АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1532/18 Справа № 192/1184/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000292 за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2018 року щодо
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Привільне Солонянського району Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 покарання за ст. 128 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік 4 місяці; в іншій частині вирок суду залишити без змін.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції, при призначенні покарання обвинуваченому, не враховано наслідки, які спричинені кримінальним правопорушенням потерпілому, стан здоров`я останнього, оскільки потерпілий прикутий до ліжка, потребує постійної сторонньої допомоги, самостійно існувати не може та рішенням МСЕК йому встановлена перша група інвалідності.
Також, внаслідок нанесення тілесних ушкоджень потерпілий зазнав сильних душевних страждань, він потребує певного соціального захисту та підтримки при вирішенні навіть соціально-побутових проблем.
Вказує на те, що суд не достатньо врахував ступінь суспільної небезпеки, обставини вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим, належним чином не мотивував, які саме обставини справи та дані про особу винного дають підстави для висновку про можливість призначення мінімального покарання, передбаченого санкцією статті 128 КК України та підстави для застосування ст. 75 КК України.
Крім того, суд не врахував думку представників потерпілого, які просили призначити обвинуваченому покарання, пов`язане з обмеженням особистої свободи.
Захисником обвинуваченого ОСОБА_9 - ОСОБА_8 подано заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в якій він просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок суду залишити без змін.
Вказує на те, що судом повно та всебічно досліджені всі обставини справи, винесено законне та обґрунтоване рішення, та призначено покарання з дотриманням принципів справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації.
Зазначає, що обвинувачений визнав свою вину повністю, щиро розкаявся, сприяв слідству, підтвердив фактичні обставини, які знайшли своє підтвердження в усіх доказах, які досліджені під час судового розгляду, відшкодував частково матеріальну та моральну шкоду, крім того він бажає допомагати потерпілому у майбутньому.
Також вказує на те, що обвинувачений працює, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий та до будь-яких видів відповідальності не притягувався, крім того нещодавно у нього народилася донька, однак підтвердити факт батьківства не має можливості, оскільки мати дитини, у зв`язку з кримінальною справою, відмовилася визнавати його батьком.
Вказує на те, що прокурором в апеляційній скарзі не наведено, які саме вимоги закону порушено судом при прийнятті рішення, які правові підстави для його скасування, та не надав обґрунтування щодо призначення обвинуваченому покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 4 місяці.
Вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2018 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України, та призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік; на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік та на нього покладені певні обов`язки передбачені ст. 76 КК України; також вирішено питання щодо речових доказів.
Цим же вироком з ОСОБА_9 стягнуто на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 50 000 гривень та в рахунок відшкодування моральної шкоди - 50 000 гривень.
За обставин, викладених у вироку, 29 квітня 2017 року, приблизно о 02 год. 24 хв., ОСОБА_9 перебуваючи на території подвір`я торгово-розважального центру «Ковчег», який знаходиться за адресою: смт Солоне, Солонянського району, Дніпропетровської області, вул. Шевченко, буд. 6, на підставі раптово виниклих неприязних відносин, діючи з необережності, внаслідок злочинної недбалості, тобто не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків, у вигляді тяжких тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_10 , хоча повинен був і міг їх передбачити, діючи більш обачливо, наніс один удар кулаком правої руки в область нижньої щелепи ОСОБА_10 , від якого останній не втримався на ногах та впав на асфальтовану поверхню дорожнього покриття з висоти власного зросту, потилицею донизу, чим спричинив ОСОБА_10 , тілесні ушкодження у вигляді тяжкої закритої черепно-мозкової травми (з порушенням свідомості до коми 2-го ступеню та порушенням зовнішнього дихання - трахеостомія), забію головного мозку третього ступеню, з вогнищами забиття та розтрощення речовини головного мозку в обох лобних долях, лівій скроневій долі та в лівих відділах стволу головного мозку, масивного субарахноїдального крововиливу, субдуральних гематом праворуч та ліворуч в лобно-скроневих областях, набряку речовини головного мозку та підшкірної гематоми в потиличній області, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги прокурора, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили вирок суду залишити без змін, представника потерпілого, який підтримав апеляційну скаргу прокурора та просив її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження, частково їх дослідивши, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 за кримінальним законом та доведеність його вини в апеляційній скарзі прокурора не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.
Доводи апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, колегія суддів вважає такими, що знайшли підтвердження при здійсненні апеляційного розгляду.
Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно із ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначаючи покарання ОСОБА_9 , суд першої інстанції врахував тяжкість скоєного ним кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, працює, за місцем мешкання та роботи характеризується позитивно; наявність обставини, що помякшує покарання, - щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та з урахуванням того, що свою вину визнав повністю, щиро попросив вибачення у батьків потерпілого, частково відшкодував заподіяну шкоду, дійшов висновку про призначення йому покарання у виді обмеження волі, з чим погоджується колегія суддів, однак при обранні строку покарання не врахував наслідків, що настали для потерпілого, його інвалідність, та думку представників потерпілого, які просили призначити покарання, пов`язане з обмеженням свободи, внаслідок чого допустив невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення внаслідок мякості.
Крім того, суд першої інстанції, пославшись на обставини, які він враховує при призначенні покарання, належним чином не мотивував і не навів переконливих доводів про доцільність звільнення обвинуваченого ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України, врахувавши лише особу обвинуваченого і визнання ним вини, залишивши поза увагою інші обставини, визначені ст. 75 КК України при вирішенні питання про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
При вирішенні питання щодо звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання, судом не було в достатній мірі враховано наслідки, що настали - отримання потерпілим тяжких тілесних ушкоджень, які потягли за собою інвалідність, хоча і внаслідок необережного їх заподіяння обвинуваченим, але шляхом вчинення активної дії зі сторони ОСОБА_9 - нанесення удару кулаком руки в обличчя потерпілого ОСОБА_10 , що встановлено у вироку суду.
Враховуючи викладене, зазначені судом першої інстанції обставини не вказують на те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 можливе без відбування покарання, а тому підстави для застосування ст. 75 КК України відсутні.
Отже, судом першої інстанції ОСОБА_9 призначено покарання із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а тому вирок в частині призначеного покарання на підставі ч. 2 ст. 409, п. 2 ч. 1 ст. 413, ст. 414 КПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 407, п. 2,4 ч. 1 ст. 420 КПК України.
Призначаючи ОСОБА_9 покарання, колегія суддів згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує: ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості; обставину, що пом`якшує покарання: щире каяття; відсутність обставин, що обтяжують покарання; дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, працює, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, вину визнав повністю, частково відшкодував заподіяну шкоду, та з урахуванням наслідків, що настали для потерпілого- спричинення тяжкого тілесного ушкодження, хоча з необережності, але внаслідок чого потерпілий отримав інвалідність, та думку представника потерпілого в суді апеляційної інстанції, який просив призначити покарання, пов`язане з обмеженням свободи, колегія суддів дійшла висновку щодо призначення ОСОБА_9 покарання у виді обмеження волі з реальним його відбуттям.
Заперечення захисника про те, що судом першої інстанції враховані всі обставини, які мають значення при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 із застосуванням ст. 75 КК України, не заслуговують на увагу, оскільки окрім зазначених захисником обставин, мають місце неминучі наслідки від заподіяних тілесних ушкоджень потерпілому, який потребує сторонньої допомоги.
На думку колегії суддів, саме таке покарання є необхідним і достатнім, та справедливим для виправлення ОСОБА_9 , а також попередження вчинення ним нових злочинів, у звязку з чим апеляційна скарга прокурора є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 413, 414, 420 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2018 року задовольнити.
Вирок Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2018 року щодо ОСОБА_9 в частині призначеного покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_9 за ст. 128 КК України покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 4 місяці.
Строк відбування покарання ОСОБА_9 обчислювати з моменту взяття його під варту.
В решті вирок залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржений у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Негайно після проголошення вручити копію вироку обвинуваченому, прокурору.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:
___________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4