Справа № 214/4423/17
1-кп/214/241/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2018 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі об`єднане кримінальне провадження за №0001725, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.07.2017, №0001729, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.07.2017 щодо ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.309, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В проваджені Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області знаходиться об`єднане кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.309, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 ще на два місяці, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України. ОСОБА_5 не працює і не має постійного джерела доходу. Зареєстрований в Запорізькій області, а фактично мешкав в місті Кривий Ріг без реєстрації. ОСОБА_5 , засуджений 17.05.2017 Заводським районним судом м. Запоріжжя за ст.185 ч.1 КК України до штрафу проте знову вчинив злочин і лише після його вчинення сплатив штраф, в зв`язку з чим є підстави вважати, що обвинувачений може продовжити свою злочинну діяльність та переховуватись від суду.

Захисник ОСОБА_4 , заперечував проти продовження строку тримання під вартою. Подав клопотання про заміну запобіжного заходу на домашній арешт за місцем фактичного проживання з 22.00 до 06.00 за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням на останнього обов`язків, відповідно до вимог КПК України. Вказав, що на даний час відсутні ризики зазначені у ч.1 ст.177 КПК України. Так, ОСОБА_5 не має будь-якого наміру переховуватися від суду, про що свідчить його поведінка до обрання запобіжного заходу, яка виразилася у добровільній явці до органів досудового розслідування та суду. Також, ОСОБА_5 позбавлений можливості знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки всі речові докази, вилучені та передані на зберігання, а письмові докази досліджені та зберігаються в матеріалах провадження. Окрім того, захисник стверджує, що ОСОБА_5 не має потреби незаконно впливати на потерпілого, свідків, експерта, оскільки під час досудового розслідування та судового розгляду було допитано зазначених осіб та зроблені висновки експерта. ОСОБА_5 не має необхідності перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та не збирається вчиняти інші злочини чи продовжувати кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Захисник просить звернути увагу, що ОСОБА_5 перебуває під вартою з 26 липня 2017 року, тобто 10 місяців та 18 днів. Таке тривале ув`язнення без вироку суду не можна назвати виправданим. Вважає, що обвинувачений зможе дотримуватися порядку перебування під домашнім арештом, що буде достатнім та ефективним заходом забезпечення кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_5 , заперечував проти продовження строку тримання під вартою та підтримав клопотання свого захисника.

Вислухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора в повному обсязі та відмову в задоволенні клопотання захисника про заміну запобіжного заходу, виходячи з таких підстав.

Відповідно до положень ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Розглядаючи питання про запобіжний захід, який був обраний обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, суд виходить з того, що згідно ч.1 ст.183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Такий запобіжний захід не може продовжуватись за відсутності обставин, що виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Також, суд приймає до уваги, що відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України», при вирішенні питання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

На думку суду, подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою є виправданим, а підстави для заміни цього запобіжного заходу менш обтяжливим відсутні. Суд вважає, що продовжують існувати ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, передбаченого ч.2 ст.309 КК України та тяжкого злочину передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, не працює і не має постійного джерела доходу, мешкає в м. Кривому Розі без реєстрації, а зареєстрований у м. Запоріжжя, раніше судимий 17.05.2017 Заводським районним судом м. Запоріжжя за ст.185 ч.1 КК України до штрафу, який сплатив після вчинення нових злочинів, тобто маючи невідбуте покарання, обвинувачується у вчиненні нового злочину, в зв`язку з чим є підстави вважати, що обвинувачений може продовжити свою злочинну діяльність, та переховуватись від органів досудового слідства та суду.

З урахуванням вищевикладеного є всі підстави вважати, що більш м`який запобіжний захід, окрім тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання спробам обвинуваченого ОСОБА_5 переховуватися від суду та продовжити свою злочинну діяльність.

Таким чином, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_5 ще на 60 днів, підлягає задоволенню, оскільки продовжують існувати ризики передбачені ст.177 КПК України, а в задоволенні клопотання захисника слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 315-317, 331, 369, 372, 371 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного щодо ОСОБА_5 задовольнити.

Відмовити у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_4 про заміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Строк запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою продовжити на 60 днів, тобто до 12 серпня 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1