АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/737/18 Справа № 202/2345/18 Головуючий у 1 й інстанції - Доповідач - ОСОБА_1
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2018 року м. Дніпро

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової падати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_5 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельні відходи» на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 травня 2018 року у кримінальному провадженні № 0001150 про накладення арешту на майно,
за участю:
прокурора ОСОБА_6
представників третьої особи ОСОБА_5 , ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ :

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_6 про накладення арешту на майно.

Ухвалою слідчого судді задоволено клопотання прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК та накладено арешт на земельні ділянки площею 2,4672 га та 6,768 га, загальною площею 9,183 га, розташовані в кв. 4 виділу 15 і 32 Микільського лісництва ДП «Дніпропетровське лісове господарство», із забороною користування ТОВ «Будівельні відходи».
Мотивуючи прийняте рішення слідчий суддя зазначив, що, оскільки вказана земельна ділянка набута ТОВ «Будівельні відходи» злочинним шляхом з метою особистого збагачення та є об`єктом кримінально протиправних дій, виникла необхідність у накладенні арешту на вказаний речовий доказ з забороною його користування, у зв`язку з чим клопотання прокурора є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, так як це необхідно з метою запобігання можливості відчуження вказаного майна, що призведе до ускладнення здійснення досудового розслідування та поновлення прав потерпілої сторони.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, представник посилається на те, що прокурором не дотримано строку в 72 години для звернення з повторним клопотанням до слідчого судді. Також, слідчий суддя не навів в ухвалі жодних підстав для накладення арешту на майно, не зробив аналіз правової ситуації і не обґрунтував необхідність в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, а формально послався на ст.ст. 170-173 КПК. Також залишив поза увагою про відсутність повідомлення про підозру посадовим особам товариства у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення, відсутність цивільних позовів, звернень зі сторони ДП «Дніпропетровське лісове господарство» щодо самовільного зайняття території або неналежного виконання умов договору, висновків земельно-технічної експертизи та будь-яких інших доказів самовільного зайняття земельної ділянки. Зазначає, що у ТОВ «Будівельні відходи» є всі дозвільні документи для зайняття земельної ділянки, а висновки проведеної перевірки ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області, на які посилається прокурор, є необґрунтованими і оскаржуються в адміністративному порядку.

В судовому засіданні представники третьої особи ОСОБА_8 та адвокат ОСОБА_7 , які діють в інтересах ТОВ «Будівельні відходи», підтримали апеляційну скаргу, та з підстав, зазначених в ній, просили її задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати та відмовити в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на її безпідставність, а ухвалу суду вважав законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін, а скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників апеляційного провадження, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години … для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2018 року скасовано ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2018 року про арешт майна та постановлено нову, якою клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001150, а саме земельної ділянки, повернуто прокурору для усунення недоліків протягом 72 годин.

Прокурор, після отримання ним 13 березня 2018 року вказаної вище ухвали суду апеляційної інстанції, 15 березня 2018 року звернувся з клопотанням після усунення встановлених недоліків до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська. В той же день суд першої інстанції залишив клопотання без розгляду та повернув його для звернення до належного суду за місцем знаходження органу досудового розслідування.

07 травня 2018 року прокурор повторно подав до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська вищевказане клопотання, яке ухвалою суду першої інстанції було задоволено та накладено арешт на майно, зазначене в ньому.

Задовольняючи клопотання прокурора, слідчий суддя дійшов висновку про його законність, обґрунтованість та таким, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 171 КПК, однак залишив поза своєю увагою пропуск строку, який ухвалою суду апеляційної інстанції встановлений та наданий прокурору для усунення недоліків в своєму клопотанні, а саме протягом 72 годин з моменту отримання копії даної ухвали апеляційного суду.

Так, вказану ухвалу суду апеляційної інстанції від 05 березня 2018 року прокурор отримав 13 березня 2018 року, а до суду першої інстанції звернувся 07 травня 2018 року. Навіть, якщо брати до уваги ті обставини, що прокурор спершу звернувся з клопотанням до суду з порушенням правил територіальної підсудності, враховуючи також час повернення даного клопотання прокурору з суду першої інстанції, даний строк був пропущений ним, оскільки в матеріалах справи наявна копія супровідного листа Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська про направлення копії ухвали суду від 15.03.2018 року та оригіналу клопотання з додатками, з відміткою прокуратури Дніпропетровської області про їх отримання 02 травня 2018 року. Разом з тим, клопотання прокурором подано до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська 07 травня 2018 року з порушенням вимог ч. 3 ст. 172 КПК.

Крім того, згідно вимог ч. 1 ст. 172 КПК клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду…

Однак, прокурор, після звернення з клопотанням до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, не проявив ініціативи стосовно отримання інформації про наслідки розгляду поданого клопотання в строки, передбачені вказаною нормою, та, як вбачається з матеріалів справи, звернувся до суду першої інстанції лише 20 квітня 2018 року з відповідною заявою.

Таким чином, вказані обставини залишені без належної оцінки слідчим суддею, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги в цій частині щодо недотримання прокурором строків для звернення до суду першої інстанції з клопотанням є обґрунтованими, у зв`язку з чим ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали на підставі п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК.

Разом з тим, що стосується доводів апеляційної скарги про відсутність правових підстав для накладення арешту, повідомлення про підозру посадовим особам товариства у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення, відсутність цивільних позовів,апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки, задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя наклав арешт на майно на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК, а саме з метою забезпечення збереження речових доказів. При цьому, на відміну від інших правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК, арешт з метою забезпечення речових доказів не вимагає повідомлення про підозру у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість доводів апеляційної скарги представника третьої особи та її часткове задоволення.

Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 310, 405, 407, 422 КПК, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 травня 2018 року у кримінальному провадженні № 0001150 про накладення арешту на майно, а саме на земельну ділянку, загальною площею 9,183 га, що розташована у кв. 4 виділу 15 і 32 Микільського лісництва ДП «Дніпропетровське лісове господарство», яка розташована у м. Дніпро,скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження № 0001150 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК, відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3