Справа № 298/21/18
Провадження № 1-кп/304/53/2018
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2018 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання
ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
його захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду в режимі відеоконференції з державною установою «Закарпатська УВП № 9» кримінальне провадження №0000176 від 19 серпня 2017 року по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з базовою середньою освітою, неодруженого, українця, громадянина України, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

30 травня 2018 року адвокат ОСОБА_7 звернувся з клопотанням про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 , який обвинувачується в тому, що 19 серпня 2017 року о 07.30 год., перебуваючи в с. Стужиця Великоберезнянського району, заздалегідь приготувавши вогнепальну зброю пістолет моделі «Glok 19», заряджений бойовими патронами, пішов до будинку АДРЕСА_2 , де проживав ОСОБА_8 , та побачивши як той виїжджає з двору на автомобілі марки «Skoda Octavia A5», р/н НОМЕР_1 , наблизився до нього та умисно, з мотивів помсти, здійснив постріл з пістолету через переднє лобове скло автомобіля у ОСОБА_8 , який керував транспортним засобом. Після того, усвідомлюючи, що смерть не настала та ОСОБА_8 , намагаючись втекти рухається заднім ходом, ОСОБА_6 побіг за автомобілем та наздогнавши такий через декілька метрів, здійснив ще один постріл через переднє лобове скло та два через скло передніх пасажирських дверцят, чим спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження у виді двох вогнепальних поранень черевної стінки справа, внаслідок яких останній помер на місці, а ОСОБА_6 втік з місця події, за що кримінальна відповідальність передбачена ч. 1 ст.115, ч. 1 ст. 263 України. Так, ухвалою Перечиснького районного суду Закарпатської області від 16 травня 2018 року строк тримання обвинуваченого під вартою продовжено до 15 липня 2018 року. Не оспорюючи зазначену ухвалу вважає, що на даний час потреба у застосуванні такого запобіжного заходу відпала, оскільки ОСОБА_6 захворів та знаходиться на стаціонарному лікуванні в Закарпатському обласному онкодиспансері з діагнозом: «Рак лівої легені». Зважаючи на вказані обставини, а також те, що ОСОБА_6 у вчиненому розкаюється та наміру перешкоджати встановленню фактичних обставин справи не має, тому просить задовольнити клопотання та змінити обвинуваченому обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 клопотання підтримали та просили його задовольнити, посилаючись на обставини такого.

Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечила, оскільки вважає, що до клопотання не додано належних доказів того, що характер захворювання обвинуваченого не дозволяє йому знаходитися в умовах ізоляції. Крім цього, зазначила, що ОСОБА_6 надається належне лікування у медичному закладі.

У судовому засіданні начальник медичної частини ДУ «Закарпатська УВП № 9» ОСОБА_9 пояснив, що загальний стан обвинуваченого ОСОБА_6 важкий, а тому він за станом здоров`я не може перебувати у вказаній установі.

Потерпіла ОСОБА_10 у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, необхідні для розгляду клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Згідно статті 5 п. 1 підпункт «с» Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Згідно ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно ст. 177 КПК України запобіжний захід застосовується з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 цього Кодексу домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

У свою чергу, відповідно до положень ч. ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Зокрема, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

У судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 серпня 2017 року відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який в подальшому ухвалами слідчого судді від 11 жовтня 2017 року та 06 грудня 2017 року, а також ухвалами суду від 31 січня, 23 березня та 16 травня 2018 року продовжено до 15 липня 2018 року.

Також встановлено, що станом на 31 травня 2018 року обвинувачений ОСОБА_6 перебуває на стаціонарному лікуванні в Закарпатському обласному онкологічному диспансері з діагнозом: «Рак лівої легені з проростанням в середостіння та інфільтрацією магістральних судин. Лімфаденопатія середостіння. Емфізема. Метастатичне ураження печінки, лівого наднирника, лімфатичних вузлів черевної порожнини та заочеревного простору. Імплантація метастазів в черевній порожнині та передній черевній стінці», що стверджується довідками начальника ДУ «Закарпатська УВП № 9» № 12/13/775 від 22 травня 2018 року та начальника медичної частини вказаної установи від 31 травня 2018 року, а також копією дослідження мультиспіральної комп`ютерної томографії № 1446 від 16 травня 2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 хоч і підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено основне покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років, проте має 60 років, постійне місце проживання, незадовільний стан здоров`я та потребує постійного стаціонарного лікування, згідно ст. 89 КК України раніше не судимий, умов запобіжного заходу не порушував, з часу оголошення йому про підозру не дав жодного приводу для сумніву в дотриманні ним процесуальних обов`язків.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Одночасно, в рішенні Харченко проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом свободи особистості.

З огляду на наведене, а також приймаючи до уваги те, що прокурор у судовому засіданні тверджень захисника не спростував, засобів, якими, на його думку, ОСОБА_6 , не перебуваючи під вартою, міг би перешкоджати кримінальному провадженню, не навів, а відтак приходить до висновку, що виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігання заявленим ризикам здатний забезпечити і такий запобіжний захід, як домашній арешт без застосування електронного засобу контролю та покладенням у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України відповідних обов`язків.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 186, 193, 196, 201, 202, 331, 376, 392 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

клопотання задовольнити.

Обраний обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю та мешканцю АДРЕСА_1 , запобіжний захід з тримання під вартою змінити на домашній арешт без застосування електронного засобу контролю.

Заборонити ОСОБА_6 цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати ОСОБА_6 прибувати за кожною вимогою до суду, а також повідомляти суд про зміну місця проживання та перебування.

Визначити строк дії ухвали до 31 липня 2018 року включно.

Обвинуваченого ОСОБА_6 негайно звільнити з-під варти.

Ухвалу про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 для виконання направити до Великоберезнянського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області та негайно поставити ОСОБА_6 на облік.

Ухвала суду згідно ч. 2 ст. 392 КПК України окремому оскарженню від судового рішення, передбаченого частиною першою вказаної статті, не підлягає.

Головуючий: Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3