Справа № 549/118/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2018 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

представником потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши на підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Лубни кримінальне провадження №0000021 про обвинувачення :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Андріївка Хорольського району Полтавської області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,-

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.1 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_4 11.01.2018 року, маючи на меті вчинити крадіжку дров, прибув до лісосмуги , яка розташована на землях запасу Вороньківської сільської ради в с.Вороньки Чорнухинського району Полтавської області, де, реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, за допомогою бензопили став пиляти на метровки раніше заготовлені дерева породи «Дуб» різної довжини. Таким чином обвинувачений ОСОБА_4 напиляв деревини породи «Дуб» загальним об`ємом 9,8 куб.м., вартістю 5 468 гривень 40 копійок, після чого, наймані обвинуваченим ОСОБА_4 працівники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , з якими він попередньо домовився стали укладати їх на причеп автомобіля марки DАF-95 ХF, д.н.з. НОМЕР_1 , який ОСОБА_4 також попередньо найняв для перевезення вказаної деревини в с.Штомпелівка Хорольського району Полтавської області та в цей час були виявлені працівниками поліції, тобто обвинувачений ОСОБА_4 не вчинив всіх дій, які вважав необхідним для доведення злочину до кінця з причин, що не залежали від його волі.

Дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.3 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

06.03.2018 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та представником потерпілого ОСОБА_5 укладено угоду про примирення, за умовами якої сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення за ч.3 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, щодо розміру заподіяної матеріальної шкоди, що становить 5468 гривень 40 копійок, яка відшкодована повністю, та щодо наслідків умисного невиконання угоди про примирення, передбачених ст.476 КПК України.

Сторони також узгодили покарання за ч.3 ст.15 ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні стверджує, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги та правила КПК України та КК України та прохає угоду про примирення затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене представником потерпілого та обвинуваченим покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, в обсязі підозри, погодився на застосування до нього узгодженого покарання у разі затвердження угоди та пояснив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення та наполягає на затвердженні угоди про примирення.

Представник потерпілого ОСОБА_5 також прохає затвердити укладену угоду про примирення та призначити узгоджене сторонами покарання, пояснивши, що претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має, розуміє, що при затверджені угоди про примирення буде позбавлений можливості вимагати притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення та вимагати відшкодування шкоди.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, суд переконався, що укладення сторонами угоди про примирення є добровільним.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду про примирення.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Згідно ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Перевіривши угоду про примирення на відповідність вимогам КПК та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого за ч.3 ст.15 ч.1 ст.185 КК України є правильною.

Злочин у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним, відповідно до ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості і відповідно до вимог ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між представником потерпілого та обвинуваченим може бути укладена у даному кримінальному провадженні.

Узгоджене в угоді про примирення покарання установлене в межах санкції ч.3 ст.15 ч.1 ст. 185 Кримінального кодексу України.

Умови угоди про примирення відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності з вимогами ст.100 КПК України .

Суд не вбачає підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, -
З А С У Д И В:
Затвердити угоду від 06.03.2018 року про примирення між обвинуваченим ОСОБА_4 та представником потерпілого ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000021 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.1 ст.185 КК України.

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.1 ст.185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 06.03.2018 року покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речові докази по справі:

Дрова породи «Дуб» 5,6 куб.м., які знаходяться під зберігальною розпискою у представника потерпілого ОСОБА_5 - повернути Вороньківській сільській раді Чорнухинського району Полтавської області;

Дрова породи «Дуб» 4,5 куб.м., які знаходяться під зберігальною розпискою в складі на території ТОВ «БЗК» регіону Північна Полтавщина у завідувача складом ОСОБА_8 - повернути Вороньківській сільській раді Чорнухинського району Полтавської області.

Вантажний автомобіль марки «DАF-95 ХF д/н НОМЕР_1 , білого кольору який переданий на зберігання власнику ОСОБА_9 , мешканці АДРЕСА_2 - залишити останній, як їй належне майно, скасувавши арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Чорнухинського районного суду Полтавської області від 17.01.2018 року;

Причепом зеленого кольору д/н НОМЕР_2 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_10 залишити останньому, як йому належне майно, скасувавши арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Чорнухинського районного суду Полтавської області від 17.01.2018 року;

Бензопилу червоного кольору, марки «SАDКО» з емблемою та написами 3.0 К.С. 1114 ДБ GСS.510Е, що знаходиться в камері зберігання речових доказів при Чорнухинському ВП ГУ НП в Полтавській області - конфіскувати у дохід держави.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області через Лубенський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1