15.05.2018 Справа № 717/1568/17
ВИРОК
15 травня 2018 року Кельменецький районний суд Чернівецької області в cкладі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Муровані Курилівці Вінницької області та проживає по АДРЕСА_1 , освіта вища, одруженого, не працюючого, має на утриманні 2 неповнолітніх дітей,
за ч.1 ст. 296 КК України,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
представника потерпілого ОСОБА_7 , -
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_3 5 жовтня 2017 року приблизно о 12 годині 00 хвилин поблизу села Путрине Кельменецького району Чернівецької області на земельній ділянці, належній потерпілому ОСОБА_6 діючи з прямим умислом, з мотивів явної неповаги до суспільства, які виражалися в зневажливому ставленні обвинуваченого до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, зневазі до оточуючих, що супроводжувалося особливою зухвалістю, яка виразилась в нахабному поводженні, завдання безпричинно ударів потерпілому ОСОБА_6 та його дружині ОСОБА_8 та спричиненні потерпілому ОСОБА_6 легких тілесних ушкоджень, порушив громадський порядок, порушивши спокій та недоторканість потерпілого ОСОБА_6 та його дружини ОСОБА_8 , тобто вчинив хуліганство.
Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин за таких обставин. 05.10.2017 року приблизно о 12 годині 00 хвилин обвинувачений ОСОБА_3 зайшов на земельну ділянку, яка знаходиться біля села Путрене Кельменецького району Чернівецької області та належить на праві власності потерпілому ОСОБА_6 . Останній запитав обвинуваченого ОСОБА_3 , що він робить на його земельній ділянці, на що останній розпочав в зверхній формі з ним розмовляти і у відповідь на питання потерпілого хто з ним ще є на даній земельній ділянці безпричинно завдав потерпілому ОСОБА_6 удар кулаком руки в обличчя по губах, від чого потерпілий впав на землю. Коли потерпілий підвівся із землі обвинувачений ОСОБА_3 підняв з землі камінь, та вдарив потерпілого каменем по голові, а потім. Схопивши потерпілого за шию продовжував завдавати ударів по потиличній частині голови, від чого потерпілий впав на землю. Обвинувачений ОСОБА_3 сів на потерпілого і продовжував завдавати йому ударів каменем та ногами. Дружина потерпілого відтягувала обвинуваченого від потерпілого і обвинувачений ОСОБА_3 також вдарив дружину потерпілого в голову рукою і після цього покину місце події. Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження у вигляді синців потиличної ділянки голови, виличної ділянки обличчя зліва, в ділянці козелка лівої вушної раковини, підборіддя, крововилив в слизову оболонку верхньої губи зліва, травматичний підвивих 2-го зуба зверху-зліва, садна лівої вушної раковини, задньої поверхні правої вушної раковини, мочки правої вушної раковини, по верхньому краю лівої лопатки, які згідно висновків експерта № 202 від 06.10.2017 року та №240 від 23.11.2017 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Висновки суду про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні хуліганства, ґрунтуються на доказах, безпосередньо досліджених судом при розгляді даної справи.
Так, обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненому не визнав повністю та дав суду показання про те, що 05.10.2017 року приблизно після 9 години він на автомобілі «Део Ланос» зупинився поблизу села Путрене, так як він мав проблеми з шлунком. Він зайшов на земельну ділянку, де росли буряки, щоб справити природні потреби. В цей час він побачив, що до нього під`їжджав потерпілий з дружиною, яких він раніше не знав. Потерпілий підійшов до нього та розпочав нецензурно лаятись. Він на нього кричав погрожував неприємностями, так як син потерпілого працює в райдержадміністрації. При цьому він намагався штовхнути його руками в груди, але він відступився і потерпілий впав на землю на буряки. Він пішов до автомобіля і коли обернувся, то бачив на губі у потерпілого кров. Він потерпілому не завдавав жодних ударів та не штовхав його. Потерпілий та його дружина оговорюють його. Після цих подій він приїжджав до потерпілого попросити вибачення та владнати ситуацію з кримінальним провадженням, так як воно було безпідставним, але потерпілий прогнав його з свого господарства.
Потерпілий ОСОБА_6 дав суду показання про те, що 05.10.2017 року приблизно о 12 годині він разом із своєю дружиною мотоблоком приїхав на належну йому земельну ділянку пай поблизу села Путрине Кельменецького району Чернівецької області, де в нього знаходиться сад та на якій він вирощував буряки. Біля належної йому земельної ділянки він побачив автомобіль і двоє людей ходили по його саду. Один чоловік пішов далі, а до нього підійшов обвинувачений. Він його запитав, що він тут робить, а обвинувачений запитав, що він в нього хоче. Він пояснив обвинуваченому, що це належна йому на праві приватної власності земельна ділянка. Обвинувачений запитав де табличка, що це його земельна ділянка і сказав, що справляв ту свої природні потреби. Він сказав обвинуваченому чому саме тут у нього виникла така необхідність, адже поряд були кущі та інші рослини, де б його не було видно. Обвинувачений відповів, що в нього діарея. Він запитав в обвинуваченого хто той інший чоловік і що вони тут роблять і після цього обвинувачений завдав йому удар кулаком руки в обличчя по губах, від чого він впав на землю. Коли він підвівся і кинувся до обвинуваченого, щоб оборонятися, то обвинувачений підняв з землі камінь, який за розміром поміщався в долоню руки та мав вагу приблизно 300 грамів та вдарив його в голову нижче лівого виска. Потім обвинувачений схопив його за шию одною рукою, а іншою розпочав завдавати йому ударів каменем по потиличній частині голови. Від цих ударів він впав на землю на спину, а обвинувачений сів на нього зверху і продовжував завдавати ударів каменем по голові, а він наскільки міг ухилявся від ударів. Він також бив його ногами. Його дружина кричала і схопила обвинуваченого за одяг та відтягнула від нього. Коли він піднявся, то обвинувачений вдарив дружину кулаком в голову, після чого сів в автомобіль Део Ланос реєстраційний номер автомобіля НОМЕР_1 і поїхав в бік села Зелена Кельменецького району Чернівецької області. Перед побиттям їх розмова тривала кілька хвилин. Він раніше ніколи не бачив обвинуваченого та не знав його. Обвинувачений розмовляв з ним грубо та зверхньо. Побиття також тривало приблизно 5 хвилин. Камін був шорорховатий та з гострими краями. Від ударів в нього текла кров і кров була на камені та на його одязі. Обвинувачений був одягнутий в темно синю куртку та сині джинси. Під час слідчого експерименту в присутності понятих він показував яким чином обвинувачений завдавав йому ударів. Також камінь, яким його бив обвинувачений, він забрав додому та поклав в поліетиленовий пакет. Після слідчого експерименту даний камін він передав слідчому ОСОБА_9 , який був разом із слідчим ОСОБА_10 . На потиличній частині голови розсічень не було. В нього були розсічення на вухах, нижче лівого виска, тому текла кров. Під час побиття в нього темніло в очах і він на кілька секунд втрачав орієнтацію. Після побиття наступного дня він був у експерта, який його оглядав та зафіксував всі тілесні ушкодження. Від ударів та тілесних ушкоджень він відчував фізичний біль. Він вимушений був звертатися за медичною допомогою та лікувався два тижні вдома. За призначенням лікаря Чернівецького обласного медичного діагностичного центру він приймав ліки, хоча чеки за придбання ліків не збереглися. Він два тижні не міг спілкуватись з людьми, так як було пошкоджено його обличчя, йому було соромно, так як він працював 30 років викладачем та його знають багато людей. Йому не зрозуміло за що і чому його бив обвинувачений. Вони дійсно розмовляли на підвищених тонах, але він не сподівався, що обвинувачений так жорстоко буде себе поводити і без причини. Обвинувачений був у нього вдома 2 рази і вперше лише запитав, чи він хоче грошей і другий раз просив вибачення, але сказав, що ти мені зробиш?. Він йому не вибачив, так як той вів себе зухвало і розмовляв з ним грубим тоном, сказав що, що він матиме собі ворогів.
З показань свідка ОСОБА_8 вбачається, що потерпілий ОСОБА_6 є її чоловіком. 05.10.2017 року приблизно о 12 годині вони мотоблоком приїхали на їхню земельну ділянку поблизу села Путрине Кельменецького району, де росте їх сад та вони там вирощували буряки та інші культури. На їхній земельній ділянці вони побачили двох чоловіків. Один пішов із земельної ділянки в невідомому їм напрямку, а обвинувачений підійшов до них. Потерпілий запитав його, що вони тут роблять обвинувачений в грубій формі розпочав розмовляти з потерпілим. Коли потерпілий запитав, що вони тут шукають і де інший чоловік, то обвинувачений завдав удару потерпілому в обличчя кулаком, потерпілий впав і з губи текла кров. Обвинувачений підняв із землі камінь, вагою приблизно 300- 400 грамів і даним каменем бив потерпілого по голові. Потім він сів на потерпілого і продовжував бити його. В неї від переляку зник голос і вона почала відтягувати обвинуваченого за ремінь та одяг. Вона стягнула обвинуваченого з потерпілого і він вдарив її в голову кулаком, від чого вона відчула фізичний біль. Він бив потерпілого дуже жорстоко і з незрозумілих причин, так як при їхній розмові вона не сподівалася на таку реакцію обвинуваченого. Якщо б вона його не відтягнула, то він міг вбити її чоловіка. Обвинувачений був одягнутий в темну куртку та сині джинси. Після того, як він її вдарив, то обвинувачений сів в автомобіль та поїхав. Чоловік забрав додому камінь, яким його бив обвинувачений і після слідчого експерименту дав його слідчому. Чоловік поїхав на експертизу наступного дня. Після побиття чоловік лікувався. Прокидався вночі та тримався за голову.
Свідок ОСОБА_11 дав суду показання про те, що він був присутній при проведені слідчого експерименту з участю потерпілого і останній показував на місці пригоди, на належній йому земельній ділянці, як його бив обвинувачений, яким чином він завдавав йому ударів в тому числі каменем. Потерпілий демонстрував це з допомогою статиста, в якого в руках був камінь потерпілий сказав, що саме цим каменем його бив обвинувачений. Цей камінь потерпілий передав слідчому. Потерпілий сам добровільно все показував та розповідав. Потерпілий приблизно 30 років працював викладачем, тому він порядна людина. Потерпілий розповідав, що запитав в обвинуваченого чому він ходить по саду і не очікував, що той може вдарити так як не було підстав для бійки. Коли потерпілий передав камінь слідчому, то він не звертав увагу чи була кров на камені.
Свідок ОСОБА_12 дав суду показання про те, що він був присутній при проведені слідчого експерименту з участю потерпілого і останній показував на місці пригоди, на належній йому земельній ділянці, як його бив обвинувачений, яким чином він завдавав йому ударів в тому числі каменем. Даний камін потерпілий передавав працівнику поліції.
Свідок ОСОБА_10 дав суду показання про те, що він працює начальником слідчого відділення Кельменецького ВП ГУНП в Чернівецькій області. Він привозив слідчого ОСОБА_9 для проведення слідчого експерименту. Йому особисто потерпілий знаряддя злочину камінь не передавав. Дане кримінальне провадження перебувало у провадженні слідчого ОСОБА_9 і після звільнення останнього кримінальне провадження взяв до свого провадження слідчий ОСОБА_13 , який є заступником начальника слідчого відділення ОСОБА_14 ГУНП в Чернівецькій області і має повноваження на здійснення кримінального провадження підслідних справ відповідно до КПК України.
З висновку експерта № 202 від 06.10.2017 року вбачається, що у потерпілого ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців потиличної ділянки голови, виличної ділянки обличчя зліва, в ділянці козелка лівої вушної раковини, підборіддя, крововилив в слизову оболонку верхньої губи зліва, травматичний підвивих 2-го зуба зверху-зліва, садна лівої вушної раковини, задньої поверхні правої вушної раковини, мочки правої вушної раковини, по верхньому краю лівої лопатки. Дані тілесні ушкодження виникли внаслідок щонайменше восьмиразової дії тупих твердих предметів, цілком можливо внаслідок травматичної дії кулаків рук, ніг, взутих в тверде взуття, каменю. По часу свого виникнення відповідають на 05.10.2017року, тобто їх виникнення можливе при обставинах та час вказаних потерпілим та відносяться до легких тілесних ушкоджень.
З додаткового висновку експерта № 240 від 23.11.2017 року вбачається, що у потерпілого ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців потиличної ділянки голови, виличної ділянки обличчя зліва, в ділянці козелка лівої вушної раковини, підборіддя, крововилив в слизову оболонку верхньої губи зліва, травматичний підвивих 2-го зуба зверху-зліва, садна лівої вушної раковини, задньої поверхні правої вушної раковини, мочки правої вушної раковини, по верхньому краю лівої лопатки. Дані тілесні ушкодження виникли внаслідок щонайменше восьмиразової дії тупих твердих предметів, цілком можливо внаслідок травматичної дії кулаків рук, ніг, взутих в тверде взуття, каменю. По часу свого виникнення відповідають на 05.10.2017року, тобто їх виникнення можливе при обставинах та час вказаних потерпілим та відносяться до легких тілесних ушкоджень.
З протоколу проведення слідчого експерименту від 16.11.2017 року вбачається, що потерпілий ОСОБА_6 з участю понятих та статиста показав та вказав яким чином, яким предметом і куди завдавав йому ударів обвинувачений ОСОБА_3 05.10.2017 року.
Враховуючи викладене вище, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч.1 ст. 296 КК України, оскільки в ході судового розгляду встановлено, що він вчинив хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю.
Суд вважає неправдивими показання обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що він не вчиняв хуліганства та не завдавав безпричинно ударів потерпілому ОСОБА_6 , так як такі показання обвинуваченого спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 протоколом проведення слідчого експерименту від 16.11.2017 року та висновками експерта № 202 від 06.10.2017 року та №240 від 23.11.2017 року, які узгоджуються між собою.
Вказані докази узгоджуються між собою і вказують на те, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, які виражалися в зневажливому ставленні обвинуваченого до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, зневазі до оточуючих, що супроводжувалося особливою зухвалістю, яка виразилась в нахабному поводженні, завдання безпричинно ударів потерпілому та його дружині, спричиненні потерпілому ОСОБА_6 легких тілесних ушкоджень
Зважаючи на такі докази суд відхиляє доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що в матеріалах справи відсутні докази, а стороною обвинувачення не доведено, що в діях обвинуваченого ОСОБА_3 наявний склад злочину, передбачений ч.1 ст.296 КК України.
Викладене узгоджується із п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 N 10 «Про судову практику у справах про хуліганство», в якому вказано, що за ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла.
Крім того, відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, тому суд вважає, що ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст.296 КК України, порушивши недоторканість, безпеку та здоров`я потерпілого з метою показати свою зверхність та самоутвердитись.
Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 N 10 «Про судову практику у справах про хуліганство», при призначенні покарання за хуліганство суди зобов`язані в кожному конкретному випадку і стосовно кожного підсудного неухильно додержувати вимог ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, оскільки саме через них реалізуються принципи його законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації. Суди мають призначати, як правило, суворі міри покарання особам, які вчинили хуліганство із заподіянням потерпілим значної фізичної або матеріальної шкоди. Разом з тим доцільно застосовувати міри покарання, не пов`язані з позбавленням волі, а за наявності підстав, зазначених у ст. 69 КК України, - і більш м`яке покарання, ніж передбачено законом, щодо осіб, які вчинили менш небезпечні діяння та можуть бути виправлені без ізоляції від суспільства.
При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до злочинів невеликої тяжкості; особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, обставини, що пом`якшують покарання відсутні.
Відповідно до ст.10 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» громадянами похилого віку визнаються особи, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а також особи, яким до досягнення зазначеного пенсійного віку залишилося не більш як півтора року. Відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Зважаючи на те, що потерпілий ОСОБА_6 на момент вчинення злочину, щодо нього не досяг 60 річного віку, тому не слід вважати обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 вчинення злочину щодо особи похилого віку.
На підставі викладеного вище суд вважає, що ОСОБА_3 слід призначити за злочин, передбачений ч. 1 ст. 296 КК України покарання у виді штрафу.
Суд відхиляє доводи захисника ОСОБА_5 з приводу відсутності речового доказу знаряддя злочину каменя, як на підставу недоведеності вини обвинуваченого у вчиненні злочину, так як та обставина, що обвинувачений завдавав ударів потерпілому каменем підтверджені показаннями потерпілого, свідків, які узгоджуються з висновками експерта в частині характеру та механізму виникнення тілесних ушкоджень потерпілого, зокрема, крім іншого, внаслідок травматичної дії каменю.
Суд відхиляє доводи захисника ОСОБА_5 з приводу того, що слідчі дії в даному кримінальному провадженні здійснював слідчий ОСОБА_13 , який не був уповноважений на досудове розслідування відповідно до ст.39 КПК України, оскільки суд не досліджував, а сторона обвинувачення не подавала докази, які б були зібрані даним слідчим та які б могли бути визнані неналежним та недопустимими. Також свідок ОСОБА_10 пояснив, що слідчий ОСОБА_13 є заступником началька слідчого відділення Кельменецького ВП ГУНП в Чернівецькій області, а відповідно до п.8 ч.1 ст.3 КПК України керівник органу досудового розслідування - начальник відділу, відділення органу Національної поліції та його заступники, які діють у межах своїх повноважень. Крім того, під час судового розгляду прокурор змінив обвинувачення і суд досліджував всі докази, надані учасниками судового провадження безпосередньо в судовому засіданні під час судового розгляду, серед яких не було доказів, які б збирав слідчий ОСОБА_13 .
Суд відхиляє доводи захисника ОСОБА_5 з приводу того, що в протоколі слідчого експерименту з участю потерпілого відсутні повні дані про технічний засіб, яким здійснювалася фото фіксація слідчого експерименту, оскільки суд не обґрунтовував свої висновки доказами у вигляді фото таблиць до протоколу проведення слідчого експерименту.
Суд вважає, що позовні вимоги потерпілого ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди слід задовольнити частково. При цьому суд бере до уваги, що в судовому засіданні встановлено та доведено доказами, дослідженими судом, що обвинувачений своїми злочинними діями заподіяв потерпілому моральну шкоду, яка виразилася в тому, що останній переносив фізичний біль та душевні страждання в зв`язку із протиправною поведінкою щодо нього, у зв`язку із ушкодженням його здоров`я, мав підвищене психологічне навантаження, були порушені його нормальні життєві стосунки. Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини. Вина ОСОБА_3 у спричиненні потерпілому ОСОБА_6 моральної шкоди доведена зазначеними вище доказами, дослідженими судом. Згідно ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілому, суд враховує характер правопорушення, вчиненого обвинуваченим, обсяг та глибину фізичних, душевних і психічних страждань цивільного позивача ОСОБА_6 , вимоги розумності, виваженості та справедливості, характер і тривалість страждань, які переносив потерпілий, стан його здоров`я, істотність вимушених змін в його життєвих стосунках.
Враховуючи викладені вище обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню частково і з обвинувченого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_6 слід стягнути 7000 гривень в рахунок відшкодування заподіяної йому моральної шкоди.
Суд вважає, що позовні вимоги потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди не підлягають задоволенню, оскільки цивільним позивачем потерпілим ОСОБА_6 та його представником не надано суду доказів, які б підтверджували що потерпілий у зв`язку зі вчиненим щодо нього злочину зазнав матеріальної шкоди, пов`язаної з витратами на лікування.
На підставі наведеного, ст. 23,1167 ЦК України, керуючись ст.ст. 369-374 КПК України, суд, -
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України і призначити йому покарання у виді 550(п`ятсот п`ятидесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 9350 ( дев`ять тисяч триста п`ятдесят) гривень штрафу.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_6 7000 (сім тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. Апеляційна скарга на вирок суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Чернівецької області через Кельменецький районний суд. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя