Номер провадження:1-кс/521/6181/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2018 року м. Одеса

Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , з секретарем ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування внесеного до ЄРДР за № 0002184 від 22.06.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

З клопотання слідчого вбачається, що на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації №ОД99, виданої управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 06.11.2017, ОСОБА_3 отримав право власності на нежитлове приміщення, площею 195,5 кв.м., що розташовується за адресою: АДРЕСА_1 .

Між тим, відповідно до листа департаменту комунальної власності Одеської міської ради від 22.02.2018 земельна ділянка за вищевказаною адресою належить територіальній громаді міста Одеси та не надавалась для будівництва або реконструкції.

Згідно з ч. 10 ст. 38 ЗУ "Про регулювання містобудівної діяльності" замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про готовність об`єкта до експлуатації, та за експлуатацію об`єкта без зареєстрованої декларації або сертифіката.
Крім того, відповідно до п. 10 зазначеної декларації (інформація про проектну документацію) реконструкція частини нежитлових приміщень без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані з виділом в окрему одиницю, за адресою: м.Одеса, вул. Лип Івана та Юрія, 30а затверджено філією ДП "Укрдержбудекспертиза" в Одеській області. Утім, вказана інформація не відповідає дійсності.

Так, відповідно до листа філії ДП "Укрдержбудекспертиза" в Одеській області від 07.07.2018 №211/04, експертиза проектної документації "реконструкція частини нежитлових приміщень без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані з виділом в окрему одиницю, за адресою: м.Одеса, вул. Лип Івана та Юрія, 30а" філією не здійснювалась.

До декларації про готовність об`єкта до експлуатації №ОД99, виданої управлінням Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 06.11.2017, внесено недостовірну інформацію стосовно наявності правовстановлюючих документів на земельну ділянку та експертизи проектної документації.

Тобто,ОСОБА_3 набув право власності на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 на підставі декларації, у якій містяться недостовірні дані.

За даним фактом Малиновським ВП в м. Одеса ГУНП в Одеській області почато досудове розслідування, про що до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.06.2018 року внесені відповідні відомості про вчинене кримінальне правопорушення за № 0002184 за ч. 4 ст. 358 КК України.
Досудовим слідством встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 розташовується нежитлове приміщення, площею 195,5 кв.м., згідно інформаційної довідки №116428980 від 06.03.2018 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, ОСОБА_3 належить на праві власності вищевказане нежитлове приміщення. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

Прокурор в судове засідання не з`явився, подавши до суду клопотання, в якому просив розглядати клопотання про арешт майна без його участі, та участі власника нерухомого майна.

Вивчивши клопотання та матеріали якими обґрунтовується клопотання, вислухавши думку прокурора, слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора необхідно задовольнити, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Власник вказаного майна в судове засідання не викликався, оскільки прокурором доведено, що існує реальна загроза його відчуження.

Щодо суті клопотання слідчим суддею встановлено наступне.

Стаття 170 КПК України регулює підстави для арешту майна, та зазначає яке саме майно може бути арештовано.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що дійсно мало місце вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

При вирішені питання про арешт майна слідчий суддя враховує: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Суд вважає, що обмеження права власності у даному випадку є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження.

Оскільки вчинений злочин відноситься до категорій злочинів проти авторитету органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян, з метою недопущення відчуження вказаного майна, слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт на вказане нежитлове приміщення, застосувавши спосіб арешту майна, який не призведе до надмірного обмеження, які суттєво позначяться на інтересах інших осіб у вигляді заборони розпоряджатись цим нежитловим приміщенням (продавати, купувати, дарувати та інш.).

Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права власників майна, оскільки без застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження не можливо виконати завдання кримінального провадження.

Керуючись ст. 132, 167, 168, 170, 172, 173, 175 КПК України, Слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 у кримінальному провадженні, внесеного в ЄРДР за № 0002184 від 22.06.2018 року, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на нежитлове приміщення площею 195,5 кв.м., що розташовується за адресою: АДРЕСА_1 , які відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на праві власності належить ОСОБА_3 .

Заборонити розпоряджатись (продавати, купувати, дарувати та інш.) вказаним майном.

Виконання ухвали про арешт майна негайно доручити слідчому та прокурору.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя: ОСОБА_1