Номер провадження: 11-кп/785/774/18
Номер справи місцевого суду: 493/1936/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2018 року м. Одеса

Апеляційний суду Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря

судового засідання: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисника: ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора Котовської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_9 , обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на вирок Балтського районного суду Одеської області від 02.03.2018 року, яким:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого в м. Подільськ Одеської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не військовозобов`язаного, безпартійного, раніше судимого 17.05.2017 року Котовським міськрайсудом Одеської області за ст. 185 ч.3 КК України до трьох років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76, 104 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік і шість місяців, проживаючого по АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 187 ч. 2 КК України та призначено йому покарання у вигляді семи років і шести місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
Відповідно до ст.70 КК України, з урахуванням вироку Котовського міськрайонного суду Одеської області від 17.05.2017 року, остаточно, за сукупністю вироків, шляхом поглинання менш суворого покарання, більш суворим, призначено покарання у вигляді семи років і шести місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишено без змін.

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народженого в м. Подільськ Одеської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не військовозобов`язаного, безпартійного, учня 11 класу Подільської вечірньої ЗОШ № 4, раніше судимого 17.05.2017 року Котовським міськрайсудом Одеської області за ст. 185 ч.3 КК України до трьох років позбавлення волі, на підставі ст.75, 76, 104 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік і шість місяців, проживаючого по АДРЕСА_2 ,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 187 ч. 2 КК України та призначено йому покарання у вигляді семи років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
Відповідно до ст.70 КК України, з урахуванням вироку Котовського міськрайонного суду Одеської області від 17.05.2017 року, остаточно, за сукупністю вироків, шляхом поглинання менш суворого покарання, більш суворим, призначено покарання у вигляді семи років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_7 і ОСОБА_8 на користь ОСОБА_13 620 грн. матеріальної шкоди і 5 тисяч грн.. моральної шкоди.

ВСТАНОВИЛА:

Як зазначено у вироку суду першої інстанції, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 засуджені за вчинення злочинів за наступних обставин.

9 листопада 2016 року, близько17 години, знаходячись в м. Балта Одеської області і проходячи по вул. Уварова, побачили перед собою потерпілу ОСОБА_13 і у них, за попередньою змовою, виник злочинний умисел на вчинення нападу на неї з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілої. Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи згідно розподілених на місці злочину між собою ролей, знаходячись біля будинку № 27 по вул. Уварова в м. Балта Одеської області, ОСОБА_7 підійшов до потерпілої спереду та направив у її бік розкладний ніж, який тримав у правій руці, демонструючи при цьому ним вже з оголеним лезом, чим спричинив психічне насильство небезпечне для життя і здоров`я відносно потерпілої, яку остання сприймала як реальну, після чого став вимагати у останньої зупинитись і вимкнути ліхтарик, яким потерпіла світила собі шлях, на що ОСОБА_13 , боячись за своє життя та здоров`я та розуміючи фізичну перевагу нападника, опір йому не чинила, а обвинувачений ОСОБА_8 в той час підбіг зі спини до потерпілої, та насильно вирвав з її лівої руки жіночу шкіряну сумку чорного кольору вартістю 200 грн., в якій знаходились грошові кошти в сумі 2300 грн., мобільний телефон марки Samsung вартістю 600 грн. з двома сім картками мобільних операторів «Київстар» і «МТС» вартістю 15 грн. за кожну на загальну суму 30 грн., печиво вагою 0,5 кг вартістю 22 грн. та хліб вартістю 9 грн., що належали ОСОБА_13 , після чого остання впала на землю, а ОСОБА_14 і ОСОБА_15 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, в подальшому розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 3161 грн.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду змінити, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. В мотивувальній та резолютивній частині вироку зазначити про стягнення в солідарному порядку з законного представника обвинуваченого ОСОБА_7 , - ОСОБА_16 та законного представника обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_17 на користь потерпілої ОСОБА_13 620 гривень матеріальної шкоди та 5000 гривень моральної шкоди», а також про стягнення з законного представника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_16 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта, який проводив судову криміналістичну експертизу в сумі 351 гривень 84 копійки. В іншій частині вирок залишити без змін. Під час судового провадження в суді першої інстанції об`єктивно з`ясовано, що на момент ухвалення вироку обвинувачений ОСОБА_7 досяг 17-ти річчя, обвинувачений ОСОБА_8 досяг 16-ти річчя, вказані неповнолітні ніколи не займались індивідуальною трудовою діяльністю та не мали будь-яких доходів для відшкодування шкоди. Тому в порушення зазначених норм, за наявності залучених до даного кримінального провадження законних представників, а саме батьків обвинувачених, тому суд повинен був стягнути саме з законних представників неповнолітніх обвинувачених вимоги цивільного позову потерпілої.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок скасувати, він з ним не згоден, просить змягчити міру покарання.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок скасувати, він з ним не згоден, просить змягчити міру покарання.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду змінити, застосувати до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 статтю 69 КК України, призначивши їм покарання більш м`яке та не пов`язане з позбавленням волі. Вони вчинили злочин у неповнолітньому віці, визнали вину в повному обсязі, попросили вибачення у потерпілої, позитивно характеризуються, виховувались у не благополучній сім`ї, вони пережили страшну внутрішню біль за те, що скоїли злочин.

Заслухавши прокурора, який просив свою апеляційну скаргу задовольнити, а апеляційні скарги обвинувачених та адвоката залишити без задоволення, захисника, який просив апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а апеляційні скарги обвинувачених та його задовольнити в повному обсязі, вивчивши матеріали кримінального провадження та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а апеляційні скарги обвинувачених та захисника залишити без задоволення.

Судом першої інстанції дії ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 187 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_7 суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його суспільну небезпеку, осіб обвинуваченого вчинення злочину відносно особи похилого віку, його щире каяття, скоєння злочину в неповнолітньому віці, характеризується посередньо, після вчинення вищевказаного правопорушення (09.11.2016 року), він вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.185 ч.3 КК України(12.11.2016 року), за що був засуджений вироком Котовського міськрайсуду Одеської області за ст. 185 ч.3 КК України від 17.05.2017 року до 3 років позбавлення волі, із застосуванням ст.ст.75,76,104 КК України та був звільнені від відбування призначених покарань з випробуванням строком на один рік і шість місяців. Перебував на обліку у Подільському відділі пробації, в досудові й доповіді відділ пробації вказав, що ОСОБА_7 на протязі іспитового строку не виконував зобов`язання, покладені на нього вироком суду, притягувався до адміністративної відповідальності, ухилявся від суду, на теперішній час ведеться досудове слідство відносно вчинення ним ще одного кримінального правопорушення, в зв`язку з чим суд прийшов до висновку, що перевиховування його можливе тільки в ізоляції від суспільства.

При призначенні покарання ОСОБА_8 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його суспільну небезпеку, осіб обвинуваченого вчинення злочину відносно особи похилого віку, його щире каяття, скоєння злочину в неповнолітньому віці, характеризується посередньо, після вчинення вищевказаного правопорушення (09.11.2016 року), він вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.185 ч.3 КК України(12.11.2016 року), за що був засуджений вироком Котовського міськрайсуду Одеської області за ст. 185 ч.3 КК України від 17.05.2017 року до 3 років позбавлення волі, із застосуванням ст.ст.75,76,104 КК України та був звільнені від відбування призначених покарань з випробуванням строком на один рік і шість місяців. Перебував на обліку у Подільському відділі пробації, в досудові й доповіді відділ пробації вказав, що ОСОБА_15 в період іспитового строку виконував зобов`язання, покладені на нього вищевказаним вироком, в звязку з чим суд прийшов до висновку, що перевиховування його можливе тільки в ізоляції від суспільства.

Дослідивши доводи захисника , обвинувачених і матеріали справи судова колегія з урахуванням конкретних обставин справи вважає, що виходячи з принципу розумності, зваженості та справедливості обвинуваченим правильно призначена міра покарання у вигляді позбавлення волі, так як вони раніше судимі, на шлях виправлення не встали, дане покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України та вирок в цій частині зміні не підлягає.

В той же час, колегія суддів провіряючи доводи прокурора про стягнення в солідарному порядку матеріальної та моральної шкоди з законних представників неповнолітніх обвинувачених, погодилась з ними, з урахуванням того, що в суді першої інстанції не був перевірений майновий стан, як неповнолітніх обвинувачених та їх батьків.

Суд не мотивував у зв`язку з чим стягнення було накладено на неповнолітніх обвинувачених в яких не майна майна і відсутні будь-які заробітки та вважає, що оскаржений вирок відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в частині цивільного позову підлягає скасуванню з призначенням в цій частині нового розгляду.

При таких обставинах колегія суддів вважає за необхідно оскаржений вирок в частині цивільного позову скасувати та призначити в цій частині новий розгляд в порядку цивільного судочинства.

Інших підстав для зміни вироку чи його скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду Одеської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги захисника та обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити частково.

Вирок Балтського районного суду Одеської області від 02.03.2018 року відносно засуджених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України в частині розгляду цивільного позову скасувати і в даній частині призначити новий розгляд в тому ж суді в порядку цивільного судочинства.

І іншій частині вирок залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а обвинуваченими, які перебувають під вартою - з моменту вручення їм копій судового рішення.

Судді апеляційного суду

Одеської області: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом згідно суддя ОСОБА_2