Справа № 215/4154/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2018 року Слідчий суддя Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області заяву ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку статті 206 КПК України про встановлення факту застосування до нього насильства з боку працівників Державної установи «Криворізька УВП (№3)»,

В С Т А Н О В И ЛА:

до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла зазначена заява, в якій заявник просить суд доручити органу досудового розслідування провести перевірку обставин застосування до нього насильства з боку працівників державної установи «Криворізька УВП (№3)» та вжити заходів для забезпечення його безпеки від протиправних посягань зазначених працівників. Заява мотивована тим, що 04.09.2018 р. після проведення повного обшуку заявника працівниками ДУ «Криворізька УВП (№3)» його незаконно помістили до карцеру, наділи о 21.00 кайданки до повного спротиву фіксуючих засобів в положенні руки за спиною та тримали у закритому приміщенні приблизно до 10.00 год. 05.09.2018 р.. Під час цього катування працівники ДУ «Криворізька УВП (№3)» завдали заявнику фізичні страждання та психологічні знущання.

Державна установа «Криворізька установа виконання покарань (№3)» на запит суду повідомила, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 13.09.2018 року не відбуває покарання в ДУ «Криворізька УВП (№3)», а утримується там із 27.03.2017 р. по теперішній час в зв`язку з розглядом кримінального провадження стосовно нього у Жовтневому районному суді м. Кривого Рогу.

У судовому засіданні прокурор просив суд відкласти розгляд даної заяви для з`ясування викладених у ній фактів.

Розглянувши заяву, заслухавши думку прокурора, суд приходить до наступного.

Вимогами ч. 1 статті 206 КПК України передбачено, що кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 206 КПК України якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.
У відповіді державної установи «Криворізька УВП (№3)» від 13.09.2018 року, зазначено, що відносно заявника ОСОБА_4 здійснюється судове провадження в Жовтневому районному суді м. Кривого Рогу, останній утримується під вартою, а тому відсутня обґрунтована підозра, що в межах територіальної юрисдикції Тернівського районного суду м. Кривого Рогу знаходиться особа, яка позбавлена свободи за відсутності на те правових підстав та відповідного рішення суду.
За таких обставин слід зазначити, що підстав для постановлення ухвали щодо здійснення доставки заявника ОСОБА_4 до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення його свободи, судом не встановлено.
Частиною 6 ст. 206 КПК України передбачено, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та:
1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи;
2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи;
3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.
Статтею 21 Закону України «Про попереднє ув`язнення» встановлено обов`язки адміністрації місць попереднього ув`язнення, зокрема, обов`язок забезпечення належної охорони та режиму тримання осіб, взятих під варту.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» (далі Закон) забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, тобто у виявленні, попередженні, припиненні, розкритті або розслідуванні кримінальних правопорушень, а також у судовому розгляді кримінальних проваджень, - це здійснення правоохоронними органами правових, організаційно-технічних та інших заходів, спрямованих на захист життя, житла, здоров`я та майна цих осіб від протиправних посягань, з метою створення необхідних умов для належного відправлення правосуддя.
Згідно зі ст. 20 даного Закону, підставою для вжиття заходів забезпечення безпеки осіб, зазначених у статті 2 цього Закону, є дані, що свідчать про наявність реальної загрози їх життю, здоров`ю, житлу і майну.
Приводом для вжиття заходів забезпечення безпеки учасників кримінального судочинства, членів їх сімей та близьких родичів може бути: а) заява учасника кримінального судочинства, члена його сім`ї або близького родича; б) звернення керівника відповідного державного органу; в) отримання оперативної та іншої інформації про наявність загрози життю, здоров`ю, житлу і майну зазначених осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону орган, який здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд, одержавши заяву або повідомлення про загрозу безпеці особи, зазначеної у статті 2 цього Закону, зобов`язані перевірити цю заяву (повідомлення) і в строк не більше трьох діб, а у невідкладних випадках - негайно прийняти рішення про застосування або про відмову у застосуванні заходів безпеки. На своє рішення вони приймають мотивовану постанову чи ухвалу і передають її для виконання органу, на який покладено здійснення заходів безпеки. Ця постанова чи ухвала є обов`язковою для виконання вказаними органами.
З викладених в заяві ОСОБА_4 обставин вбачається, що під час його перебування в ДУ «Криворізька установа виконання покарань (№3)» до нього застосовувалось катування.
Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Положеннями ст. 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визначено те, що нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у випадках, коли особа висуває небезпідставну скаргу на жорстоке поводження з боку представників держави, що порушує статтю 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, обов`язком національних органів є проведення «ефективного офіційного розслідування», спроможного встановити факти та виявити і покарати винних. В іншому випадку загальна юридична заборона катувань була б, незважаючи на основоположну важливість, неефективною на практиці, та у деяких випадках представникам держави було б можливо фактично безкарно порушувати права тих, хто знаходиться під їхнім контролем (п.102 рішення ЄСПЛ «Ассенов та інші проти Болгарії» та п.131 рішення ЄСПЛ «Лабіта проти Італії»).
Аналогічна позиція викладена у рішенні Європейського суду з прав людини від 12.06.2008 року «Яременко проти України», де вказано, що коли особа заявляє небезпідставну скаргу на дії працівників правоохоронних органів, повинно бути проведено ефективне розслідування, під час якого можливо знайти та забезпечити покази винуватих осіб. Мінімальні стандарти, викладені в практиці Суду передбачають проведення незалежного неупередженого розслідування під контролем громадськості, а від компетентних органів влади вимагають ретельності та оперативності при його проведенні.
Згідно з п. 162 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", суд підкреслює, що коли особа висуває небезпідставну скаргу на погане поводження з нею, яке було таким, що порушує статтю 3 Конвенції це положення, взяте у поєднанні із загальним обов`язком держави за статтею 1 Конвенції "гарантувати кожному, хто перебуває під [її] юрисдикцією, права і свободи, визначені в... Конвенції", за своїм змістом вимагає проведення ефективного офіційного розслідування (див., серед інших джерел, рішення у справі "Лабіта проти Італії" (Labita v. Italy) [ВП], заява N 26772/95, п.131, ECHR 2000-IV). Так, органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось.
Вимогами частини 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Отже, враховуючи те, що перевірка клопотання повинна проводитися неупередженою особою, про що зазначено в рішенні ЄСПЛ «Захаркін О.М. проти України» від 24 червня 2010 року, слідчий суддя вважає необхідним доручити проведення в установленому законом порядку перевірки заяви обвинуваченого ОСОБА_4 про застосування до нього насильства з боку працівників Державної установи «Криворізька УВП (№3)» прокуратурі Дніпропетровської області.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 26,206, 369-372 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИЛА:

Заяву ОСОБА_4 про встановлення факту застосування до нього насильства з боку працівників Державної установи «Криворізька УВП (№3)» та зобов`язання забезпечити дотримання його прав задовольнити частково.
З метою забезпечення додержання прав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в умовах його утримання під вартою в ДУ «Криворізька УВП (№3)» доручити прокуратурі Дніпропетровської області провести дослідження фактів, викладених у заяві ОСОБА_4 від 07.09.2018 року, та здійснити перевірку умов тримання його під вартою в ДУ «Криворізька УВП (№3)».
Про результати проведеної перевірки повідомити Тернівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області та заявника.
В іншій частині вимог заяви відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: