їх в основу обвинувального вироку, тому не бере їх до уваги.
З аналогічних підстав суд не бере до уваги і показання свідка ОСОБА_10 в тій частині, що він разом з обвинуваченим ОСОБА_3 виходили у зал магазину з метою перевірити інформацію про те, який саме товар брав покупець і що ОСОБА_3 підтвердив факт його помилки у ціні товару, оскільки вказані показання спростовуються даними з відеозаписів камер спостережень, відповідно з якими ОСОБА_3 до приїзду поліції не виходив з кімнати охорони, обвинувачений також в суді заперечував факт такого виходу у торгівельну залу разом з охороною до приїзду поліції. Крім того, вказаний свідок також є працівником охорони і безпосередньо підпорядкований представнику потерпілого, тому його показання також є сумнівними в розумінні вимог ч. 4 ст. 17 КПК України.
Показання свідка ОСОБА_12 про те, що ОСОБА_3 після спільного перегляду відео повідомив про те, що дійсно переплутав розетки та взяв ті, що були дорожче, суд визнає недопустимими на підставі ч. 7 ст. 97 КПК України, оскільки вказані показання є показаннями з чужих слів, надані слідчим стосовно пояснення ОСОБА_3 , наданих слідчому під час здійснення ним кримінального провадження.
Досліджений судом протокол прийняття заяви про вчинене кримінального правопорушення від 27.02.2018 року від ОСОБА_6 (а.с. 70) не є належним доказом, оскільки констатує лише факт версії подій представника потерпілого, про які йому стало відомо від свідка ОСОБА_8 . Крім того, вказаний доказ є недопустимим, оскільки у вказаному протоколі відсутній підпис представника потерпілого про попередження його про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 383 КК України, що суперечить вимогам кримінального процесуального кодексу. Надане прокурором на запит сторони захисту та досліджене судом повідомлення про попередження про кримінальну відповідальність представника потерпілого ОСОБА_6 (а.с. 120, 144) не підтверджує факт допустимості вищевказаного протоколу, оскільки датоване 27.02.2018 року о 19 год. 40 хв., тобто після прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення.
Заява представника потерпілого ОСОБА_6 з долученим до неї бюлетенем-продажу (а.с. 71-72) не може бути належним і допустимим доказом, оскільки товар, вказаний у бюлетні, був вилучений, як встановлено вище судом, у поза процесуальний спосіб. Крім того, вказані документи містять суперечності щодо часу його виготовлення. Так, бюлетень містить одну дату його виготовлення 27.02.2018 року, проте два періоди часу: 18 год. 10 хв., тобто до моменту вчинення інкримінованого ОСОБА_3 злочину, та 19 год. 30 хв. час після вчинення інкримінованого злочину та після приїзду поліції, хоча з відеозапису вбачається, що даний бюлетень свідок ОСОБА_8 принесла після виходу з кімнати охорони до зали із товаром. Пояснити вказані розбіжності в суді сторона обвинувачення та представник потерпілого не змогли. Слід вказати, що час вчинення інкримінованого ОСОБА_3 злочину, зазначений у обвинувальному акті, стороною обвинувачення фактично не встановлено, оскільки згідно документів, що містяться у справі, в тому числі даних з відеозаписів, які були надані суду стороною обвинувачення, вбачається, що ОСОБА_3 вийшов з магазину о 18 год. 03 хв., крім того, судом встановлено, що поліція у зв`язку із затриманням ОСОБА_3 була викликана о 18 год. 19 хв., натомість в обвинувальному акті зазначено, що злочин, вчинення якого ставиться у винуватість ОСОБА_3 вчинено о 18 год. 45 хв. Сторона обвинувачення клопотань про зміну обвинувачення не заявляла.
Надана стороною обвинувачення довідка про вартість викраденого товару (а.с.73), враховуючи поза процесуальне вилучення товару у обвинуваченого, не проведення 27.02.2018 року інвентаризації в магазині, а також враховуючи вимоги п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України, не є належним доказом та не доводить поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину.
Наданий суду доказ, а саме постанова про визнання речовими доказами від 1.03.2018 року (а.с. 75) не є належним доказом вини обвинуваченого в розумінні ст. 85 КПК України. Крім того, вказаний документ містить розбіжності з протоколом огляду та вилучення від 27.02.2018 року. Згідно останнього на столі в кімнаті охорони були виявлені та вилучені розетки «Unika» MGU5.036.18ZD, проте у постанові про визнання речовими доказами зазначено розетки «Unika» MGU3.036.18ZD С З/К БІЛ.
Слід вказати й про те, що згідно наданого захисником та дослідженого судом листа (а.с. 156) вбачається, що розетки з маркуванням «Unika» MGU 3.036.18ZD та MGU5.036.ZD, які зазначені в обвинувальному акті як об`єкт злочину, не існують в серії електроустановчих виробів Unika. Наведене ще раз підтверджує версію подій обвинуваченого ОСОБА_3 щодо різновиду товару, який він мав намір придбати, та ставить під сумнів висунуте йому обвинувачення.
Надані суду для огляду речові докази також є неналежними та не допустимими, оскільки не є товаром, який було вилучено працівниками поліції та передано на відповідальне зберігання представнику потерпілого (а.с. 83). Вказані речові докази мають інші номери та маркування, ніж ті, що зазначені у постанові про визнання речовими доказами та у зберігальній розписці. Крім того, представник потерпілого пояснив, що розетки, які намагався викрасти обвинувачений, були реалізовані, а надані суду для огляду розетки були взяті з прилавку магазину.
Надана для дослідження стороною обвинувачення дактилокарта ОСОБА_3 (а.с. 84) не є належним доказом в розумінні вимог ст. 85 КПК України.
Інших доказів, які б спростовували версію подій обвинуваченого ОСОБА_3 та поза розумним сумнівом доводили його винуватість стороною обвинувачення суду не надано.
Згідно вимог ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому КПК, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Згідно вимог ч. 1 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок, крім іншого, ухвалюється у разі, якщо не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 є злочином, передбаченим ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України. Обов`язковими елементами даного складу злочину, крім іншого, є об`єкт злочину чуже майно, вартість якого повинна перевищувати 0,2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Крім того, обов`язковою ознакою даного складу злочину є наявність суб`єктивної сторони, яка у злочині, передбаченому ст. 185 КК України, характеризується умисною формою вину.
Проаналізувавши вказані вище надані сторонами та безпосередньо досліджені судом докази суд, керуючись, в тому числі, вимогами ст.ст. 17, 85, 86, 94, 323 КПК України дійшов висновку, що сторона обвинувачення не спростувала показання ОСОБА_3 про те, що він не мав умислу вчиняти крадіжку, а також про різновид, кількість та вартість товару, який був у нього виявлений охороною, тому не довела факт наявності прямого умислу у обвинуваченого на вчинення даного злочину та факт викрадення ним чужого майна, вартість якого б перевищувала 0,2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України. За таких обставин, суд вважає за необхідне ухвалити виправдувальний вирок.
Крім того, суд вважає за доцільне вказати про те, що під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, крім наведених вище порушень, були допущені процесуальні помилки, які призвели до порушення принципу законності, передбаченого ст. 9 КПК України.
Так, ні слідчий, ні прокурор не вжили заходів з метою захисту чи відновлення прав ОСОБА_3 під час його затримання в порядку, передбаченому ст. 207 КПК України, відповідно до яких у разі затримання не уповноваженою особою особи з підстав, передбачених в частині першій даної статті, вказана не уповноважена особа зобов`язана негайно повідомити про це уповноважену службову особу про затримання та місцезнаходження особи, яка підозрюється у вчиненні злочину. Як встановлено судом, ОСОБА_3 фактично був затриманий працівниками охорони магазину, проте останні не повідомили про таке затримання органи поліції, що є порушенням його конституційних прав.
Крім того, під час виконання вимог ч. 1 ст. 214 КПК України орган досудового розслідування, отримавши повідомлення про вчинення злочину із вказівкою на конкретні обставини його вчинення, невірно вніс відомості в ЄРДР (а.с. 118, 142, 191), що також призвело до обмежень гарантованих законом прав ОСОБА_3 .
Також були допущені порушення і під час винесення постанови про призначення групи прокурорів. Надана стороною захисту копія вказаного документу істотно відрізняється від його оригіналу, наданого прокурором в суді, зокрема, містить виправлення у місяці її винесення та підпису посадової особи (а.с. 119, 149) без винесення, при цьому, відповідного процесуального документу щодо виправлення неточностей. Суд не визнав вказане порушення істотним та таким, що призвело до порушення права на захист обвинуваченого з підстав, вказаних захисником, а саме процесуальне керівництво з боку не уповноваженої на те особи, в тому числі при повідомленні особі про підозру та затвердженні обвинувального акту, оскільки дані щодо призначення групи прокурорів у відповідності до вимог закону у передбачений законом строк були внесені до ЄРДР (а.с. 191). Разом з тим, такі порушення з боку органу досудового розслідування є недопустимими, оскільки порушують основоположні права та свободи особи.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_13 визнати не винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, та виправдати, у зв`язку з недоведеністю вчинення ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України.

Речові докази: СД-диски з відеозаписами з камер спостережень магазину ТОВ «Леруа Мерлен Україна», які зберігаються при матеріалах кримінального провадження зберігати при матеріалах кримінального провадження (справа №752/7047/18, провадження № 1-кп/752/1117/18.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 днів з моменту проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1