Справа № 675/1442/18
Провадження № 1-кп/675/90/2018
У Х В А Л А

"21" вересня 2018 р. м.Ізяслав
Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисників адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ізяслав клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000015 від 09.01.2018 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.348 КК України,-
В С Т А Н О В И В :
На розгляді Ізяславського районного суду Хмельницької області знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.348 КК України.

Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 26.07.2018 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 по 23 вересня 2018 року включно.

Прокурор заявила клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 . Вказує, що на даний час зберігаються ризики того, що ОСОБА_4 , у випадку обрання іншого запобіжного заходу, може незаконно впливати на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні з метою зміни ними показів, вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від суду. Крім того, прокурор вказує на те, що ОСОБА_4 не має стійких соціальних зв`язків, схильний до вживання наркотичних засобів. При цьому він обвинувачується у вчиненні умисного злочину, який є особливо тяжким. Відповідно до санкції ст.348 КК України за вчинення вказаного злочину передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі. За вказаних обставин виправданим є застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи будуть недостатніми для запобігання вищевказаним ризикам.
Захисники обвинуваченого - адвокати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заперечили проти задоволення клопотання прокурора, вважаючи його необґрунтованим. Вказали, що такі ризики, як вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, переховування від суду та незаконного впливу на свідків та потерпілого в даному кримінальному провадженні нічим не підтверджені прокурором. Тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом і, при зверненні з клопотанням про його продовження, прокурор має навести вагомі причини, підтверджені відповідними доказами.
При цьому захисники вважають, що достатнім запобіжним заходом, який забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 , є домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку своїх захисників, просив змінити запобіжний захід на домашній арешт.
Суд, вислухавши думку учасників провадження, вивчивши клопотання прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків.
Відповідно до положень ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене.
Таким чином суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, оскільки до 23.09.2018 року судове провадження завершене не буде.
Як зазначено в статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.
При цьому, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Нечипорук та Йонкало проти України» зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (рішення у справі "Єчюс проти Литви" (Jecius v. Lithuania), N 34578/97, п.93, ECHR 2000-IX).
Характер та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення свідчать про підвищену суспільну небезпеку. Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого умисного злочину проти життя. Санкція ст.348 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 15 років або довічне позбавлення волі.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Особлива тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним, вірогідність переховуватися від суду та незаконного впливати на недопитаних в кримінальному провадженні свідків, які є його знайомими, спростовує доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених п.п.1, 3 ст.177 КПК України, та можливість застосування до обвинуваченого менш суворого запобіжного заходу.
Тобто обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження його строку, на даний час не змінилися і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який.
За таких обставин клопотання захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , підтримане обвинуваченим ОСОБА_4 , про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, не підлягає задоволенню.
З огляду на викладене, клопотання прокурора, на думку суду, слід задовільнити, запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 днів.
Керуючись ст.ст.176-178, 331, 369-372, 376 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні клопотання захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 на домашній арешт відмовити
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою задовольнити.
Запобіжний захід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою з утриманням в ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор», продовжити на 60 днів, а саме по 19 листопада 2018 року включно.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, його захисникам, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя: ОСОБА_1