Провадження № 1-кп/161/273/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 15 травня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
номер кримінального провадження у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0004301 від 14 вересня 2017 року, про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Арлагуль, Лебяжівського району, Курганської області, Російської Федерації, українця, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого не одруженого, не маючого утриманців, задовільним станом здоров`я, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 серпня 2017 року за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,
з участю:
прокурора: ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань вказане кримінальне провадження,-
ВСТАНОВИВ:
У липні 2017 року, ОСОБА_3 умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, шляхом обману, під приводом ремонту мопеду, не маючи наміру виконувати свої обов`язки, повторно незаконно заволодів мопедом марки «Honda Dio», 1999 року випуску, чорного кольору, номерний знак НОМЕР_1 , номер рами « НОМЕР_2 », який в подальшому без відому та згоди власника ОСОБА_5 реалізував третій особі, чим завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 5350 гривень 00 копійок.
В судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України визнав повністю та показав, що за обставин, вказаних в обвинувальному акті, він взяв на ремонт у потерпілого ОСОБА_5 мопед марки «Honda Dio» та в подальшому без згоди власника продав його.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що він віддав ОСОБА_3 на ремонт свій мопед марки «Honda Dio», однак останній тривалий час його не повертав та обіцяні за нього грошові кошти не віддав, тому він звернувся до правоохоронних органів із заявою.
Враховуючи, що обвинувачений повністю визнав свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні, не оспорює фактичні обставини справи, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, а також заслухавши думку інших учасників судового розгляду, які не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, роз`яснивши їм наслідки ст.ст.349 ч.3, 394 ч.2 КПК України та з їх згоди, суд обмежившись дослідженням доказів по справі лише допитом обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_5 та дослідженням характеризуючих даних щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , визнавши недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та роз`яснив усім учасникам судового розгляду, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Що цілком узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ст.9 ч.1 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції», якою встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.
На підставі викладеного, суд встановив, що вина ОСОБА_3 в скоєнні кримінального правопорушення доведена повністю

Суспільно-небезпечні дії ОСОБА_3 необхідно кваліфікувати за ч.2 ст.289 КК України за ознаками незаконного заволодіння транспортним засобом, вчиненими повторно.
Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він судимий, не працює, має задовільний стан здоров`я, неодружений, на обліку у лікарів не перебуває.
За місцем проживання ОСОБА_3 характеризується задовільно.
Обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття, сприяння в розкритті злочину.
Обставини, що обтяжують покарання відсутні.

Суд, призначаючи покарання ОСОБА_3 , враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, як за рівнем суспільної небезпеки так і за класифікацією злочину, тяжкого, дані про особу винного, що вказані вище, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючої обставин покарання, визнання своєї вини, вважає, що для виправлення та перевиховання йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції статті за якою притягається до відповідальності, без конфіскації майна.
Разом з тим, суд враховуючи, критичне ставлення ОСОБА_3 до скоєного, врахуванням молодого віку, наявності місця проживання, бажання бути корисним для суспільства, а також те, що йому призначається покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, приходить до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.75 КК України та покладанням передбачених ст.76 КК України обов`язків.
Цивільний позивач ОСОБА_5 подав заяву про залишення позовної заяви в частині стягнення матеріальної шкоди у розмірі 5350 гривень із ОСОБА_3 без розгляду.
Заявлений позов цивільного позивача ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування витрат, понесених з наданням правової допомоги у розмірі 1 500 гривень та про відшкодування моральної шкоди заявленої у розмірі 5 000 гривень цивільний відповідач ОСОБА_3 визнав повністю.
У підтвердження заявлених позовних вимог про відшкодування моральної шкоди ОСОБА_5 зазначив, що використовував мопед для виконання дрібних підрядів по ремонту приватних помешкань. Він є єдиним годувальником у сім`ї, оскільки дружина його за станом здоров`я впродовж 10 років не працює.
Визначаючи розмір грошового відшкодування в рахунок моральної шкоди потерпілому, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, глибину фізичних і душевних страждань, зміни в його повсякденному житті, вимоги розумності і справедливості, встановив, що цивільний позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до ч.1 ст.124 КПК України суд стягує з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_5 всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати в розмірі 1500 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст.124, 368, 370, 371, 374 КПК України, ст.1167 ЦК України суд,-
З А С У Д И В:
Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України та призначити покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Позовну вимогу цивільного позивача ОСОБА_5 в частині стягнення матеріальної шкоди у розмірі 5350 гривень із ОСОБА_3 залишити без розгляду.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 у відшкодування витрат, понесених з наданням правової допомоги у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень та у відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000 (п`ять тисячі) гривень.
На вирок може бути подана апеляція через Луцький міськрайонний суд в апеляційний суд Волинської області, протягом тридцяти діб з дня його проголошення.
Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому, захиснику і прокурору.
Головуючий суддя: ОСОБА_1