УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" травня 2018 р. Київський районний суд м. Харкова у складі колегії суддів: головуючої судді - ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря: ОСОБА_4 , прокурора: ОСОБА_5 , захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , перекладача ОСОБА_10 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про продовження міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , -
ВСТАНОВИЛА:
В ході розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 187 КК України, прокурор ОСОБА_5 заявив клопотання про продовження обвинуваченим міри запобіжного заходу тримання під вартою, оскільки строк тримання під вартою у останніх закінчується 31.05.2018 року.
В обґрунтування заявленого клопотання, прокурор посилався на те, що на теперішній час існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які вказують на те, що обвинувачені вчинили особливо тяжкий злочин за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років, що свідчить про реальні спроби уникнення від покарання шляхом переховування від суду, обвинувачені не мають постійного місця мешкання на території м. Харкова та Харківської області, за місцем реєстрації не мешкають, що свідчить про реальну можливість вчинення дій, спрямованих на залишення м. Харкова та території України в цілому з метою уникнення від покарання.
Захисники проти заявленого клопотання прокурора заперечували, посилалися на те, що вказані прокурором ризики нічим не підтверджені та просили змінити обвинуваченим міру запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.
Обвинувачені ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 також просили змінити їм міру запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора, продовжити ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 строк тримання під вартою на 60 днів.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя.
Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».
Судом при вивченні даного питання враховано, що обвинувачені ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 постійного місця мешкання в м.Харкові та в Харківській області не мають, не працюють, не мають стійких соціальних зв`язків. Продовжуючи обвинуваченим міру запобіжного заходу тримання під вартою, суд приймає до уваги, що обвинувачені підозрюються у вчиненні тяжкого і особливо тяжкого злочину, та вважає що відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України, зокрема не відлучатися із населеного пункту, в якому вони будуть проживати, тому залишається достатньо підстав вважати, що обвинувачені, опинившись на волі, зможуть перешкоджати встановленню істини у справі під час судового провадження та зможуть ухилитися від суду. З наведених вище підстав, колегія суддів відмовляє в задоволенні клопотання захисників та обвинувачених щодо зміни запобіжного заходу на домашній арешт.

Керуючись ст. ст.177, 178, 331 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Продовжити ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 22 липня 2018 р. включно.
У задоволенні клопотання про зміну обвинуваченим міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3