В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.09.2018 Справа №607/15462/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0001868 від 03.07.2018 року про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Ланівці Тернопільської області, громадянки України, з середньою освітою, заміжньої, тимчасово непрацюючої, зареєстрованої у АДРЕСА_1 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої вироком Тернопільського міськрайонного суду від 21.06.2018 року за ч.1 ст.185 КК України до 80 годин громадських робіт, звільнена від покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році»,

-- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
-- за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

23 травня 2018 року близько 21.00 години у ОСОБА_3 , яка перебувала за попередньою згодою ОСОБА_5 за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_3 , виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, 23 травня 2018 року близько 21.00 години ОСОБА_3 , перебуваючи за попередньою згодою ОСОБА_5 за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_3 , переконавшись, що за нею ніхто не спостерігає та її дії не будуть помічені сторонніми особами, діючи умисно, з метою незаконного збагачення із кухонного стола таємно викрала мобільний телефон торгової марки LG Optimus L90 модель D405 вартістю 998 гривень

Із викраденим майном ОСОБА_3 з місця вчинення злочину втекла, чим завдала потерпілому матеріальну шкоду на суму 998 гривні.

Таким чином, ОСОБА_3 , яка раніше судима за ч.1 ст.185 КК України обгрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений повторно.

24 вересня 2018 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_3 укладено угоду про примирення, згідно умов якої вони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваної за ч. 2 ст. 185 КК України за встановлених у обвинувальному акті обставин, істотних для даного кримінального провадження, ОСОБА_6 беззастережно визнала свою винуватість у зазначеному злочинному діянні.

Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинна понести ОСОБА_3 , а саме: за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст.69 КК України у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_3 цілком розуміє відмову від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам норм КПК України.

Враховуючи вищевикладене, заслухавши думку обвинуваченої ОСОБА_3 та потерпілого ОСОБА_5 , викладену у заяві останнього, які просять суд затвердити угоду про примирення, позицію прокурора, яка не заперечувала проти затвердження угоди, вивчивши обвинувальний акт, матеріали кримінального провадження, перевіривши угоду про примирення, яка відповідає вимогам ч. 3 ст. 469, ст. 471 КПК України, з`ясувавши в обвинуваченої, що вона розуміє викладені в ч. 5 ст. 474 КПК України обставини, зокрема, те, що вона має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого її обвинувачують та має права: мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення, мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатись самостійно, допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого вона визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом, переконавшись, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, суд вважає за необхідне ухвалити у даному провадженні вирок відносно ОСОБА_3 , яким затвердити угоду про примирення від 24 вересня 2018 року, укладену між обвинуваченою ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_5 та визнати ОСОБА_3 винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України за викладених в угоді обставин та з врахуванням пом`якшуючих обставин, а саме: визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутності претензій з боку потерпілого, зважаючи на особу обвинуваченої, яка позитивно характеризується за місцем проживання, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, її молодий вік, відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає, що обвинуваченій слід призначити узгоджену сторонами міру покарання, яка відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України.

У кримінальному провадженні є процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № 6-528/18 від 13.07.2018 року в сумі 572 грн., які суд вважає слід стягнути з ОСОБА_3 в користь держави, оскільки вони виникли у зв`язку із проведенням експертизи в межах даного кримінального провадження.

Керуючись наведеним, а також ст.ст. 314, 370, 373, 374, 471, 473-475, 476 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Затвердити укладену 24 вересня 2018 року між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваною ОСОБА_6 угоду про примирення.

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити їй за даними кримінальними правопорушеннями узгоджене сторонами покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. в дохід держави.

Стягнути із ОСОБА_3 вартість проведення судової товарознавчої експертизи № 6-528/18 від 13.07.2018 року в сумі 572 (п`ятсот сімдесят дві) грн. в дохід держави.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Копії вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддяОСОБА_1