Справа № 359/901/16-к
Провадження № 1-кп/359/58/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 липня 2018 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурорів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника адвоката ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з технічною фіксацією в залі суду кримінальне провадження № 0002594, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.12.2015 року, що надійшло до суду з обвинувальним актом, по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кірово Бориспільського району Київської області, громадянина України, українця, пенсіонера, з середньою освітою, інваліда ІІІ групи, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 3 ст. 135 КК України, -

в с т а н о в и в :
ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч.3 ст.135 КК України, за наступних обставин.
Так, 12.12.2015 року близько 22 .00 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у темну пору доби та за несприятливих погодних умов, знаходячись біля домоволодіння АДРЕСА_2 , після заподіяння ним ОСОБА_12 легких тілесних ушкоджень та легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, відібрав її верхній одяг, поставивши ОСОБА_12 в небезпечний для життя стан, усвідомлюючи, що вона самостійно не може йти додому через побиття та стан сильного алкогольного сп`яніння, і тому перебуває в небезпечному для життя стані та позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через безпорадний стан, будучи зобов`язаним піклуватися про цю особу і маючи змогу надати їй допомогу, завідомо залишив її без допомоги, що спричинило смерть ОСОБА_12 від переохолодження тіла, тобто вчинив злочин, передбачений ч. З ст. 135 КК України.
В судовому засіданні ОСОБА_7 провину визнав частково та пояснив, що проживав разом з ОСОБА_12 цивільним шлюбом 15 років, і вони дуже часто разом випивали. Період так званого «запою» у нього міг складати 3-4 дні підряд. ОСОБА_12 теж могла декілька днів поспіль вживати спиртні напої.
12.12.2015 року він отримав пенсію, віддав частину боргу, вдома з цивільною дружиною випили, потім з нею пішли до магазину. Була плюсова температура, дружина була без куртки. Після магазину заходили до знайомого ОСОБА_13 , у якого був їх син. У ОСОБА_13 був день народження, там вони також випили, дружина пила теж. Через сильне сп`яніння не пам`ятає подальші події, а саме як опинились на земельній ділянці, де потім знайшли дружину. Наносив дружині удари по тілу, щоб вона йшла додому, намагався її підняти та сунути додому, однак внаслідок сильного алкогольного сп`яніння не міг довести ці дії до кінці, а тому пішов додому сам. Підтвердив, що наносив їй удари з метою її приведення до тями та довести додому.
Також пам`ятає, як сусід ОСОБА_14 , просив принести одяг, при цьому він розбудив його вдома. Вранці приніс верхній одяг та накрив ним дружину, однак остання на його думку вже була нежива. Зранку він також мало що розумів, оскільки перебував ще в стані сп`яніння.
Провину в настанні смерті дружини не визнає, вона була дуже п`яна, настання її смерті не бажав, довести її до дому не зміг через своє сп`яніння.
Курточку з дружини не знімав, яким чином дружина роззулася не пам`ятає, але бачив взуття вранці, коли його затримала міліція, біля двору в районі місця подій.
Свідок ОСОБА_9 показала суду, що 12.12.2015 року біля 23.30 год. виходила курити на вулицю, чула крики жінки біля будинку АДРЕСА_2 , яка лежала на боці, була боса, в носках, світлій курточці. Впізнала ОСОБА_15 , який бив жінку ногами по спині зі словами «вставай». Після цього пішла додому. Наступного ранку, біля 7-ї години ранку, чоловік ОСОБА_16 повідомив, що на вулиці, на земельній ділянці за забором лежить жінка. Вона була на лівому боці, без куртки, без взуття, у футболці, штанях-лосинах та носках. Одяг та волосся були мокрими, вона ще стогнала. Подзвонили у швидку допомогу, та звернулась до місцевої жительки, яка працює медсестрою, щоб надала допомогу, однак остання відмовилась. Зазначила, що не звернула увагу на цю подію раніше, оскільки такі випадки мали неодноразовий характер, оскільки ОСОБА_7 та ОСОБА_12 постійно вживали спиртні напої разом, а потім влаштовували сварки.
Свідок ОСОБА_11 показав суду, що вранці 13.12.2015 року дивився трансляцію боксу. Почув на вулиці стони та глухі удари. Коли вийшов на вулицю, о 06 год. 30 хв. побачив на земельній ділянці ОСОБА_15 , поряд лежала жінка, вона була боса, без взуття, в колготах, верхнього одягу не було. ОСОБА_17 пояснив, що вона не хоче йти додому. Чи дихала жінка, він це чув. Тоді він запропонував ОСОБА_17 візок. Повернувся додому, подзвонили до швидкої допомоги. Потім сів на велосипед, і поїхав до ОСОБА_7 додому. Останній взяв вдома теплу дублянку і велосипедом поїхав до жінки. Свідок пояснив, що при ньому ОСОБА_7 жінку не бив, він тільки чув глухі удари та стони.
Свідок ОСОБА_10 показала суду, що ОСОБА_18 є її сином. Проживав з ОСОБА_19 в приміщенні літньої кухні, постійно вживали спиртні напої, влаштовували бійки та сварки. Вранці 13.12.2015 року додому до сина прийшли сусіди, щоб він пішов забирати дружину. Син взяв світло-жовту шубу (дублянку) й пішов, вона пішла за сином. Бачила, що дружина сина лежала на землі роздягнута, боса. Де був син напередодні вночі їй невідомо і що сталося з ними теж їй не відомо.
Крім допиту обвинуваченого та свідків, судом також досліджені докази обвинувачення та їм надана оцінка з точки зору допустимості, належності та достатності.
Так, відповідно до протоколу огляду місця події 13.12.2015 року за адресою АДРЕСА_2 , виявлено обстановку, що мала місце на момент огляду, сліди злочину, та біля воріт будинку 55, виявлено резинові чоботи, розмір 40 (а.с. 45-46 том 1).
Згідно протоколу огляду місця події від 13.12.2015 року (а.с. 49-58 том 1) виявлено місце знаходження трупу ОСОБА_12 , верхній одяг останньої, його стан та обстановка в які її було виявлено, розташування дерев`яних частин штахету від забору, їх місце знаходження, тощо.
Згідно з довідкою метеостанції Бориспіль з 22 години 12.12.2015 року до 08 години 13.12.2015 року мінімальна температура повітря знижувалась до 2.0, а на поверхні ґрунту 0,4 градусів тепла.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №395 від 18.01.2016 року смерть ОСОБА_12 настала від переохолодження тіла, що підтверджується наявністю рясних яскравих червоно-фіолетових трупних плям, змішаних згустків крові в порожнині серця, крововиливів під слизовою оболонкою шлунку (плями Вишневського), переповнення прозорою сечею сечового міхура, дрібних крововиливів в слизовій оболонці мисок нирок (ознака Фабрикантова).
Враховуючи трупні явища на момент первинного огляду трупа на місці його виявлення 13.12.2015 року об 11:20 год., смерть ОСОБА_12 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 за 4- 6 год. до моменту огляду трупа (05:00-07:00 год.)
При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_12 виявлені наступні тілесні ушкодження: забійна рана правої тім`яної ділянки голови, синець із забійною раною та крововиливом слизової оболонки верхньої губи зліва, синець грудної клітки справа на рівні ІІІ ребра, по одному синцю на правій та лівій сідницях. Всі виявлені тілесні ушкодження прижиттєві, утворились не більш ніж за 12 годин до настання смерті. Судово-медичних даних які б свідчили про значний проміжок часу між заподіянням тілесних ушкоджень не має.
Тілесні ушкодження у вигляді синців грудної клітки та обох сідниць та верхньої губи мають ознаки легких тілесних ушкоджень; тілесні ушкодження у вигляді забійної рани правої тім`яної ділянки голови, забійної рани та крововиливом слизової оболонки верхньої губи зліва мають ознаки легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Всі вказані тілесні ушкодження в прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_20 не знаходяться.
При судово-токсикологічному досліджені варові та сечі трупа ОСОБА_20 виявлений етиловий спирт в концентрації: в крові 3,27%, в сечі - 4,65%. Вказана концентрація етилового спирту в крові за життя зазвичай може відповідати сильному алкогольному сп`янінню.
Після отримання ОСОБА_12 виявлених у неї тілесних ушкоджень, могла самостійно пересуватися «при температурі повітря нижче 0 °С, або температури повітря вище 5 °С «в продовж значного проміжку часу. Представляється маловірогідним втрата її свідомість після отримання виявлених у ОСОБА_12 тілесних ушкоджень.
З цього приводу судом не виявлено ознак насильницької смерті ОСОБА_12 .
Також судом досліджено протокол слідчого експерименту від 15.12.2015 року та СД-диск з записом останнього (а.с. 69-71 том 1), згідно якого ОСОБА_7 показав яким чином він наносив удари ОСОБА_12 , яким чином, як намагався її підняти та місце, де залишив її лежати.
Згідно висновку комісійної судово-психіатричної експертизи №11 від 28.02.2018 року (а.с. 47-50 том 2), проведеної за клопотанням прокурора від 07.12.2017 року, ОСОБА_7 під час скоєння інкримінованих йому дій на психічне захворювання не страждав, в тому числі не перебував в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності, а перебував в стані алкогольного сп`яніння; під час скоєння інкримінованих дій міг усвідомлювати свої дії та керувати ними; під час проведення обстеження у ОСОБА_7 психічного захворювання не виявлено; на момент проведення обстеження може усвідомлювати свої дії та керувати ними; застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 не потребує; клінічних ознак наркоманії під час обстеження у нього не виявлено; ОСОБА_7 страждає на поведінкові та психічні порушення внаслідок вживання алкоголю (алкоголізм), потребує лікування від алкогольної залежності, протипоказань щодо такого лікування у нього немає; ОСОБА_7 під час скоєння інкримінованих йому дій в стані фізіологічного афекту та у будь-якому вираженому емоційному стані, який міг би здійснити суттєвий вплив на його свідомість та діяльність, не перебував, тощо.
Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_7 розумів значення своїх дій та міг їх контролювати.
Заслухавши покази обвинуваченого, свідків та дослідивши подані докази, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до положень ч.1 ст.337 КПК України, згідно з якими судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись загальних засад кримінального судочинства, суд вважає, що вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 135 КК України, є доведеною.
Покази обвинуваченого з цього приводу, в частині, що він заперечує винуватість у вчиненні злочину, спростовуються показами допитаних свідків та дослідженими доказами, в їх сукупності, а також додатково підтверджуються висновками комісійної судово-психіатричної експертизи та судово-медичної експертизи.
З цього приводу, покази обвинуваченого ОСОБА_7 розцінюються судом, як спосіб уникнення ним відповідальності, та нерозуміння наслідків вчиненої ним злочинної недбалості, яка виразилась у його бездіяльності.
Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 01.11.1996 р. "Про застосування Конституції України при здійснені правосуддя" при розгляді кримінальних справ суд має суворо додержуватись закріплений у ч.1 т.62 Конституції принцип презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. При цьому неприпустимо покладати на обвинуваченого доведення своєї невинуватості, а згідно з ч.3 зазначеної статті усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь останньої. Статтею 129 Конституції до основних засад судочинства віднесено змагальність сторін, забезпечення доведеності вини та підтримання в суді державного обвинувачення, яке згідно із ст.121 Конституції покладається на прокурора.
Статтею 135 КК України передбачена кримінальна відповідальність за завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбережнення через малолітство, старість, хворобу або внаслідок іншого безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, зобов`язаний був піклуватися про цю особу і мав змогу надати їй допомогу, а також у разі, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.
Суспільна небезпечність цього злочину полягає в тому, що людина, яка має можливість надати допомогу іншій людині і тим самим врятувати її від смерті або настання інших тяжких наслідків, не робить цього, що свідчить про низькі моральні якості цієї особи. Небезпека такої бездіяльності підвищується, якщо особа сама поставила іншу особу в небезпечний для життя стан, або причетна до події, через яку особа опинилася у такому стані.
Об`єктивна сторона цього злочину полягає у бездіяльності.
Суб`єктивна сторона цього злочину полягає у прямому умислі. "Завідомість", про яку йдеться у диспозиції статті, означає, що винний усвідомлює, що інша особа перебуває у небезпечному для життя стані, а він зобов`язаний і має можливість надати їй допомогу, але відмовляє в цьому. Якщо особа не усвідомлює, що інша особа опинилася у небезпечному для життя стані, то відповідальність не настає. Суб`єктом злочину є особа, яка досягла 16-річного віку і зобов`язана піклуватися про особу, що перебуває в небезпечному стані або особа, яка своїми діями поставила потерпілого в небезпечне для життя становище.
Важливе значення в таких випадках має встановлення форми вини щодо тяжких наслідків. При цьому слід розрізняти: 1) ненадання допомоги особі, яка сама опинилася в небезпечному для життя становищі (бездіяльність - невтручання); 2) залишення в небезпеці особою, яка своїми діями поставила іншу особу в небезпечний для життя стан (наїзд на пішохода автомобілем і залишення його в небезпечному стані). В першому випадку при бездіяльності - невтручанні суб`єктивна сторона щодо наслідків може виявлятися як у необережності, так і в умислі. При умислі винний може бажати або свідомо допускати настання смерті чи інших тяжких наслідків з мотивів помсти, ревнощів тощо. В іншій ситуації, коли винний своїми діями поставив потерпілого в небезпечний для життя стан і не надав йому допомоги, його вина щодо смерті та інших тяжких наслідків може бути лише необережною (злочинна самовпевненість або злочинна недбалість). Якщо ж буде доведено умисел (прямий або непрямий) щодо тяжких наслідків, то відповідальність повинна наставати за умисне вбивство або умисне тяжке чи середньої тяжкості тілесне ушкодження.
З цього приводу, з урахуванням висновку комісійної судово-психіатричної експертизи та показів самого обвинуваченого, суд приходить до висновку, що ОСОБА_7 усвідомлював свої дії, мав можливість недопустити наслідків що настали у вигляді смерті ОСОБА_12 , шляхом виконання ним дій спрямованих на доставлення цивільної дружини до місця проживання та незалишення останньої по дорозі додому, за відсутності належного одягу в зимовий період вночі. Перебування самого ОСОБА_7 в стані сильного алкогольного сп`яніння не може бути підставою для звільнення останнього від відповідальності, оскільки, як встановлено судом, саме від бездіяльності обвинуваченого ОСОБА_12 померла від переохолодження.
Відповідно до ст.323 КПК України вирок суду повинен бути законним та обґрунтованим.
Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір. Статтею 62 Конституції України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст.62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006р. передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права. Так, у справі "Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain" від 06.12.1998р. Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали свої справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться у вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного (Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain, judgment of 6 December 1988, Series A no.146, p.33, & 77").
На думку суду, в даному випадку, вина ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 135 КК України, а саме завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через безпорадний стан, якщо той, хто залишив без допомоги, зобов`язаний був піклуватися про цю особу і мав змогу надати їй допомогу, а також у разі коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, що спричинило смерть особи.
Таким чином, дії ОСОБА_7 кваліфіковані органом досудового розслідування вірно.
Зважаючи на викладене у суду відсутні сумніви щодо притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за вчинений злочин, передбачений ч.3 ст. 135 КК України, в межах санкції кримінального закону.
При призначенні покарання, суд в порядку ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого, відношення обвинуваченого до скоєного, наслідки, що мали місце та обставини, що обтяжують і пом`якшують відповідальність особи.
Так, злочин, який вчинено ОСОБА_7 є, у відповідності до ст.12 КК України, тяжким злочином, оскільки передбачає покарання до восьми років позбавлення волі.
ОСОБА_7 визнав свою вину частково, а саме в тому, що сам перебував в такому стані сп`яніння, що не зміг вжити заходів для збереження життя своєї цивільної дружини, внаслідок чого вона померла від переохолодження.
Наслідками бездіяльності ОСОБА_7 стала смерть ОСОБА_12 .
Обставиною, що обтяжує відповідальність обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
В той же час, незважаючи на часткове визнання ОСОБА_7 своєї провини, обставиною, що пом`якшує відповідальність останнього, відповідно до ст. 66 КК України, на думку суду, є активне сприяння обвинуваченим органу досудового розслідування в розкритті злочину. Неможливість повідомлення певних обставин правопорушення внаслідок вживання алкогольних напоїв не може бути безумовною підставою для виключення такої обставини та неврахування її судом при призначенні покарання.
Крім того, судом враховується, що з моменту вчинення правопорушення, минуло більше двох з половиною років, ОСОБА_7 тривалий час перебуває на свободі за відсутності будь-якого запобіжного заходу, та дотримання обов`язків явки до суду, що свідчить про його відношення до скоєного та те, що останній зробив належні висновки з цього приводу.
ОСОБА_7 є особою 1963 року народження, являється пенсіонером, інвалідом ІІІ групи, має єдиний дохід від отримання мінімально визначеного за законом розміру пенсії. Незважаючи на те, що обвинувачений раніше притягався до кримінальної відповідальності, останній має погашену у встановленому законом порядку судимість, згідно вимог ст. 89 КК України.
Зважаючи на вказані умови та обставини, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_7 покарання не пов`язаного з реальним позбавленням волі, оскільки суд вважає, що виправлення його можливе без ізоляції від суспільства.
Таким чином, на думку суду є всі підстави для призначення покарання із застосуванням положень ст.75 КК України та визначенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Саме таке покарання, на думку суду, є законним і справедливим, відповідає засадам призначення покарання, та сприятиме виправленню ОСОБА_7 і недопущенню вчинення ним нових кримінально караних діянь чи суспільно-небезпечних дій.
Долю речових доказів визначити відповідно вимог ст. 100 КПК України. При цьому речі, відносно яких встановлено власника, підлягають поверненню даній особі, а інші речі підлягають знищенню
Керуючись ст.ст. 100, 122, 124, 126, 127-129, 318, 322, 342-351, 358, 363-368 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_7 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 135 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Звільнити на підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном в 2 (два) роки, з покладенням на нього, відповідно до ст. 76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Речові докази у справі, після набрання вироком суду законної сили, а саме: дві дерев`яні палиці, які були поміщені до спец пакету №2050513, два гумових черевика, які були поміщені до спец пакету №2050512, передані в камеру зберігання речових доказів Бориспільського ВП ГУНП в Київській області - знищити; курточку чорного кольору, гумові черевики, штани чорного кольору, кофту блакитного кольору, передані в камеру зберігання речових доказів Бориспільського ВП ГУНП в Київській області, - повернути власнику ОСОБА_7 .
Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області на протязі 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_1