Єдиний унікальний номер 205/3133/18
Єдиний унікальний № 205/3133/18-к
Провадження № 1-кс/205/505/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2018 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника - ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , розглянувши матеріали клопотання слідчого СВ Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погодженого прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Дніпропетровської області, м. Нікополь, українки, громадянки України, освіта середня, заміжня, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштована, зареєстрована та проживає: АДРЕСА_1 , раніше не судимої
перевіривши надані матеріали клопотання, наглядового провадження та дослідивши докази по даних матеріалах, -

В С Т А Н О В И В:
11 травня 2018 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло зазначене клопотання.

В обґрунтування вказаного покладено твердження про те, що ОСОБА_5 , 09 травня 2018 року близько 20 години 30 хвилин, знаходилась за місцем свого проживання в приміщені квартири АДРЕСА_2 , де в неї виник побутовий конфлікт з її чоловіком ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після чого ОСОБА_5 реалізуючи свій раптово виниклий умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_8 , тяжких тілесних ушкоджень, діючи умисно, утримуючи в своїй правій руці кухонний ніж, спричинила один удар даним ножом в область черевної порожнини ОСОБА_8 , тим самим заподіяла останньому, згідно довідки виданої КО «Швидкої медичної допомоги» від 09.05.2018 року тілесні ушкодження у виді: проникаючого ножового поранення передньої черевної стінки. Вказані тілесні ушкодження відповідно до підпунктів й), к) пункту 2.1.3. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ № 6 від 17.01.1995 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент заподіяння.

Таким чином умисні дії ОСОБА_5 , що виразилися у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя і здоров`я в момент заподіяння, кваліфікуються за ч. 1 ст. 121 КК України.

10.05.2018 року СВ Новокодацького ВП ДВП ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України.

Обґрунтовуючи своє клопотання слідчий, а також прокурор в судовому засіданні, посилалися на необхідність обрання відносно підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки остання обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, є наявними ризики того, що може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, та незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному проваджені.
Захисник та підозрювана проти задоволення вказаного клопотання заперечували в повному обсязі, посилаючись на відсутність обґрунтування прокурором ризиків щодо застосування до підозрюваної найсуворішого запобіжного заходу. Просили суд застосувати до підозрюваної особи будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваної, її захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя виходить із наступного.
Згідно пункту 1 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.
Відповідно до ч.2 статті 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Виходячи з наявних в матеріалах даних, з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 10.05.2018 року, протоколу огляду місця події від 10.05.2018 року, протоколів допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbelland Hartleyv. theUnited Kingdom), п. 32, Series А, № 182).

Відтак, враховуючи положення вищенаведених норм процесуального закону слідчий суддя доходить висновку, щодо наявності достатніх доказів для підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.
Окрім цього, слідчий суддя вважає обґрунтованими і наведені прокурором у своєму клопотанні ризики того, що підозрювана особа може впливати на свідків кримінального правопорушення чи вчинити інше кримінальне правопорушення.
Однак в даному випадку, на думку слідчого судді прокурор доводячи наявність обґрунтованої підозри у сукупності з існуванням ризиків передбачених ст. 177 КПК України, не надав слідчому судді переконливих доводів і не долучив беззастережних доказів недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначеним у клопотанні.
Згідно ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Твердження того, що ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, не є обов`язковою вимогою для суду, щодо обов`язкового застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту. Вказане підтверджується практикою Європейського Суду з прав людини зокрема рішенням у справі «Мамедова проти Росії» від 01.06.2006 року.
Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Слідчим суддею встановлено, що підозрювана має постійне місце проживання, має родину, на її утриманні перебуває неповнолітня дитина, сама підозрювана особа раніше до кримінальної відповідальності не притягалась. Таким чином, слідчий суддя доходить висновку, що ОСОБА_5 має стійкі соціальні зв`язки, що гарантує беззастережне виконання покладених на неї процесуальні обов`язків та допомоги слідству.
Таким чином, слідчий суддя вважає, що саме заборона цілодобово залишати житло, забезпечить виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків та виключить можливість у підозрюваної переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків та інших осіб у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
При цьому, не підлягають застосуванню запобіжні заходи, такі як: порука, особисте зобов`язання, застава, виходячи з оцінки матеріального стану, тяжкості інкримінованого правопорушення, відсутності поручителів.
Згідно ч. 1-2, 6 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у злочині, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.
Застосований слідчим суддею запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту співмірний з особою підозрюваної та обставинами пред`явленої їй підозри, у тому числі забезпечить право підозрюваної на свободу, та повністю буде запобігати ризикам, зазначеним в п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, забезпечить виконання підозрюваною процесуальних обов`язків.
Також слідчий судді вважає за необхідне одночасно із застосуваннямзапобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком на 60 (шістдесят) діб покласти на підозрювану передбачені у ч. 5 ст. 194 КПК України, обов`язкі, зокрема: 1) прибувати до кабінету слідчого за вимогою слідчого, прокурора; 2) заборони підозрюваному залишати житло цілодобово 3) утриматись від спілкування зі свідками у даному кримінальному проваджені, за винятком їх участі в процесуальних діях.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 176, 177, 178, 181, 183, 193, 194, 196, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
1. В задоволенні клопотання слідчого СВ Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погодженого прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, відмовити.

2.Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 міру запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 00 год. 05 хв. 08 липня 2018 року, заборонивши цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

3. У період дії запобіжного заходу покласти на підозрювану ОСОБА_5 , такі обов`язки: 1) прибувати до кабінету слідчого за вимогою слідчого, прокурора; 2) заборони підозрюваному залишати житло цілодобово 3) утриматись від спілкування зі свідками, окрім ОСОБА_7 , у даному кримінальному проваджені, за винятком їх участі в процесуальних діях.

Ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1