Справа № 470/551/17
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
УХВАЛА

10.07.2018 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого по справі судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , розглянувши в підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0000030 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Баштанського районного суду Миколаївської області з апеляційного суду Миколаївської області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України, ОСОБА_6 за ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України.

В ході підготовчого судового засідання прокурор просив призначити справу до судового розгляду, вважає, що обвинувальний акт складений із дотриманням вимог ст. 291 КПК України, просив викликати в судовий розгляд сторони кримінального провадження, законного представника, потерпілих та свідків сторони обвинувачення.

Крім того прокурор подав письмове клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу вигляді тримання під вартою, оскільки обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою закінчується 15.07.2018 року. Мотивує клопотання тим, що не зменшились і не відпали ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, оскільки обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину в період іспитового строку, може вчиняти інші злочини, оскільки не працює та не має інших джерел прибутку, може незаконно впливати на свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та може переховуватись від суду.

Також прокурор подав письмове клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу вигляді домашнього арешту.

Обвинувачені та їх захисники не заперечували проти призначення кримінального провадження до судового розгляду, захисник ОСОБА_7 просила викликати до суду свідка ОСОБА_6 , проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 заперечувала за безпідставністю, оскільки обвинувачений має стійкі соціальні зв`язки, проживає з матір`ю похилого віку.

Обвинувачений ОСОБА_6 заперечив проти продовження йому строків тримання під вартою, подав суду письмове клопотання про заміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував проти продовження йому запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Заслухавши прокурора, обвинувачених, захисників, вивчивши обвинувальний акт, суд вважає, що кримінальне провадження не може бути призначене до судового розгляду та обвинувальний акт має бути повернутий прокурору з наступних підстав.

Відповідно до ч.6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Однією з основоположних загальних засад кримінального провадження є забезпечення права на захист на всіх стадіях кримінального провадження, в тому числі і на стадії закінчення досудового розслідування у формі звернення до суду з обвинувальним актом.

Відповідно до п. 3 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 17.05.2018 року в даному кримінальному провадженні скасовано вирок суду та призначено новий розгляд в суді першої інстанції через порушення права на неповнолітнього обвинуваченого на захист під час судового розгляду, оскільки його інтереси та інтереси повнолітнього обвинуваченого захищав один захисник.

При цьому, відповідно до ч.3 ст. 415 КПК України висновки і мотиви з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.

З обвинувального акта та матеріалів кримінального провадження вбачається, що захисник ОСОБА_7 була призначена обом обвинуваченим на досудовому розслідуванні, і захищала обвинувачених на стадії закінчення досудового розслідування у формі звернення до суду з обвинувальним актом (складення та затвердження обвинувального акта).

При цьому відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх» здійснення захисту неповнолітнього і дорослого співучасників

злочину одним і тим самим захисником не допускається.

Відповідно до ч.4 ст. 46 КПК України захисник користується процесуальними правами підозрюваного, обвинуваченого, захист якого він здійснює.

Згідно зі ст. 293 КПК України одночасно з переданням до суду обвинувального акта прокурор зобов`язаний під розписку надати підозрюваному та його захиснику копію обвинувального акту та копію реєстру матеріалів досудового розслідування. Обов`язковість таких дій пов`язана не тільки з правами захисника, які передбачені ч.4 ст. 46 КПК України, а й з правом особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, на захист (особливо у випадках, коли підозрюваний віднесений до тієї категорії, для якої участь захисника є обов`язковою).

Незважаючи на це обвинувальний акт був затверджений 09.11.2017 року відносно неповнолітнього обвинуваченого та повнолітнього обвинуваченого за участі одного і того ж захисника. За такого на завершальній стадії досудового розслідування в супереч загальним засадам кримінального провадження не була належним чином забезпечена участь захисника неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_4 , а тому проведені відносно нього дії відповідно до ст. 291, 293 КПК України без належної участі захисника з забезпеченням захиснику можливості отримати копію обвинувального акта, ознайомитись з матеріалами досудового розслідування та отримати копію реєстру матеріалів досудового розслідування, є такими, що проведені з порушенням права неповнолітнього обвинуваченого на захист.

А тому такий обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, а саме загальній засаді забезпечення права на захист, що неможливо усунути в підготовчому провадженні чи судовому розгляді (оскільки такі дії відповідно до ст. 291, 293 КПК України мають вчинятись саме на стадії закінчення досудового розслідування у формі звернення до суду з обвинувальним актом), що унеможливлює призначення обвинувального акта до судового розгляду.

За таких обставин через невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України, обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.

Що стосується клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , суд приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для продовження обвинуваченому найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Незважаючи на те, що ст. 315 КПК України передбачає можливість обрання чи продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу в підготовчому засіданні, проте суд не може спрощено підходити до вирішення цього питання, а клопотання має відповідати вимогам розділу ІІ КПК України, особливо коли це стосується найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Крім того, ст. 184 КПК України передбачає долучення до подібних клопотань відповідних матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Проте суду надано лише текст клопотання без долучення відповідних матеріалів на підтвердження обґрунтованості клопотання, суду також не надано відповідних рішень слідчого судді про обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу, які необхідні для вирішення питання про те, які саме ризики зумовили прийняття такого рішення.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання прокурора про продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою. При цьому, при розгляді клопотань судом встановлено, що особа, стосовно якої розглядаються клопотання, обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, офіційно не працює, обвинувачується у вчиненні злочину в період іспитового строків. Вказане свідчить про наявність ризику того, що обвинувачений може ухилитись від суду або вчинити новий злочин.

Відповідно до ч. 2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Оскільки встановлено наявність ризику того, що обвинувачений ОСОБА_13 може ухилитись від суду або вчинити новий злочин, але не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаному ризику, суд вважає за доцільне задовольнити клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про заміну запобіжного заходу обвинуваченому з тримання під вартою на домашній арешт з покладенням на обвинуваченого додаткових обов`язків, які б унеможливили його перебування поза межами житла в нічний час та дали змогу контролювати належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 314 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000030 по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України, ОСОБА_6 за ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України, повернути прокурору через його невідповідність вимогам КПК України.

В задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 - відмовити.

Задовольнити клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про заміну запобіжного з тримання під вартою на домашній арешт.

Застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на 2 (два) місяці - з 10 липня 2018 року по 10 вересня 2018 року включно, заборонивши залишати місце свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 в період з 22.00 до 07.00 години та зобов`язавши обвинуваченого прибувати до суду за кожною вимогою.

Покласти на обвинуваченого обов`язок не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає (с. Маліївка Березнегуватського району Миколаївської області) без дозволу прокурора або суду.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід та відповідно до ч.5 ст. 181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Відповідно до ч.3 ст. 202 КПК України негайно звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 з-під варти та зобов`язати його невідкладно прибути до місця свого проживання.

Продовжити запобіжний захід у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 10.09.2018 року включно.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів з дня її оголошення.

СУДДЯ: