Справа № 127/3962/18
Провадження № 1-кп/127/187/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.05.2018 рокумісто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від31.12.2017 р. за № 0004611 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, із середньою спеціальною освітою, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України,-

за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_7 ,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 31.12.2017 року приблизно о 01 год. 00 хв., у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи поруч з будинком № 4 по Першому провулку Українському в м. Вінниці, почав провокувати конфлікт з групою людей, які знаходилися поряд. Зокрема, ОСОБА_3 , висловлюючись нецензурною лайкою, підвищивши голос, почав вимагати від ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 почергово вступити з ним в бійку, щоб виявити хто з них сильніший. В цей час, хтось із групи вищевказаних людей зробив ОСОБА_3 зауваження, однак він на нього не реагував, та розлютившись ще більше, дістав із правої кишені своєї куртки предмет зовні схожий на ніж та почав ним активно розмахувати, а також погрожувати оточуючим заподіянням тілесних ушкоджень. В подальшому ОСОБА_3 намагався вдарити ножем ОСОБА_8 , однак той, усвідомлюючи небезпеку, від замаху ножем ухилився та уникнув негативних для себе наслідків. ОСОБА_3 , продовжуючи свою злочину діяльність, усвідомлюючи явну протиправність своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, діючи з прямим умислом, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс правою рукою один проникаючий удар ножем в ділянку правого боку ОСОБА_6 , який знаходився до нього спиною та не міг уникнути поранення. Внаслідок чого ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_6 тілесне ушкодження у виді колото-різаної рани бокової стінки живота справа, проникаючої до черевної порожнини, з ушкодженням печінки та внутрішньочеревною кровотечею, яке згідно висновку експерта № 140/174 від 14.02.2018 року належить до тяжких тілесних ушкоджень, оскільки було небезпечним для життя в момент заподіяння.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення визнав та показав, що дійсно вчинив дане кримінальне правопорушення за вказаних в обвинувальному акті обставин. У вчиненому щиро кається, просить суворо його не карати. Цивільний позов прокурора в інтересах держави визнав та кошти на лікування потерпілого від злочину відшкодував. Цивільний позов потерпілого визнав та добровільно в повному обсязі відшкодував потерпілому завдану йому внаслідок кримінального правопорушення шкоду, просить вибачення у потерпілого. При призначенні покарання просить суд врахувати, що він має на утриманні малолітню дитину, перебуває в зареєстрованому шлюбі, до затримання працював, хоча і не офіційно. У вчиненому щиро кається та завіряє суд, що подібне більше не повториться, просить суд не позбавляти його волі.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що обвинувачений вчинив дане кримінальне правопорушення за вказаних в обвинувальному акті обставин. Вказав, що обвинувачений добровільно та в повному обсязі відшкодував йому завдану внаслідок кримінального правопорушення шкоду, будь-яких претензій майнового характеру до обвинуваченого він немає. Просить суворо не карати обвинуваченого та не позбавляти його волі.
Суд, у порядку ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України, врахувавши, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому суд з`ясував, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
А тому, крім допиту обвинуваченого та допиту потерпілого, інші докази, за погодженням з учасниками судового провадження, не досліджувалися, за винятком документів, які стосуються особи обвинуваченого та характеризуючих його даних, заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат та речових доказів.
Допитавши обвинуваченого, який визнав себе винним та добровільно повідомив суду обставини вчинення кримінального правопорушення, допитавши потерпілого та дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши виступи учасників судового провадження в дебатах та останнє слово обвинуваченого, суд дійшов таких висновків.
Показання обвинуваченого та потерпілого є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння ними обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності їх позиції.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
А тому суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Призначаючи обвинуваченому покарання суд, відповідно до вимог статей 50, 65-67 Кримінального кодексуУкраїни щодо загальних засад призначення покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до статті 12 Кримінального кодексуУкраїни є тяжким злочином, фактичні обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, також суд враховує відношення обвинуваченого до своїх дій, а саме те, що обвинувачений у вчиненому щиро розкаявся та добровільно відшкодував потерпілому заподіяну шкоду, а також відшкодував витрати на лікування потерпілого від злочину.
Суд також враховує, що обвинувачений на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.
Також суд враховує те, що обвинувачений одружений та має на утриманні малолітню дитину.
Обставинами, які, згідно ст. 66 Кримінального кодексуУкраїни, пом`якшують покарання суд визнає щире каяття, активне сприяння розкритю злочину та добровільне відшкодування заподіяної шкоди.
Обставиною, яка, згідно ст. 67 Кримінального кодексуУкраїни, обтяжує покарання суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Суд також враховує думку потерпілого ОСОБА_6 , який в судовому засіданні пояснив, що обвинувачений добровільно та в повному обсязі відшкодував йому завдану внаслідок кримінального правопорушення шкоду, будь-яких претензій майнового характеру до обвинуваченого він немає. Просить суворо не карати обвинуваченого та не позбавляти його волі.
Приймаючи рішення про міру покарання, суд також враховує досудову доповідь, складену на виконання ухвали суду Вінницьким міськрайонним відділом з питань пробації Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, з якої вбачається, що орган пробації вважає, що є середній ризик вчинення ОСОБА_3 повторного кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб. Виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб). Виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб). Виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, а саме, соціально-психологічний супровід органом пробації, готовність обвинуваченого брати участь у програмах із втручанням, які надаються органом пробації.
Враховуючи викладене, керуючись принципами гуманності, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого та запобігання новим кримінальним правопорушенням, суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України.
Крім того, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 без його ізоляції від суспільства.
Вирішуючи питання про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України є тяжким злочином, особу винного, дотримуючись при цьому загальних принципів, встановлених законом, щодо призначення покарання.
Під час судового провадження встановлено, що обвинувачений за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, одружений, має на утриманні малолітню дитину, у вчиненому щиро кається, добровільно відшкодував завдану майнову шкоду.
Суд вважає, що вище викладені обставини дають підстави вважати можливим виправлення обвинуваченого без реального відбуття покарання.
Зазначені обставини, на думку суду, є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та свідчать про усвідомлення обвинуваченим вчиненого ним злочину, намір усунути його наслідки та щире розкаяння.
Відповідно до вимог статті 65 Кримінального кодексу України, суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання, а згідно з частиною 2 статті 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Згідно із статтею 75 Кримінального кодексу України в разі, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Отже, враховуючи викладене, суд вважає, що покаранням справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі із звільненням ОСОБА_3 від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього згідно ч. ч. 1, 2 ст. 76 Кримінального кодексу України обов`язки.
Що стосується цивільного позову прокурора в інтересах держави в особі Вінницької міської ради в особі Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги до обвинуваченого ОСОБА_3 про стягнення коштів, витрачених на лікування потерпілого від кримінального правопорушення та цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданих внаслідок кримінального правопорушення, суд зазначає таке.
Згідно ч. ч. 1, 5 ст. 128 Кримінального процесуального кодексуУкраїни особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
З положень ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України слідує, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 129 Кримінального процесуального кодексу України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
В судовому засіданні обвинувачений винним себе у вчиненні кримінального правопорушення визнав а також визнав цивільний позов прокурора в інтересах держави про стягнення коштів, витрачених на лікування потерпілого від кримінального правопорушення. Пояснив, що кошти він перерахував, але помилково не сплатив 14 коп., однак сплатить їх в найближчий час.
Крім того, обвинувачений надав до суду квитанцію №6 від 26.04.2018 року, з якої вбачається, що на рахунок НОМЕР_2 перераховано кошти в розмірі 5 993 грн. 00 коп.
Разом з тим, прокурор в цивільному позові просив стягнути кошти в розмірі 5 993 грн. 14 коп.
Враховуючи викладене, керуючись принципами розумності та доцільності, а також беручи до уваги можливі в подальшому витрати на виконання вироку в цій частині, суд не вважає за необхідне стягувати з обвинуваченого кошти в розмірі 14 коп., що не позбавляє обвинуваченого права внести кошти в розмірі 14 коп. на відповідний рахунок.
Враховуючи викладене, суд вважає за потрібне відмовити у задоволенні цивільного позову прокурора в інтересах держави в особі Вінницької міської ради в особі Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги до обвинуваченого ОСОБА_3 про стягнення коштів, витрачених на лікування потерпілого, у зв`язку із добровільною сплатою обвинуваченим даних витрат на момент розгляду кримінального провадження.
Суд також зазначає, що в судовому засіданні та в поданій до суду заяві потерпілий ОСОБА_6 вказав, що обвинувачений добровільно та в повному обсязі відшкодував йому завдану внаслідок кримінального правопорушення шкоду, будь-яких претензій майнового характеру до обвинуваченого він немає.
Враховуючи викладене, суд вважає за потрібне відмовити у задоволенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданих внаслідок кримінального правопорушення, у зв`язку із добровільною сплатою обвинуваченим даних витрат на момент розгляду кримінального провадження.
Крім того, суд зазначає, що згідно протоколу затримання від 31.12.2017 року ОСОБА_3 було затримано 31.12.2017 року.
Згідно ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Винницької області від 03.01.2018 року відносно обвинуваченого ОСОБА_3 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.02.2018 року продовжено запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою, строком на 60 календарних днів до 27.04.2018 року включно. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.04.2018 року запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою змінено на домашній арешт цілодобово строком на 60 календарних днів починаючи з 20.04.2018 року до 18.06.2018 року включно.
Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу, враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого, суд вважає за потрібне запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту цілодобово до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Арешт, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.01.2018 року на вилучені під час огляду місця події 31.12.2017 року у ОСОБА_12 речі, а саме: куртку темно-синього кольору марки «Fashion», кофту темно- синього кольору марки «Nike», кофту сірого кольору марки «Reebok», футболку сірого кольору марки «Trademark», які були поміщені до спец. пакету НПУ ГСУ №4368109, а також на вилучену під час обшуку 31.12.2017 року у ОСОБА_3 куртку чорного кольору марки «Sea&City», слід скасувати, оскільки в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.
Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 Кримінального процесуального кодексуУкраїни.
Керуючись ст. ст. 50, 65-67 Кримінального кодексуУкраїни, ст. ст. 100, 124, 174, 127-129, 349, 368-371, 373-374, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно п. п. 1, 2 ч. 1, п. п. 2, 4 ч. 2 ст. 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_3 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 31.12.2017 року до 19.04.2018 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту цілодобово до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Відмовити у задоволенні цивільного позову прокурора в інтересах держави в особі Вінницької міської ради в особі Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги до обвинуваченого ОСОБА_3 про стягнення коштів, витрачених на лікування потерпілого від кримінального правопорушення в розмірі 5 993 грн. 14 коп., у зв`язку із добровільною сплатою обвинуваченим даних витрат на момент розгляду кримінального провадження.
Відмовити у задоволенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданих внаслідок кримінального правопорушення, у зв`язку із добровільною сплатою обвинуваченим даних витрат на момент розгляду кримінального провадження.
Речові докази у кримінальному провадженні - куртку темно-синього кольору марки «Fashion», кофту темно-синього кольору марки «Nike», кофту сірого кольору марки «Reebok», футболку сірого кольору марки «Trademark», поміщені до спец. пакету НПУ ГСУ №4368109, які відповідно до квитанції № 352 від 16.02.2018 року передані до кімнати зберігання речових доказів Лівобережного відділення Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області, повернути власнику ОСОБА_6 .
Речовий доказ у кримінальному провадженні - куртку чорного кольору марки «Sea&City», поміщений до спец. пакету НПУ ГСУ №4518680, який відповідно до квитанції № 310 від 10.02.2018 року переданий до кімнати зберігання речових доказів Лівобережного відділення Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області повернути власнику ОСОБА_3 .
Арешт, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.01.2018 року на вилучені під час огляду місця події 31.12.2017 року у ОСОБА_12 речі, а саме: куртку темно-синього кольору марки «Fashion», кофту темно- синього кольору марки «Nike», кофту сірого кольору марки «Reebok», футболку сірого кольору марки «Trademark», які були поміщені до спец. пакету НПУ ГСУ №4368109, а також на вилучену під час обшуку 31.12.2017 року у ОСОБА_3 куртку чорного кольору марки «Sea&City» скасувати.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя