УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області
Справа №274/310/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.81КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
13 червня 2018 року м. Житомир
Апеляційний суд Житомирської області в складі суддів:
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Житомирі в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 , на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24 квітня 2018 року,
засудженого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_6 ,
в апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 , просить скасувати ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24 квітня 2018 року та постановити нову, якою звільнити ОСОБА_7 умовно-достроково від відбування покарання у виді позбавлення волі.
Вказала, що за час відбування покарання з 22 серпня 2013 року в Державній установі «Райківська виправна колонія (№73)» ОСОБА_7 допустив три порушення режиму, за що 22.04.2015 року був поміщений до дисциплінарного ізолятору, та двічі (14.12.2015 р., 03.06.2016 р.) йому оголошувалася догана. Починаючи з 03.06.2016 року і по теперішній час, ОСОБА_7 до дисциплінарної або адміністративної відповідальності не притягувався. За таких обставин, висновки суду першої інстанції про те, що засуджений не встав на шлях виправлення, не відповідають фактичним обставинам справи.
Також вказала, що суд першої інстанції залишив поза увагою характер допущених ОСОБА_7 порушень і те, що після останнього порушення пройшло майже два роки.
Суд також не взяв до уваги, що в період відбування покарання в Державній установі «Райківська виправна колонія (№73)» ОСОБА_7 4 рази заохочувався правами начальника установи, в тому числі за сумлінну поведінку, а дисциплінарні стягнення, раніше накладені на нього в силу ч.14 ст.134 КВК України, погашені.
Послалась на те, що на даний час засуджений тимчасово не працює з незалежних від нього причин, у зв`язку з відсутністю в установі виробництва. Разом з тим, самостійно і добровільно виконує роботи із благоустрою установи.
Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24 квітня 2018 року в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовлено.
Суд встановив, що ОСОБА_7 засуджений 17.01.2013 року Богунським районним судом м. Житомира і йому призначено покарання за ч.2 ст.ст.307, 71, 72 КК України у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна.
Початок строку: 03.08.2013 року. Кінець строку: 03.09.2018 року.
Відмовляючи у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення, суд першої інстанції виходив з того, що засуджений відбуває покарання за вчинення злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів. Вину у скоєних злочинах не визнав. За час відбування покарання зарекомендував себе посередньо, має 4 заохочення, 3 стягнення. Не працевлаштований, ставиться до праці негативно. Свідомо уникає виконання робіт із благоустрою установи або перекладає їх виконання на інших засуджених. Підтримує дружні стосунки із засудженими негативної категорії спрямованості. Участі у роботі самодіяльних організацій не приймає. Вказані обставини свідчать про недоведеність виправлення та перевиховання засудженого.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, а також ухвалу суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд першої інстанції виходив з того, що поведінка засудженого за весь час перебування в місцях відбування покарання не свідчить про те, що ОСОБА_7 довів своє виправлення.
Згідно роз`яснень, викладених у підпункті «а» п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 р. № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Аналіз вказаних норм свідчить про те, що доведеність виправлення засудженого є головною умовою для застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є правом суду, а не обов`язком.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, засуджений за період відбування покарання характеризується посередньо та своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення.
Висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає обґрунтованими, оскільки вони узгоджуються з матеріалами провадження та кореспондуються з нормами кримінального та кримінального процесуального законів, зроблені на підставі доказів, досліджених у судовому засіданні, яким суд надав належну правову оцінку у їх сукупності.
Доводи в апеляційній скарзі захисника щодо необґрунтованості ухвали суду першої інстанції є неспроможними та спростовуються матеріалами провадження.
Суд першої інстанції, проаналізувавши встановлені під час судового розгляду обставини у їх сукупності, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_7 за весь час відбування покарання своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення та перевиховання, у зв`язку з чим відмовив у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання, з чим погоджується і колегія суддів.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що ухвала суду є незаконною та підлягає скасуванню.
Керуючись ст.404, 407,537 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24 квітня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: