Справа № 288/783/17
Провадження № 1-кп/288/36/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2018 року смт. Попільня
Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Попільня кримінальну справу №288/783/17 - 1-кп/288/36/18 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , освіта середня, непрацюючого, не одруженого, неповнолітніх дітей не маючого, раніше судимого 09 березня 2010 року Попільнянським районним судом Житомирської області за частиною першою статті 185 КК України із застосуванням частини першої статті 100 КК України до 80 годин громадських робіт, 07 липня 2010 року Попільнянським районним судом за частиною другою статті 185 КК України до одного року п`яти місяців позбавлення волі, з іспитовим строком на один рік п`ять місяців та 01 червня 2018 року Попільнянським районним судом за частиною третьою статті 185 КК України до трьох років позбавлення волі,
що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше судимий 09 березня 2010 року Попільнянським районним судом Житомирської області за частиною першою статті 185 КК України із застосуванням частини першої статті 100 КК України до 80 годин громадських робіт та 07 липня 2010 року Попільнянським районним судом Житомирської області за частиною другою статті 185 КК України до 1 року 5 місяців позбавлення волі, на підставі статтей 75, 76, 104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 5 місяців, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та повторно вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.
Так, 04 вересня 2010 близько 21 години 00 хвилин ОСОБА_5 вступив у злочинну змову із ОСОБА_6 та неповнолітнім ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи умисел на таємне, повторне, викрадення чужого майна і реалізуючи його, проник із ОСОБА_6 та неповнолітнім ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на охоронювану територію автогаражів ПСП ім. Цюрупи, які розташовані в с. Андрушки по вул. Заводській, Попільнянського району, Житомирської області, звідки спільно з неповнолітнім ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , таємно повторно викрав 13 літрів дизельного палива по ціні 7 гривень 10 копійок за 1 літру, на суму 92 гривні 30 копійок. Своїми умисними діями ОСОБА_5 заподіяв збитків ПСП ім. Цюрупи на суму 92 гривні 30 копійок та викраденим розпорядився на власний розсуд.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 185 КК України визнав повністю.

Обвинувачений ОСОБА_5 надав відповіді на поставлені запитання в судовому засіданні, які є послідовними та повністю підтверджують обставини вчинення злочину, що викладені в обвинувальному акті та погодився на скорочений порядок судового розгляду, без дослідження будь-яких доказів, крім відповідей на поставлені запитання без його особистого допиту з вивченням матеріалів, які характеризують його особу, пояснивши, що рішення його добровільне і наслідки, передбачені частиною третьою статті 349 КПК України йому зрозумілі.

З`ясувавши думку учасників судового провадження щодо обсягу та порядку дослідження доказів, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорюється доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння

обвинуваченим та іншими учасниками кримінального провадження, змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини в апеляційному порядку, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_5 , знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі.

За загальним правилом, встановленим частиною першою статті 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах цього обвинувачення.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за частиною третьою статті 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у сховище.
Обираючи обвинуваченому міру та вид покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, його суспільну небезпечність, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставина згідно статті 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 не встановлено.

Обставин згідно статті 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 не встановлено.

ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується посередньо.

При визначенні міри покарання обвинуваченому, суд приймає до уваги положення статей 1, 50 КК України, згідно яких Кримінальний кодекс має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, а також запобігання злочинам. Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас, при призначенні покарання, суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину згідно статті 12 КК України, форму вини, а також особливості конкретного злочину.
Тому суд, керуючись вищенаведеним, а також статей 2, 13 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», якими гарантовано право людини на життя та на ефективний засіб юридичного захисту, враховуючи усталену практику, Європейського суду з прав людини, яка склалася за результатами розгляду заяв сторони потерпілих від злочинів, в яких потерпілі скаржилися на неналежне здійснення розслідування злочинів, встановлення істини по справах та забезпечення прав потерпілих від злочинів (справи «Прилуцький проти України», «Риженко проти України», «Фуклєєв проти України», «Куцевич проти України», «Гонгадзе проти України», та інші), з метою досягнення завдань кримінального судочинства, забезпечення прав обвинуваченого ОСОБА_5 та представника потерпілого юридичної особи ПСП ім. Цюрупи з врахуванням вищевикладених обставин, особу обвинуваченого, ступеню тяжкості, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, те що він ніде не працює, за місцем проживання посередньо характеризується, раніше неодноразово судимий на шлях виправлення не став та повторно вчинив кримінальне правопорушення, враховуючи, що покарання має бути необхідним і достатнім, суд приходить до висновку що обвинуваченому необхідно призначити покарання в межах санкції частини третьої статті 185 КК України, із застосуванням статті 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати покарання за вироком Попільнянського районного суду Житомирської області від 07 липня 2010 року, за яким ОСОБА_5 засуджено за частиною другою статті 185 КК України, на підставі статей 75,76 КК України до одного року п`яти місяців позбавлення волі та на підставі частини четвертої статті 70 КК України зарахувати покарання, відбуте частково за вироком Попільнянського районного суду Житомирської області від 01 червня 2018 року та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі.
Суд вважає, що таке покарання буде законним, справедливим, а також достатнім для забезпечення виконання завдань кримінального судочинства в частині виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
По кримінальному провадженню цивільний позов не заявлений.

Долю речових доказів по кримінальному провадженні вирішено згідно вироку Попільнянського районного суду Житомирської області від 09 лютого 2011 року, 5 пустих пластмасових каністр конфісковано, 13 літрів дизельного пального повернуто ПСП ім. Цюрупи.

Процесуальні витрати відсутні.

Арешт на майно в даному кримінальному провадженні не накладався.

Запобіжний захід не застосовувався.

Керуючись статтями 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною третьою статті 185 КК України і призначити йому покарання за частиною третьою статті 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі статті 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати покарання за вироком Попільнянського районного суду Житомирської області від 07 липня 2010 року та призначити ОСОБА_5 покарання у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі
На підставі частини четвертої статті 70 КК України зарахувати покарання, відбуте частково за вироком Попільнянського районного суду Житомирської області від 01 червня 2018 року та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 3 (трьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.
Початок перебігу строку відбування покарання ОСОБА_5 відраховувати з 13 квітня 2017 року.
Речові докази по кримінальному провадженні: згідно вироку Попільнянського районного суду Житомирської області від 09 лютого 2011 року, 5 пустих пластмасових каністр конфісковано, 13 літрів дизельного пального повернуто ПСП ім. Цюрупи.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений протягом 30 днів з дня його проголошена до апеляційного суду Житомирської області через Попільнянський районний суд Житомирської області. З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визначено судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Суддя Попільнянського
районного суду ОСОБА_1