Справа № 480/181/18
Провадження № 1-кп-480/142/18
Вирок
Іменем України
5 червня 2018 року Миколаївський районний суд Миколаївській області
в складі: головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві справу за обвинуваченням: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зарічне (Кірове), Миколаївського району, Миколаївської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Миколаєва, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого.
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Встановив:
ОСОБА_5 20 січня 2018 року, близько 21год 00хв, за попередньою змовою з ОСОБА_6 діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення шляхом таємного викрадення чужого майна, прибули на мотоциклі ІЖ Юпітер 5 д/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , до складського приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де реалізуючи виниклий злочинний намір, направлений на викрадення чужого майна, поєднаний з проникненням до приміщення, достовірно знаючи про відсутність власників вказаного складського приміщення, шляхом зламу замикаючого пристрою, а саме навісного замку, проникли до вказанного приміщення, звідки таємно викрали металеві вироби, належні ОСОБА_4 , а саме металеві гаражні ворота розміром 2,1 х 1,5 м., вагою 47 кг., вартістю 267 грн., 90 коп., та металеву станину, загальною вагою 60 кг., вартістю 342грн.
Після чого з викраденим майном з місця злочину зникли та розпорядились ним на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на суму 609 грн. 90 коп.
Допитані в судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому їм злочині визнали повністю, підтвердивши обставини викладені у обвинувальному акті, щиро розкаялись, що виразилось у критичному відношенні до своєї протиправної поведінки, визнанні винуватості та готовності нести передбачену законом кримінальну відповідальність.
З урахуванням того, що проти не заперечували учасники судового провадження, керуючись вимогами ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасники судового провадження, яким було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає.
За таких умов, докази на підтвердження вини обвинувачених, за погодженням з учасниками провадження, не досліджувались, за виключенням документів, які стосуються особи обвинувачених, характеризуючих даних на них.
За таких обставин суд вважає вину обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 доведеною, а їх дії правильною кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням до іншого приміщення, вчинена за попередньою змовою групою осіб, повторно.
Відповідно до п.1, 2, 3, 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання підсудному, який визнається винним у вчиненні злочину, необхідно дотримуватися вимог ст.65 КК України, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При призначенні покарання у кожному конкретному випадку необхідно дотримуватися вимог кримінального закону, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченим згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, яке виразилось у критичному відношенні до своєї протиправної поведінки, визнанні винуватості та готовності нести передбачену законом кримінальну відповідальність, сприянні органу розслідування та суду в установленні дійсних обставин вчиненого ним злочину.
Обставин, що обтяжує покарання згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Обираючи міру покарання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , суд враховує тяжкість скоєного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинувачених, які раніше не судимі, не працюють, за місцем проживання характеризуються задовільно, щире каяття, вибачення перед потерпілим, висновки органу пробації.
Призначаючи покарання, суд виходить з вимог ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а так само попередження вчинення нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи викладене, суд вважає, що у відношенні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 можливо та доцільно призначити покарання із застосуванням ст.ст. 75 КК України та встановленням обмежень, передбачених ст..76 КК України.
Крім того, з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 належить стягнути витрати за проведення товарознавчої експертизи в сумі 286грн. з кожного.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,-

присудив:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.ст..75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку - один роки, не вчинить нового кримінального правопорушення. У відповідності до ст..76 КК України, зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.ст..75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку - один роки, не вчинить нового кримінального правопорушення. У відповідності до ст..76 КК України, зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 витрати за проведення товарознавчої експертизи в сумі 286 грн. з кожного.
Речові докази по даному кримінальному провадженню: металеві гаражні ворота розміром 2,1 х 1,5 м., вагою 47 кг., металеву станину, загальною вагою 60 кг., залишити за належністю потерпілому ОСОБА_4 .
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1

05.06.2018