Справа № 494/1309/15к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2018 року смт.Доброслав

Слідчий суддя Комінтернівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , заступника начальника ВП - начальника СВ Березівського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , скаржниці ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Березівським районним судом Одеської області скаргу ОСОБА_5 , в порядку ст.303 КПК України, на постанову начальника СВ Березівського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області про відмову у визнанні потерпілою, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження судді Комінтернівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 надійшла скарга ОСОБА_5 , в якій остання просить скасувати постанову про відмову у визнанні її потерпілою по кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР №0000381 від 13.08.2014р., визнати її потерпілою у вказаному кримінальному провадженні, а скаргу вважати поданою в належний строк.
В судовому засіданні ОСОБА_5 підтримала скаргу в повному обсязі, з підстав, викладених у ній.
Прокурор Комінтернівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та заступник начальника ВП - начальник СВ Березівського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 заперечували щодо задоволення скарги, вважали вказану постанову слідчого законною та вмотивованою.
Розглянувши вказану скаргу, вислухавши думку учасників судового процесу, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга ОСОБА_5 , враховуючи дату отримання нею постанови про відмову у визнанні потерпілою, подана у визначений законом строк, а постанова про відмову у визнанні потерпілою є необґрунтованою, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Згідно зі ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст.9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до ч.1 ст.24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до ст.110 КПК України всі рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Відповідно до змісту даної постанови слідчій зобов`язаний повідомити всіх учасників кримінального провадження, щодо процесуального рішення.
Відповідно до ст.55 КПК України у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Таким чином, для визнання особи потерпілою не вимагається прийняття окремого процесуального документа.
Разом із тим ч.5 ст.55 КПК України встановлено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді. Отже, саме правильність застосування слідчим або прокурором цієї норми є предметом перевірки слідчим суддею під час розгляду аналізованої категорії скарг.
Процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст.55 КПК України є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані.
Як вбачається з оскаржуваного процесуального рішення, СВ Березівського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000381 від 13.08.2014р. за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.194, ст.356 КК України, про те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 самоправно розпорядилися та пошкодили і знищили стояки водопостачання та водовідведення, які проходять через кВ. АДРЕСА_1 до кВ. АДРЕСА_2 .
Відмовляючи ОСОБА_5 у визнанні потерпілою слідчий виходив з того, що в ході досудового розслідування не встановлено будь-якої спричиненої майнової шкоди ОСОБА_5 , оскільки вказані склади кримінальних правопорушень не передбачають спричинення фізичної шкоди, а спричинена майнова шкода співвласника не є предметом дослідження у кримінальному провадженні, а підлягає розгляду в колі цивільно-правової відповідальності. Що стосується моральної шкоди, то слідчий зазначив, що вона може бути спричинена виключно злочином, за який передбачена відповідальність КК України, яка в даному випадку відсутня.
В судовому засіданні ОСОБА_5 наполягала на спричиненні їй самоправними діями ОСОБА_6 та ОСОБА_7 як матеріальної, так і моральної шкоди, вимоги про відшкодування якої вона буде заявляти в разі набуття статусу потерпілої.
За таких обставин слід визнати, що ОСОБА_5 , в розумінні ст.55 КПК України, заявляючи в судовому засіданні про спричинення злочином, щонайменше моральної шкоди, набуває статусу потерпілої, у зв`язку із чим відмова слідчого у визнанні її в такому правовому статусі є неправомірною.
Одночасно слідчий суддя приймає до уваги, що ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м.Одеси ОСОБА_8 від 13.07.2018р. скасовано постанову заступника начальника ВП начальника СВ Березівського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 30.03.2018р. про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000381 від 13.08.2014р., тому посилання ОСОБА_4 на те, що шкода може бути спричинена виключно злочином, за який передбачена відповідальність КК України є недоречним.
Слідчий суддя не дає оцінки доводам скаржниці щодо неповноти досудового розслідування, в частині не проведення її допиту, не проведення експертизи, визначення розміру збитків тощо, оскільки усі ці обставини виходять за межі розгляду скарги на постанову про відмову у визнанні потерпілим.
Водночас, слідчий суддя зазначає, що кримінально процесуальне законодавство не передбачає прийняття процесуального рішення про визнання потерпілим, саме тому за умови скасування оскаржуваної постанови слідчого, слідчий суддя не має повноважень приймати рішення про визнання заявника потерпілою.
Згідно ч.3 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 9, 24, 55, 110, 303-307 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_5 , в порядку ст.303 КПК України, на постанову начальника СВ Березівського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області про відмову у визнанні потерпілою задовольнити частково.

Вважати скаргу на постанову начальника СВ Березівського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області про відмову у визнанні потерпілою від 16.03.2018р. поданою у встановлений законом строк.

Постанову заступника начальника ВП - начальника СВ Березівського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 16.03.2018р. про відмову у визнанні ОСОБА_5 потерпілою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000381 від 13.08.2014р. - скасувати.

В задоволенні іншої частини скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1