Справа № 183/2570/18
№ 1-кп/183/822/18
В И Р О К
іменем України

06 липня 2018 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 02.05.2018 року за № 0000182 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Наказом № 72 командира військової частини НОМЕР_1 від 03.04.2014 молодшого сержанта ОСОБА_6 зараховано до списків особового складу частини та призначено на посаду командира бойової машини командира відділення 8 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 .

Молодший сержант ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 12, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку.

Однак, 02.01.2015 року молодший сержант ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , самовільно залишив розташування військової частини без поважних причин, тривалістю понад один місяць, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи заходів для повернення до військової частини НОМЕР_1 , та про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.

02.05.2018 року молодший сержант ОСОБА_6 самостійно прибув до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону та заявив про себе.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, визнав повністю та підтвердив обставини, які лягли в основу обвинувачення, в скоєному розкаявся.

В судовому засіданні були досліджені докази вини обвинуваченого ОСОБА_6 , а саме:

- витяг з кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 02.05.2018 року за № 0000182, згідно якого 02.01.2015 року військовослужбовець військової служби за мобілізацією молодший сержант ОСОБА_6 самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 без поважних причин, тривалістю понад один місяць

(а.п. 25);

- з`явлення із зізнанням ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України

(а.п. 26);

- копія витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 72 від 03.04.2014 року про призначення та зарахування ОСОБА_6 до списків особового складу частини

(а.п. 27);

- архівна довідка Міністерства оборони України від 03.05.2018 року про безпосередню участь ОСОБА_6 в антитерористичній операції в Донецькій та Луганській областях з метою виконання службових завдань з 23.07.2014 року

(а.п. 71);

- копії документів щодо проходження ОСОБА_6 військової служби

(а.п. 29-43).

Дослідивши наведені докази, суд вважає, що вони є належними та допустимими, оскільки вони, кожний окремо, а також в сукупності прямо підтверджують існування обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також вони є достовірними, оскільки отримані в порядку, встановленому КПК України.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_6 встановленою та доведеною, а його дії підлягають кваліфікації за ч. 3 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини без поважних причин, тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання ОСОБА_6 відповідно до ст.ст. 50-52 КК України, суд обставин, які обтяжують покарання, визначених ст. 67 КК України, не встановив. Обставинами, які пом`якшують покарання, визначених ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття, з`явлення із зізнанням, а також прийняття безпосередньої участі ОСОБА_6 в антитерористичній операції в Донецькій та Луганській областях.

Також суд враховує, що ОСОБА_6 за місцем проходження служби характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимий.

Санкція ч. 3 ст. 407 КК України передбачає покарання лише у виді позбавлення волі. З урахуванням обставин скоєння кримінального правопорушення, його наслідків, а також обраної позиції обвинуваченим ОСОБА_6 , суд вважає, що призначення обвинуваченому покарання у виді максимального строку позбавлення волі, передбаченого санкцією зазначеної статті, буде занадто суворим, а призначення мінімального покарання сприятиме виправленню обвинуваченого ОСОБА_6 та попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Під час судового розгляду захисником ОСОБА_5 було заявлено клопотання в інтересах ОСОБА_6 про застосування у відношенні обвинуваченого ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки останній виконував бойові завдання під час участі у антитерористичній операції з 23.07.2014 року.

Обвинувачений під час судового розгляду підтримав клопотання свого захисника та просив застосувати до нього ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Прокурор не заперечував проти клопотання захисника.

Так, встановлено, що на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, а також осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами другою, третьою і четвертою статті 408, статтею 410, частинами другою, третьою і четвертою статті 411 Кримінального кодексу України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у частині четвертій статті 86 Кримінального кодексу України, статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та статті 9 цього Закону).

В ході розгляду даного кримінального провадження судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 скоїв кримінальне правопорушення, яке не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами другою, третьою і четвертою статті 408, статтею 410, частинами другою, третьою і четвертою статті 411 Кримінального кодексу України, а також захищав незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, з 2014 року брав безпосередню участь в антитерористичній операції, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Зазначені обставини дають підстави вважати, що ОСОБА_6 підпадає під дію ст. 2 ЗУ «Про амністію у 2016 році», тому клопотання прокурора повинно бути задоволено.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 349, 368, 370 КПК України, ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році», суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Засудженого ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання у виді 2 років позбавлення волі на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1