У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ 27.04.2018

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт із додатками у кримінальному провадженні за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кирнасівка, Тульчинського району, Вінницької області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, працюючого неофіційно водієм маршрутного таксі в м. Києві, одруженого, маючого на утриманні батька 1938 року народження, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого;
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Демидів, Вишгородського району, Київської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості відносно якого внесені до ЄРДР № 0000093 відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , обвинувачених за ч. 2 ст. 286 КК України.

Захисник ОСОБА_8 в судовому засіданні заявив клопотання про повернення обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування прокурору у зв`язку з невідповідність вимогам КПК України.

Захисник ОСОБА_4 та обвинуваченні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 клопотання захисника ОСОБА_8 підтримали та просили задовольнити.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього документи, вислухавши прокурора, який доповів про можливість призначення обвинувального акту до судового розгляду та дослідивши доводи сторони захисту, суд приходить до висновку про необхідність повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, в зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України, виходячи з наступного:
стаття 291 КПК України визначає перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт. Зокрема, обвинувальний акт обов`язково повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

При цьому, згідно з п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.

Саме в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту суд першої інстанції здійснює судовий розгляд, як це передбачено приписами ст. 337 КПК України.

А відтак, формулювання обвинувачення має містити дані щодо події злочину із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті (частини статті) Кримінального кодексу України, можна встановити наявність в діях обвинуваченого складу злочину.

Тому, під час перевірки можливості призначення кримінального провадження до судового розгляду, що є одним із завдань підготовчого судового засідання, суд повинен перевірити обвинувальний акт на дотримання при його складанні вимог ст. 291 КПК України, в т.ч. шляхом надання правової оцінки відповідності, викладених в обвинувальному акті, встановлених обставин вчинення злочинів та формулювання обвинувачення тільки відносно загальних критеріїв їх відповідності ознакам статей (частин статей) Кримінального кодексу України, кримінальна відповідальність за якими, на думку прокурора, повинна настати відносно обвинуваченого.

Європейський суд з прав людини у справі "Абрамян проти Росії" від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту "а" п. З ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню "обвинувачення" особі, стосовно якої порушено кримінальну справу Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі "Камасінскі проти Австрії" № 9783/82, п. 79). Крім того. Суд констатував, що положення підпункту "а" п. З ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляд (рішення від 25.03.1999 у справі "Пелісьє та Сассі проти Франції", п.52)

Таке ж положення випливає з ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист людини та основоположних свобод від 04.11.1950 р., ратифікованої ВРУ 17.07.1997 р., згідно з якою кожний хто обвинувачується у кримінальному правопорушенні має право бути негайно і детально повідомлений зрозумілою для нього мовою про характер та причини обвинувачення проти нього. У разі пред`явлення не конкретного обвинувачення, що є порушенням права на захист, справа підлягає поверненню на додаткове розслідування на підставі існуючого закону.

Рішення Європейського суду з прав людини вказує на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі стосовно якої порушено кримінальне провадження, зокрема, в п. 51 рішення від 26.06.2008 року у справі «Ващенко проти України» зазначено, що поняття обвинувачення для цілей п. 1 ст. 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється карного і попереджувального характеру.

Наведений перелік Рішень Європейського суду з прав людини щодо порушення презумпції невинуватості з боку правоохоронних органів не є вичерпним і свідчить про те, що дотримання презумпції невинуватості є вкрай важливим і недотримання якої є наслідком порушення п.2 ст.6 Конвенції Ради Європи «Про захист прав людини і основоположних свобод» від 04.11.1950 року, ст. 62 Конституції України та ст.17 КПК України.

Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Згідно з існуючою практикою Апеляційного суду м. Києва таке порушення норм п.5, ч.2 ст.291 КПК України є неприпустимим, а розгляд кримінального провадження з подібними порушеннями КПК України судом першої інстанції з винесенням вироку тягне за собою скасування такого вироку та направлення справи на новий судовий розгляд.
В обвинувальному вказано, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 інкримінується порушення правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому ОСОБА_9 тілесні ушкодження середньої ступеня тяжкості, а потерпілій ОСОБА_10 тяжкі тілесні ушкодження, однак при цьому обвинувачення не конкретизовано стосовно кожного обвинуваченого. Вище зазначений обвинувальний акт не містить виклад всіх обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, зазначення всіх обставин, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення а також кваліфікацію кримінального правопорушення інкримінованого кожному з обвинувачених.

Викладене в обвинувальному акті щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 формулювання обвинувачення за своєю суттю є заздалегідь незрозумілим, що є прямим порушенням права на захист обвинувачених, оскільки останні у будь-якому разі повинні бути чітко обізнаний про характер висунутого щодо них обвинувачення та обрати власну правову позицію захисту.

Також слід зазначити, що в матеріалах кримінального провадження наявні два реєстри матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості відносного якого внесені до ЄРДР № 0000093 від 27.01.2014 року складені відносно кожного з обвинувачених, що суперечить вимогам КПК України.

Крім того, кожен з реєстрів матеріалів досудового розслідування в свою чергу складений з порушенням вимог ч. 2 ст. 109 КПК України.

Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Однак, як вбачається з наявних реєстрів матеріалів досудового розслідування, вони не містять найменування слідчої дії, а лише найменування «Протоколу» тої чи іншої процесуальної дії, також відсутні реквізити процесуальних дій. Реєстри матеріалів досудового розслідування взагалі не містять жодної інформації щодо кримінального провадження в межах якого такі реєстри складались.

При цьому, суд враховує і те, що ст. 338 КПК України передбачена можливість зміни обвинувачення в суді, однак це є правом прокурора, а не обов`язком, при цьому, відповідно до положень ч. 3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень, передбачених КПК України.

Виявлені судом вищезазначені порушення кримінального процесуального кодексу перешкоджають призначенню кримінального провадження до судового розгляду.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Керуючись ст. ст. 3, 29, 177, 291, 314, 315, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Обвинувальний акт обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості відносно якого внесені до ЄРДР № 0000093 відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачених за ч. 2 ст. 286 КК України - повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя: