Справа № 738/1723/18
№ провадження 1-в/738/226/2018
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2018 року м. Мена

Менський районний суд Чернiгiвської областi в складi:

суддi ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засiданнi в м. Мена Чернігівської області в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

за участю учасників судового провадження:
прокурора - ОСОБА_4
представника установи
виконання покарань - ОСОБА_5 ,
засудженого - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 та його захисник підтримали клопотання, просили його задовольнити, посилаючись на те, що ОСОБА_3 засуджений вироком Святошинського районного суду м. Києва від 02 листопада 2015 року до 9 років позбавлення волі, ухвалою апеляційного суду м. Києва від 13 вересня 2017 року йому на підставі ч.5 ст.72 КК України в строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 05 грудня 2013 року по 20 червня 2017 року включно в розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а тому відбув необхідну частину призначеного судом покарання, порядок та умови відбування покарання дотримується, стягнень не має, відбуває покарання в Менській ВК №91 тільки з 14 серпня 2018 року, протягом тривалого часу з моменту набрання вироком законної сили безпідставно тримався в СІЗО, в зв`язку з чим не мав можливості працевлаштуватись та отримати заохочення.
В судовому засіданні представник установи виконання покарань вважає, що клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення є передчасним, оскільки останній знаходиться в ДУ «Менська виправна колонія (№91)» незначний час, в зв`язку з чим не довів своє виправлення.
Прокурор в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання засудженого, посилаючись на те, що ОСОБА_3 на виробництві установи не працевлаштований, заяву про працевлаштування подав лише перед розглядом його клопотання в суді, що, на його думку, свідчить про пристосовницьку поведінку останнього.
Представник спостережної комісії при Менській райдержадміністрації Чернігівської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання засудженого повідомлявся належним чином.

Заслухавши пояснення засудженого, його захисника, представника установи виконання покарань, думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання та вивчивши матеріали особової справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, при цьому фактично відбув необхідну частину призначеного судом покарання.

З матеріалів особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_3 засуджений вироком Святошинського районного суду м. Києва від 02 листопада 2015 року за вчинення злочинів, передбачених ч.4 ст.28, ч.1 ст.364 КК України (в редакції Закону від 21.12.2010 року), ч.4 ст.28, ч.1 ст.364 КК України (в редакції Закону від 07.04.2011 року), ч.4 ст.28, ч.1 ст.365 КК України (в редакції Закону від 07.04.2011 року), ч.4 ст.28, ч.2 ст.365 КК України (в редакції Закону від 21.12.2010 року), ч.4 ст.28, ч.3 ст.365 КК України (в редакції Закону від 21.02.2014 року), ч.4 ст.28 ч.1 ст.366 КК України (в редакції Закону від 07.04.2011 року), ч.4 ст.28, ч.2 ст.162 КК України, ч.4 ст.28, ч.4 ст.189, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307, ч.1 ст.255 КК України та на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточно призначене покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки, зі штрафом в розмірі сімсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в розмірі 11900 грн., з конфіскацією 1/2 належного йому майна, з позбавленням на підставі ст.54 КК України спеціального звання «капітан міліції».
Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 13 вересня 2017 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_3 в частині визнання його винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 28, ч.1 ст. 364 КК України (в редакції Закону від 21.12.2010), ч.4 ст. 28, ч.1 ст. 364 КК України (в редакції Закону від 07.04.2011), ч.4 ст. 28, ч.1 ст. 365 КК України (в редакції Закону від 07.04.2011), ч.4 ст. 28, ч.2 ст.365 КК України (в редакції Закону від 21.12.2010) скасовано і закрито кримінальне провадження в цій частині у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінальних правопорушень; ОСОБА_3 вважається засудженим за вчинення злочинів, передбачених ч.4 ст.28, ч.3 ст.365 КК України (в редакції Закону від 21.02.2014 року), ч.4 ст.28, ч.1 ст.366 КК України (в редакції Закону від 07.04.2011 року), ч.4 ст.28, ч.2 ст.162, ч.4 ст.28, ч.4 ст.189, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307, ч.1 ст.255 КК України. На підставі ст.49, ч.5 ст.74 КК України ОСОБА_3 звільнено від призначеного за ч.4 ст.28, ч.1 ст.366 КК України (в редакції Закону від 07.04.2011 року) покарання у зв`язку із закінченням строків давності, змінено вирок Святошинського районного суду м. Києва від 02 листопада 2015 року в цій частині та в частині остаточного призначеного ОСОБА_3 покарання. На підставі статті 70 КК України ОСОБА_3 призначене остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки, з конфіскацією 1/2 частини належного йому майна, з позбавленням на підставі ст.54 КК України спеціального звання «капітан міліції».
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_3 обчислюється з 05 грудня 2013 року. Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 13 вересня 2017 року в строк відбування покарання на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону від 24.12.2015 року) зараховано строк попереднього ув`язнення з 05 грудня 2013 року по 20 червня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Отже, на час розгляду клопотання засуджений ОСОБА_3 відбув 3/4 частини призначеного йому судом покарання та має пільги щодо умовно дострокового звільнення від відбування покарання.

Відповідно до розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили, вирок Святошинського районного суду м. Києва від 02 листопада 2015 року набрав законної сили 13 вересня 2017 року.
Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_3 в місцях позбавлення волі перебуває з 05 грудня 2013 року. За час перебування в Київському СІЗО порушень вимог режиму утримання не допускав, розпорядок дня виконував, до суспільно корисної праці не залучався, заохочень та стягнень не мав.

В ДУ «Менська ВК ( №91)» засуджений ОСОБА_3 відбуває покарання з 14 серпня 2018 року.

З поданої ДУ «Менська ВК №91» характеристики на засудженого ОСОБА_3 вбачається, що останній характеризується посередньо, а саме намагається дотримуватися вимог, що визначають порядок та умови відбування покарання, розпорядок дня виконує, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. На виробництві установи засуджений не працевлаштований. Стягнень та заохочень не має. Залучається до робіт з благоустрою установи та поліпшення житлово-побутових умов у гуртожитку відділення. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться посередньо. Порушень вимог пожежної безпеки та безпеки праці не допускає, намагається дотримуватися правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, передбачені законодавством вимоги персоналу установи виконує під контролем. З представниками адміністрації намагається бути ввічливим та чемним, на зроблені зауваження реагує належним чином. Відвідує заходи виховного та культурно-масового характеру, які проводяться в установі та відділенні. Приймає участь у реалізації програми диференційованого впливу на засуджених «Фізкультура та спорт», яку реалізовує за планом.

Відповідно до витягів з рішення комісії при МВК -91 з питання застосування пільги до засуджених (ст.100, 101 КВК України, ст.81, 82 КК України) від 14 вересня 2018 року (протокол №19) засуджений ОСОБА_3 не довів своє виправлення та не заслуговує на застосування до нього передбачених пільг (а.о.с. 242, 249, 255).

Під час судового розгляду представник установи виконання покарання пояснив, що підставою для відмови в застосуванні до засудженого вказаних пільг було те, що останній не значний час відбуває покарання в Менській ВК №91, не працевлаштований та на противагу цьому представник установи не зміг пояснити, в чому саме полягає посереднє ставлення засудженого до виконання робіт з благоустрою установи, не заперечував, що доручену роботу засуджений виконує належним чином.

Згідно з вимогами ст. 118 КВК України засуджені до позбавлення волі мають право працювати. Праця здійснюється на добровільній основі на підставі договору цивільно-правового характеру або трудового договору, який укладається між засудженим та фізичною особою - підприємцем або юридичною особою, для яких засуджені здійснюють виконання робіт чи надання послуг. Такі договори погоджуються адміністрацією колонії та повинні містити порядок їх виконання. Адміністрація зобов`язана створювати умови для праці засуджених за договорами цивільно-правового характеру та трудовими договорами.
Під час судового розгляду було встановлено, що засуджений подав заяву до адміністрації установи про працевлаштування, проте ще не працевлаштований.

З матеріалів особової справи вбачається, що засуджений ОСОБА_3 тривалий час перебував у Київському СІЗО після набрання вироком законної сили (а.с.39), для відбування покарання був направлений до Менської ВК №91 лише 07 червня 2018 року, а прибув до установи 14 серпня 2018 року.
Застосування до засудженого умовно - дострокового звільнення передбачено дискреційною нормою Кримінального Кодексу України, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання.
Як вбачаться із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26.04.2002 року № 2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.
Згідно з постановою спостережної комісії Менської районної державної адміністрації №106 (протокол №35 від 26 жовтня 2018 року), остання погодила застосування до засудженого ОСОБА_3 пільги у виді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Враховуючи викладене, беручи до уваги увесь період відбування покарання засудженим ОСОБА_3 , протягом якого засуджений не порушував правила режиму утримання та розпорядку дня, стягнень не має, що свідчить про стабільну позитивну поведінку, суд приходить до висновку про задоволення клопотання засудженого та звільнення його умовно-достроково від відбування призначеного судом покарання.

Під час судового розгляду судом було встановлено, що ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 27 вересня 2018 року засудженому ОСОБА_3 зараховано в строк покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 21 червня 2017 року по 13 вересня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Станом на час розгляду клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання вказана ухвала суду не набрала законної сили, засуджений та його захисник просили розглянути клопотання на підставі наявних матеріалів справи, а тому строк умовно-достроково звільнення обчислено без врахування ухвали Менського районного суду від 27 вересня 2018 року.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.537, 539 КПК України, суд
У Х В А Л И В:

Клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умовно - достроково на невiдбутий строк покарання 06 (шість) місяців 19 (дев`ятнадцять) днів позбавлення волі.
Роз`яснити засудженому ОСОБА_3 , що відповідно до ч. 4 ст. 81 КК України у разі вчинення протягом невідбутої частини покарання нового злочину суд призначає покарання за правилами, передбаченими ст.ст. 71, 72 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 05 листопада 2018 року.

Суддя ОСОБА_1