Провадження №: 1-кс/752/5925/18
У Х В А Л А
до провадження слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , про арешт майна.
Власники майна, на яке просить накласти арешт слідчий ОСОБА_3 у судове засідання не викликалися, оскільки слідчий звертаючись з клопотанням про накладення арешту на майно просила не викликати у судове засідання його власників з метою недопущення його знищення, приховування, відчуження, що має істотне значення, що було прийнято слідчим суддею до уваги.
За правилами ст. 107 КПК України, під час розгляду клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 , погодженого прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , про арешт майна фіксування технічними засобами судового засідання не здійснювалось у зв`язку з відсутністю у судовому засіданні осіб, які беруть участь у судовому провадженні.
Старший слідчий в ОВС СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 подала заяву про розгляд клопотання за її відсутності, з підстав викладених у ньому, клопотання просила задовольнити.
За правилами ч. 1, 3 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження; підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.
Дослідивши клопотання та додані до нього додатки, приходжу до висновку, що заявлені вимоги про накладення арешту підлягають задоволенню з наступних підстав.
Виконання зобов`язань за кредитними договорами забезпечувалось перехресними поруками ТОВ «Авто-Холдинг», ТОВ «Кременчуцький автоскладальний завод», ТОВ «Інтер-Авто», ТОВ «Автосервіс-Т», порукою Корпорації «АИС», поруками фізичних осіб ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , іпотекою об`єктів нерухомого майна, що належало на праві власності Корпорації «АИС», ПП «Імпульс-В» та компанії «Девелопмент Макс ЛЛС» (DEVELOPMENT MAX LLC) (США).
Згідно із договором поруки № АІС/05-07 від 03.05.2007 р., укладеним між Корпорацією «АИС» і АТ «УкрСиббанк», Корпорація «АИС» як поручитель прийняла на себе зобов`язання відповідати перед АТ «УкрСиббанк» за невиконання ТОВ «Авто-Холдинг», ТОВ «Кременчуцький автоскладальний завод», ТОВ «Інтер-Авто», ТОВ «Автосервіс-Т» усіх їх зобов`язань за договорами про надання мультивалютних кредитних ліній від 03.05.2007 р. Згідно з умовами договору поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржники, за всіма їх зобов`язаннями, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій. Відповідальність Корпорації «АИС» як поручителя та ТОВ «Авто-Холдинг», ТОВ «Кременчуцький автоскладальний завод», ТОВ «Інтер-Авто», ТОВ «Автосервіс-Т» як боржників є солідарною, тобто Корпорація «АИС» як поручитель зобов`язалась відповідати перед банком усім своїм майном за належне виконання зобов`язань позичальниками.
Відповідно до ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Відповідно до п. 5.2 договору поруки № АІС/05-07 від 03.05.2007 р. Корпорація «АИС» підтвердила, що вона як поручитель має здатність виконувати умови договору, тобто відповідати за належне виконання позичальниками умов кредитних договорів в повному обсязі.
Згідно з положеннями розділів 2 кредитних договорів від 03.05.2007 р. надання банку у забезпечення виконання позичальників за цими договорами поруки Корпорації «АИС» визначено як одну з істотних умов надання кредитних коштів, а втрата забезпечення чи погіршення його умов вказане як підстава для відмови у видачі траншів, зменшення лімітів кредитування, зміни термінів повернення кредитів тощо.
Протоколом № 30/6 від 18.04.2007 р. засідання кредитного комітету АТ «УкрСиббанк» на усіх позичальників, заставодавців і поручителів покладено обов`язок надання балансів на останню звітну дату. В поданому до матеріалів кредитних справ ТОВ «Авто-Холдинг», ТОВ «Кременчуцький автоскладальний завод», ТОВ «Інтер-Авто», ТОВ «Автосервіс-Т» балансі Корпорації «АИС» на 31.03.2007 р. сукупна вартість її активів визначена в розмірі 234 195,2 тис. грн., в тому числі: незавершене будівництво 42 026,6 тис. грн., залишкова вартість основних засобів 67 167,0 тис. грн., довгострокові фінансові інвестиції, які обліковуються за методом участі у капіталі інших суб`єктів 14 743,6 тис. грн. Також згідно з поданою Корпорацією «АІС» до матеріалів кредитних справ розшифровкою статей балансу на 30.06.2008 р. вартість належних корпорації земельних ділянок визначена в розмірі 263,0 тис. грн., будинків і споруд 157 203,1 тис. грн.
Таким чином, здатність Корпорації «АИС» як поручителя виконувати умови договору поруки № АІС/05-07 від 03.05.2007 р. та відповідних кредитних договорів, укладених 03.05.2007 р. між АТ «УкрСиббанк» іТОВ «Авто-Холдинг», ТОВ «Кременчуцький автоскладальний завод», ТОВ «Інтер-Авто», ТОВ «Автосервіс-Т», залежала від фінансового і майнового стану Корпорації «АИС» та була визначена істотною умовою видачі банком кредитів. Однак невстановлені в ході досудового розслідування службові особи Корпорації «АИС», зловживаючи довірою АТ «УкрСиббанк», всупереч умовам кредитування та умовам договору поруки № АІС/05-07 від 03.05.2007 р., впродовж 2008 2010 років вчинили правочини щодо відчуження належного Корпорації «АИС» нерухомого майна та прав на нього, а також щодо виведення з її складу підприємств, якими здійснювалось будівництво окремих об`єктів нерухомості.
Впродовж 2008 2010 років з володіння Корпорації «АИС» були виведені об`єкти нерухомого майна та права на нього, а також виведено з її складу підприємства, якими здійснювалось будівництво окремих об`єктів нерухомості із залученням майнових і фінансових внесків Корпорації «АИС», внаслідок чого Корпорація «АИС» стала неспроможною виконувати умови договору поруки № АІС/05-07 від 03.05.2007 р. та кредитних договорів, укладених 03.05.2007 р. між АТ «УкрСиббанк» і ТОВ «Авто-Холдинг», ТОВ «Кременчуцький автоскладальний завод», ТОВ «Інтер-Авто», ТОВ «Автосервіс-Т». Такі дії та подальше вчинення правочинів із об`єктами нерухомості щодо неодноразової зміни їх титульних власників були спрямовані на реалізацію злочинного умислу невстановлених в ході досудового розслідування осіб щодо заволодіння шляхом зловживання довірою грошовими коштами АТ «УкрСиббанк» в особливо великих розмірах, що входить до об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.Зазначені об`єкти нерухомості були одержані особами, які на теперішній час виступають їх титульними власниками та отримують доходи від їх комерційної експлуатації, внаслідок вчинення злочину (шахрайства) та є його предметом. Крім того доведені слідчим обставини, що вказують на існування корпоративних, управлінських, фінансових та інших відносин між усіма учасниками правочинів із нерухомим майном чи правами на нього, що станом на 03.05.2007 р. перебувало у власності Корпорації «АИС», будувалося за її участю або участю підприємств, які входили до її складу, а також на вчинення таких правочинів під час існування судових спорів з приводу відповідного нерухомого майна чи прав на нього, виключає наявність у осіб, які на теперішній час виступають титульними власниками відповідного майна статусу добросовісних набувачів.
Відповідно до ч.ч. 2, 3, 4 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації. У випадку арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.У випадку арешту майна з метою забезпечення спеціальної конфіскації, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
Згідно із визначенням, наведеним в ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: 1) одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення; 3) були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.
Відповідно до абз. 7 ч. 6 ст. 100 КПК України речові докази вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості, а речові докази, зазначені в абзаці першому цієї частини, такої самої вартості - для їх реалізації з урахуванням особливостей, визначених законом.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-175 КПК України, слідчий суддя-
Передати арештоване майно Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження та збереження їхньої економічної вартості.
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Арешт діє до його скасування у встановленому КПК України порядку.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: