Справа № 738/200/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/793/2018
Категорія - ст. 187 ч. 3 КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження, внесеного в ЄРДР №0000682 від 13.12.2017 року за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_7 , її законного представника ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_10 , потерпілої ОСОБА_11 та заступника керівника Менської місцевої прокуратури ОСОБА_12 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 18 червня 2018 року, по кримінальному провадженню щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Локнисте, Менського району, Чернігівської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-24 березня 2005 року Менським районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 187, ст. 304 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

-05 грудня 2008 року Ковпаківським районним судом Сумської області за ч. 2 ст. 393, 71 КК України до позбавлення волі строком на 7 років, звільненого по відбуттю покарання 03 вересня 2015 року;

-24 жовтня 2017 року Менським районним судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 310, ч.1 ст. 70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області від 23 січня 2018 року,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 304, ч. 3 ст. 187 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Локнисте Менського району Чернігівської області, громадянки України, закінчила 9 класів Локнистенської ЗОШ І-ІІІ ст., проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , виховується у неповній родині, батько помер, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки та жительки АДРЕСА_2 фактично проживаючої у АДРЕСА_3 , учениці Чернігівського професійного ліцею побуту, на час навчання проживаючої за адресою: АДРЕСА_4 , виховується у неповній сім`ї, батько помер, раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 187 КК України,

за участю учасників кримінального провадження

прокурора ОСОБА_13

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_14 ,

неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_10 ,

законних представників неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

захисників неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_17 , ОСОБА_9 ,

У С Т А Н О В И Л А:

Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 18 червня 2018 року ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 304, ч. 3 ст. 187 КК України та призначено йому покарання:

за ч. 1 ст. 304 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років,

за ч. 3 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк дев`ять років з конфіскацією усього належного йому майна.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю вироків шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк дев`ять років з конфіскацією усього належного йому майна.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Менського районного суду Чернігівської області від 24 жовтня 2017 року у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі і за сукупністю вироків остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк десять років з конфіскацією усього належного йому майна.

ОСОБА_7 визнано винною у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України та призначено їй покарання за цей злочин із застосуванням ст. 69, 98 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки без конфіскації майна.

ОСОБА_10 визнано винною у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України та призначено їй покарання за цей злочин із застосуванням ст. 69, 98 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки без конфіскації майна.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 до вступу вироку у законну силу слід залишити тримання під вартою, строк покарання обвинуваченому рахувати з 13 грудня 2017 року.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_7 до вступу вироку у законну силу обрати особисте зобов`язання та покласти на неї зобов`язання: не відлучатися за межі Менського району Чернігівської області без дозволу суду. Строк покарання обвинуваченій ОСОБА_7 рахувати з моменту її фактичного затримання.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_10 до вступу вироку у законну силу обрати особисте зобов`язання та покласти на неї зобов`язання: не відлучатися за межі Городнянського району Чернігівської області без дозволу суду. Строк покарання обвинуваченій ОСОБА_10 рахувати з моменту її фактичного затримання.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати у сумі 715 грн. Звільнено неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_10 від сплати процесуальних витрат на суму 1430 грн., зазначені кошти компенсувати за рахунок коштів державного бюджету.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Як встановлено судом першої інстанції, 12 грудня 2017 року близько 21 години 00 хвилин обвинувачений ОСОБА_18 , перебуваючи в будинку за адресою АДРЕСА_5 , під час бесіди з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , достовірно знаючи про їх неповнолітній вік, шляхом пропозицій та вмовлянь, втягнув у злочинну діяльність останніх, запропонувавши скоїти розбій з проникненням у житло, на що неповнолітні погодились.

Продовжуючи злочинну діяльність, 12 грудня 2017 року близько 22 год. 00 хв. обвинувачений ОСОБА_6 , будучи особою, яка раніше вчиняла розбій, за попередньою змовою з неповнолітньою обвинуваченою ОСОБА_7 та неповнолітньою обвинуваченою ОСОБА_10 , діючи з корисливих мотивів, маючи єдиний спільний умисел на заволодіння чужим майном, взявши з собою ніж, прибули до будинку ОСОБА_11 , що розташований за адресою АДРЕСА_1 , де без дозволу господарки, шляхом відчинення дверей, проникли всередину даного житлового будинку, де вчинили напад на потерпілу ОСОБА_11 , поєднаний з погрозою застосування насильства небезпечного для її життя, шляхом демонстрації ножа та словесних погроз вбивством, яку остання сприйняла як реальну, відкрито заволоділи грошовими коштами в сумі 1300 грн. та продуктами харчування, заподіявши потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 1 407 грн. 05 коп. Після чого з місця вчинення злочину зникли та розпорядилися коштами і продуктами харчування на власний розсуд.

Не погоджуючись з рішенням суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичних обставин справи, кваліфікацію дій, доведеність його вини, просив вирок стосовно себе змінити та пом`якшити покарання.

Вказує, що судом першої інстанції не в повній мірі враховані такі пом`якшуючи обставини, як щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, думку потерпілої, яка просила призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі, оскільки шкода відшкодована, характеризується посередньо.

Також, обвинувачена ОСОБА_7 та її законний представник ОСОБА_15 не погоджуючись з рішенням суду подали апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичних обставин справи, кваліфікацію дій ОСОБА_7 , доведеність її вини, просили вирок стосовно себе змінити, а саме застосувати ст. 75 КК України, звільнивши ОСОБА_7 від відбування покарання.

Вказує, що судом першої інстанції не в повній мірі враховано вік ОСОБА_7 , раніше не судима, активно сприяла розкриттю злочину, щире каяття, визнання вини, думку потерпілої, яка просила призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі, оскільки шкода відшкодована та збіг життєвих обставин.

Потерпіла ОСОБА_11 також подала апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичних обставин справи, кваліфікацію дій обвинувачених, доведеність їх вини, просила вирок стосовно них змінити, призначити ОСОБА_6 мінімальну міру покарання, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 звільнити від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.

Мотивує тим, що завдані їй збитки відшкодовані, обвинувачені є молодими людьми та мають тяжкі сімейні обставини.

Адвокат ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_10 , також подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичних обставин справи, кваліфікацію дій ОСОБА_10 , доведеність її вини, просив вирок стосовно неї змінити, призначити ОСОБА_10 покарання у вигляді 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік.

Вказує, що судом першої інстанції не в повній мірі враховано вік обвинуваченої, раніше вона не судима, активно сприяла розкриттю злочину, щиро покаялася, визнала вину, думку потерпілої, яка просила призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі, оскільки шкода відшкодована.

Не оспорюючи фактичних обставин справи, кваліфікацію дій обвинувачених, доведеність їх вини, прокурор в своїй апеляційній скарзі просив вирок скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 304, ч. З ст. 187 КК України та призначено йому покарання:

за ч. 1 ст. 304 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років, за ч. 3 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк десять років з конфіскацією усього належного йому майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк десять років з конфіскацією усього належного йому майна.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Менського районного суду Чернігівської області від 24 жовтня 2017 року у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі і за сукупністю вироків остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк одинадцять років з конфіскацією усього належного йому майна.

ОСОБА_7 визнати винною у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк сім роки без конфіскації майна.

ОСОБА_10 визнати винною у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк сім роки без конфіскації майна.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що судом першої інстанції, при призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , помилково застосував ст. 69 КК України. Зокрема, судом не вказано, як пом`якшуючи обставини знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Зазначає, що фактично у обвинувачених не відбулось щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину, та судом не враховано осіб обвинувачених. Крім того. Судом не взято до уваги обтяжуючу обставину вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 , неповнолітню обвинувачену ОСОБА_7 , її законного представника ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_9 , які заперечували проти доводів прокурора, підтримали подані апеляційні скарги та просили їх задовольнити з викладених підстав, прокурора, який підтримав подану прокурором апеляційну скаргу, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 у вчиненні зазначених у вироку діянь за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, які учасниками судового провадження не оскаржуються, тому в цій частині вирок не перевіряється.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. А згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 „Про практику призначення судами кримінального покарання досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання суд першої інстанції врахував тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких, особу обвинуваченого, стан його здоров`я, обставини, за яких обвинувачений вчинив злочин, посередню характеристику обвинуваченого, думку потерпілої, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття у вчинених злочинах, відшкодування шкоди. Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого є рецидив злочину та вчинення злочину щодо особи похилого віку, за місцем проживання обвинувачений характеризується посередньо, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, має непогашену судимість.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, її вік, стан здоров`я, умови її життя та виховання, рівень її розвитку, ставлення обвинуваченої до вчиненого, досудову доповідь, те що раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності вона не притягувалась, негативно характеризується. Обставину, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_7 - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім. Обставиною, що обтяжує покарання - вчинення злочину щодо особи похилого віку. Крім того, судом враховано досудову доповідь уповноваженої особи Менського районного сектору з питань пробації.

Вирішуючи питання про міру покарання неповнолітній ОСОБА_10 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, її вік, стан здоров`я, умови її життя та виховання, рівень її розвитку, ставлення обвинуваченої до вчиненого, досудову доповідь, те що раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності вона не притягувалась, посередньо характеризується за місцем проживання. Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_10 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім. Обставину, що обтяжує покарання обвинуваченої - вчинення злочину щодо особи похилого віку. Крім того, судом враховано досудову доповідь уповноваженої особи Менського районного сектору з питань пробації.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_6 , обвинуваченої ОСОБА_7 , її законного представника ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_9 та потерпілої ОСОБА_11 , що судом першої інстанції не враховано в повній мірі такі пом`якшуючи обставини, як щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, думку потерпілої, для застосування більш м`якого покарання,колегія суддів вважає безпідставними.

Враховуючи викладене, на переконання колегії, судом першої інстанції в повній мірі враховані всі обставини на які посилаються обвинувачений ОСОБА_6 , неповнолітня обвинувачена ОСОБА_7 , її законний представник ОСОБА_8 , адвокат ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_10 та потерпіла ОСОБА_11 в своїх апеляційних скаргах, про що вказано у вироку.

Посилання заступника керівника Менської місцевої прокуратури ОСОБА_12 про неправильне застосування судом першої інстанції ст. 69 КК України, також є необґрунтованими.

Згідно до вимог ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті КК України, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання. Застосування ст. 69 КК України можливе в тому разі, коли для цього є як умови, так і підстави.

При призначенні покарання, судом першої інстанції враховані всі обставини на які посилається прокурор в своїй апеляційній скарзі, оцінені в сукупності з іншими матеріалами провадження та їм дана оцінка про їх можливість істотно знизити ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме: визнання вини, скоєння злочину неповнолітнім, особи обвинувачених, думку потерпілої.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005, щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

На переконання колегії, районний суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність вказаних пом`якшуючих обставин, що в повному обсязі мало підтвердження в судовому засіданні апеляційного суду.

Обвинувачені окрім визнання факту вчинення злочину, виразили дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що виразилось в намаганні відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого.

Посилання прокурора в своїй апеляційній скарзі, що судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_19 та ОСОБА_10 помилково врахована пом`якшуючі обставини щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, колегія вважає безпідставними.

Так, районним судом в повному обсязі перевірені вказані пом`якшуючі обставини, мотивовано враховані при призначенні покарання, з чим погоджується і колегія.

Твердження прокурора, що судом не взято до уваги обтяжуючу обставину вчинення злочину ОСОБА_6 в стані алкогольного сп`яніння, суд, також, вважає такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Із змісту прохальної частини поданої апеляційної скарги прокурора вбачається, що останнім не ставиться питання про визнання такої обтяжуючої обставини, як перебування обвинуваченого ОСОБА_6 в стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи вищевикладене, апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_7 , її законного представника ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_10 , потерпілої ОСОБА_11 та заступника керівника Менської місцевої прокуратури ОСОБА_12 не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_7 , її законного представника ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_10 , потерпілої ОСОБА_11 та заступника керівника Менської місцевої прокуратури ОСОБА_12 залишити без задоволення, а вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 18 червня 2018 року, по кримінальному провадженню щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до касаційного суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим який перебуває під вартою протягом такого ж строку з моменту вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4