АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1140/18 Справа № 206/1533/18 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі, матеріали клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, за його апеляційної скаргою, а також апеляційною скаргою захисника останнього адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2018 року, -
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2018 року у задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовлено.
Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції посилався на те, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, а саме: - 17.02.2006 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 187 КК України до п`яті років позбавлення волі, звільнився умовно-достроково 16.08.2009 р. із Жовтоводської ВК Дніпропетровської області, не відбутий строк 1 рік 2 місяця 6 днів; - 04.02.2011 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309 КК до 4-х місяців арешту, звільнився 11.04.2011 року із Дніпропетровського СІЗО по відбуттю строку покарання; - 02.07.2013 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187, ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна; засуджений 15.10.2013 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 186, ст.ст. 71, 72 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; згідно ухвали Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.04.2017 року не відбутий строк позбавлення волі замінено на обмеження волі згідно ст. 82 КК України. Відповідно до наданої адміністрацією установи довідки за час відбуття покарання у ДУ ІВЦ №133 має три заохочення, стягнення погашені. Характеризується позитивно, працевлаштований на контрагентському об' єкті "Стройінвест".

Разом з цим, суд дійшов висновку, що сумлінне виконання засудженим своїх прямих обов`язків, тобто відсутність стягнень, ще не підтверджує того, що він повністю став на шлях виправлення, така поведінка засудженого не може бути підставою для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, оскільки лише перебуваючи під пильним контролем з боку працівників установи виконання покарань поведінка засудженого ОСОБА_7 зазнає позитивних змін. До того ж процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним, до кінця строку відбуття покарання ще залишається досить тривалий проміжок часу, оскільки його кінець (згідно даних установи відбування покарання) припадає на 22.09.2020 року, а на даний час відбутий проміжок часу є недостатнім терміном для того, щоб твердо впевнитися, що засуджений довів своє виправлення та досяг такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення нових кримінальних правопорушень. Крім того, об`єктивно даних, які б свідчили про те, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою та зразковим ставленням до праці довів своє виправлення суду не представлено, крім того ОСОБА_7 вже звільнявся із місць відбування покарання умовно-достроково (за вироком від 17.02.2006 року), проте хоча і не під час такого звільнення, та все одно, маючи не зняті та не погашені судимості, знову скоював злочини, що свідчить про його схильність до протиправної поведінки, до того ж сама по собі наявність трьох заохочень у виправній установі не може бути безсумнівним підтвердженням його виправлення.
В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову, якою задовольнити клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, адвокат посилається на незаконність та необґрунтованість судового рішення, його невідповідність вимогам ст. 370 КПК України та наводить ст. 409 КПК України підлягає скасуванню.
В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу суду скасувати та застосувати до нього ст. 81 КПК України. Свої вимоги засуджений обґрунтовує тим, що суд не надав належної оцінки тим обставинам, що він щиро розкаявся у вчиненому, довів своє виправлення, про що свідчать сім заохочень. Окрім того, суд залишив поза своєю увагою й те, що за час відбування покарання в Ігренському виправному центрі він не має жодного зауваження з боку керівництва центру та виробництва, де він працевлаштований. При цьому, суд не врахував, що він у вільний час приймає активну участь в житті центру, добровільно допомагає в ремонті та проведенні робіт з благоустрою гуртожитку та прилеглої території, про що наголошено у характеристиці.
Заслухавши доповідь судді, думку засудженого, який підтримав свою апеляційну скаргу та апеляційну скаргу свого захисника, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Таким чином, в силу зазначених вище вимог закону України про кримінальну відповідальність, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_7 засуджений вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 15.10.2013 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 186, ст.ст. 71, 72 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; згідно ухвали Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.04.2017 року невідбутий строк позбавлення волі замінено на обмеження волі згідно ст. 82 КК України.

Разом з цим, згідно відомостей, що містяться в матеріалах справи, ОСОБА_7 за час відбуття покарання у ДУ ІВЦ №133, починаючи з 03 травня 2017 року, має три заохочення та стягнень на має. При цьому, ОСОБА_7 характеризується позитивно, працевлаштований на контрагентському об' єкті "Стройінвест".
Надаючи оцінку вказаним даним, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про те, що такі обставини не можуть свідчити про сумлінну поведінку засудженого та доведення свого виправлення ставленням до праці, є обґрунтованими.

На переконання колегії суддів, наявність зазначених обставин не дає підстави для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання.

Разом з тим, колегія суддів враховує й те, що ОСОБА_7 відбуває покарання за вчинення злочину, який відповідно до ст. 12 КК України вважається тяжким злочином, тому наявність трьох заохочень та відсутність стягнень, не є доказом того, що засуджений довів своє виправлення. При цьому, ті обставини, що ОСОБА_7 працевлаштований на контрагентському об' єкті "Стройінвест", хоча і є такими, що характеризують позитивно його особу в цілому, однак, на переконання колегії суддів, також на виправлення останнього не вказують та слугувати підставою для його умовно-дострокового звільнення, поряд з іншими встановленими судом даними, не можуть.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні клопотання засудженого, оскільки в конкретному випадку наявні лише формально-юридичні підстави для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Доводи засудженого про неврахування судом його щирого розкаяння, а також обставин наявності семи заохочень, відсутності зауважень з боку керівництва, активної участь у житті установи, на переконання колегії суддів, є такими, що не заслуговують на увагу, оскільки в силу вимог ст. 81 КК України на наявність існування підстав для прийняття рішення про умовно-дострокового звільнення особи від відбування покарання не вказують.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність оскаржуваного рішення та не вбачає підстав для його зміни або скасування з викладених в апеляційних скаргах мотивів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2018 року залишити без задоволення.

Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2018 рокувідносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді: