Ухвала
Іменем України
17 липня 2018 року

м. Київ
справа № 357/7447/17
провадження № 51-7467 ск
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 12 квітня 2018 року щодо нього,
встановив:
За вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 січня 2018 року,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого в тому ж місці ( АДРЕСА_2 ), раніше судимого, останнього разу 30 серпня 2017 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді штрафу на суму 1020 грн,
засуджено:

за ч. 2 ст. 309 КК за злочини вчиненні 11 травня та 12 травня 2017 року до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення вказаного покарання більш суворим покаранням за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 червня 2017 року визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;
за ч. 2 ст. 309 КК за злочин вчинений 14 вересня 2017 року до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ч. 1 ст. 71 КК до призначеного покарання за цим вироком за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК, за сукупністю вироків частково приєднано невідбуте покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 червня 2017 року і визначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
За обставин, установлених судом першої інстанції та детально викладених у вироку, ОСОБА_4 11, 12 травня та 14 вересня 2017 року на території м. Білої Церви придбав-знайшов рідину коричневого кольору, в якій міститься особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, здійснив три епізоди незаконного придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, вчинене повторно. Після чого в ході огляду особистих речей ОСОБА_4 працівники поліції виявили та вилучили медичні шприци з опієм ацетильованим, масою 0,026 г, 0,036 г та 0,028 г відповідно (в перерахунку на суху речовину).

Апеляційний суд залишив без змін вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 січня 2018 року щодо ОСОБА_4 .
В касаційній скарзі ОСОБА_4 ставить вимогу про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції, посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість. Указує на те, що апеляційний суд при перегляді вироку суду першої інстанції не достатньо врахував пом`якшуючі обставини, а семе: визнання вини, щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину та інші пом`якшуючі обставини.
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та додані до неї копії судових рішень, Верховний Суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Винуватість ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, доведеність цього обвинувачення та кваліфікація діяння за ч. 2 ст. 309 КК у касаційній скарзі не оспорюються.
За ст. 50 КК покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно зіст. 65 КК суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості

вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд першої інстанції достатньою мірою врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного (раніше був судимий за злочини проти власності, один із злочинів вчинив у період іспитового строку, його посередню характеристику за місцем проживання, наявність сім`ї), обставини, які пом`якшують покарання, щире каяття й визнання вини обвинуваченим. Обставиною, що обтяжує покарання, визнано рецидив злочинів.
На підставі цих даних у їх сукупності, а також з огляду на те, що ОСОБА_4 , не відбувши покарання за попереднім злочином, на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив, під час іспитового строку вчинив три злочина, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що виправлення обвинуваченого можливе виключно в умовах ізоляції від суспільства, і призначив йому покарання у виді позбавлення волі в межах, визначених санкцією ч. 2 ст. 309 КК.
Також суд правильно призначив ОСОБА_4 остаточне покарання на підставі положень статей 70, 71 КК.
Апеляційний суд переглянув кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , зокрема за його апеляційною скаргою щодо суворості призначеного покарання, і виніс мотивовану ухвалу, якою залишив зазначену апеляційну скаргу без задоволення, визнавши вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_4 покарання законним та обґрунтованим, а саме покарання таким, що повною мірою відповідає вимогам ст. 65 КК.
Що стосується пом`якшуючих покарання обставин, зазначених у касаційній скарзі, то вони були відомі судам першої та апеляційної інстанцій при призначенні покарання ОСОБА_4 , і в сукупності з іншими відомостями були враховані при визначенні виду та розміру покарання.
З висновками місцевого та апеляційного судів погоджується й колегія суддів касаційного суду, і вважає призначене ОСОБА_4 покарання необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Верховний Суд

Постановив :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 12 квітня 2018 року щодо нього.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3