Справа № 357/3045/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/697/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 14.06.2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 квітня 2018 року, якою відмовлено у задоволені клопотання начальника Білоцерківської ВК № 35 про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Вишгородського районного суду Київської області від 04 лютого 2016 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.
Із Білоцерківської виправної колонії до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання начальника ДУ «Білоцерківська ВК № 35» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування невідбутої частини строку покарання за вироком Вишгородського районного суду Київської області від 04 лютого 2016 року.
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 квітня 2018 року відмовлено у вищевказаному клопотанні.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить переглянути ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 квітня 2018 року в позитивну для нього сторону і застосувати до нього ст. 81 КК України та умовно-достроково звільнити.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суддя ОСОБА_1 відмовив йому на підставі того, що він неодноразово засуджений і має цивільний позов. В свою чергу, апелянт пояснював, що на даний час він повністю став на шлях виправлення, його чекають як вдома та і майбутній роботодавець. На даний час він працює на виробництві установи з 08 серпня 2016 року, характеризується позитивно, має заохочення. Щодо позову, апелянт вказав, що юридично його сплатити не може так як не має виконавчого листа, і адміністрація колонії не може відраховувати гроші з його зарплатні.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, котрий не підтримав подану апеляційну скаргу та просив ухвалу суду залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Згідно ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається з характеристики затвердженої начальником ДУ «Білоцерківська ВК № 35» засуджений ОСОБА_7 утримуючись в Київському СІЗО характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.

За час відбування покарання в ДУ «Білоцерківська ВК № 35» засуджений ОСОБА_7 характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи. Відповідно до довідки про заохочення та стягнення засуджений ОСОБА_7 має 4 заохочення та одне стягнення, яке зняте у встановленому законом порядку.

Також встановлено, що засуджений ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, вже звільнявся з місць позбавлення волі умовно-достроково та вчиняв нові злочини в період іспитового строку.
Враховуючи зазначені вище обставини в сукупності, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав однозначно стверджувати про виправлення засудженого ОСОБА_7 , оскільки його поведінка за час відбування покарання не завжди була сумлінною, а відбутий ним строк покарання хоч формально і узгоджується з вимогами ч. 3 ст. 81 КК України, проте в даному випадку є недостатнім для об`єктивного висновку щодо виправлення останнього.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції під час розгляду клопотання повністю дотримався вимог кримінального закону та розділу 8 КПК України та обґрунтовано дійшов висновку про те, що застосування до засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення є неприпустимим, оскільки він не довів своє виправлення.

За таких обставин колегія суддів вважає, що постановлена судом ухвала стосовно засудженого ОСОБА_7 є законною, обгрунтованою та вмотивованою, а тому підстав для її скасування та задоволення поданої апеляційної скарги не вбачає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 квітня 2018 року, якою відмовлено у задоволені клопотання начальника Білоцерківської ВК № 35 про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 без зміни.

СУДДІ: