Справа № 359/6839/18
Провадження №1-КС/359/1983/2018
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 вересня 2018 року м. Бориспіль

Слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , особи, щодо майна якого вирішується питання про арешт ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого СВ відділення поліції в а/п «Бориспіль» Бориспільського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області капітан поліції ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна, -

ВСТАНОВИВ:
30.08.2018 до Бориспільського міськрайонного суду Київської області поштою надійшло вище зазначене клопотання.

За змістом клопотання в провадженні слідчого відділення відділення поліції в а/п «Бориспіль» Бориспільського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області знаходиться кримінальне провадження за № 0000091 внесеному 28.08.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом використання завідомо підробленого документа, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Згідно поданого клопотання, досудовим слідством встановлено, що 27.08.2018 приблизно о 18 год. 00 хв. працівниками БПП у місті Борисполі УПП в Київській області під час патрулювання прилеглої до терміналу «Д» ДП «МА «Бориспіль» території, що за адресою: Київська область, м. Бориспіль-7, на узбіччі дороги біля заїзду на парковку № Д1, було виявлено автомобіль марки «Ford» моделі «Mondeo» з реєстраційним номером НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з метою підтвердження права керування транспортним засобом пред`явив свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

Як зазначено в клопотанні пред`явлене свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 має візуальні ознаки підробки: номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 на вказаному автомобілі не відповідає тому, що зазначено в Національній автоматизованій інтегрованій системі Департаменту Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України (НАІС ДДАІ МВС України).

Також зазначено, що відповідно до відомостей з Національної автоматизованої інтегрованої системи Департаменту Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України (далі НАІС ДДАІ МВС України) реєстраційний номер НОМЕР_1 , дійсно, закріплено за автомобілем марки «Ford» моделі «Mondeo», 2001 року випуску, однак з номером шасі (кузова, рами) - НОМЕР_4 .

Крім того, під час пошуку у НАІС за номером шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 встановлено, що жоден із транспортних засобів із даним номером на території України не значиться.

Як зазначено в клопотанні, у органа досудового розслідування виникли обґрунтовані підстави вважати, що пред`явлене ОСОБА_3 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виготовлене шляхом повної або часткової підробки.

Крім того, розбіжності номеру шасі (кузова, рами) транспортного засобу викликали у органа досудового розслідування обґрунтовані підстави вважати, що зазначений автомобіль може бути об`єктом незаконного заволодіння.

У зв`язку із наявністю достатніх підстав вважати, що виявлені розбіжності та невідповідності мають кримінальне походження, 27.08.2018 у ході проведення огляду місця події за адресою: Київська область, м. Бориспіль-7, у ОСОБА_3 вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , автомобіль марки «Ford» моделі «Mondeo» з реєстраційним номером НОМЕР_1 та номером шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , а також ключ від замка запалення двигуна. 28.08.2018 дані речі визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Також зазначено, що з метою підтвердження/спростування викладених фактів, у найкоротший термін буде призначено судову трасологічну експертизу агрегатів і вузлів кузова автомобіля марки «Ford» моделі «Mondeo» з реєстраційним номером НОМЕР_1 та номером шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , а також судово-технічну експертизу свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , на виконання яких до експертної установи буде направлено зазначені речові докази та які будуть перебувати у розпорядженні судових експертів.

У зв`язку з викладеним та враховуючи, що вилучені 27.08.2018 у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , автомобіль марки «Ford» моделі «Mondeo» з реєстраційним номером НОМЕР_1 та номером шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , а також ключ від замка запалення двигуна, вважається тимчасово вилученим майном, є предметом кримінального правопорушення, не застосування такого заходу забезпечення призведе до втрати речового доказу, а настання цих наслідків перешкоджатиме встановленню істини у даному кримінальному провадженню, з метою належного збереження речового доказу.

У судове засідання слідчий не з`явився, про час та місце розгляду був повідомлений.

ОСОБА_3 , у якого було вилучено зазначене в клопотанні майно, просив передати йому вилучений транспортний засіб та ключ для зберігання, які надасть органу досудового розслідування для проведення експертизи. Він придбав автомобіль на авторинку в м.Києві, та враховуючи зазначені в клопотанні обставини, після завершення слідства хотів би повернути хоча б частину витрачених коштів за рахунок відчуження встановлених на транспортному засобі деталей та агрегатів.

Ознайомившись з матеріалами клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Пунктом 1 ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.

Згідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів, 2) спеціальної конфіскації, 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.10,11 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Частиною 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є : матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Частиною 2 встановлено, що документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 цієї статті при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу). 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.4 цієї статті , у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Так, на даний час у органу досудового слідства відсутні підстави стверджувати, що вилучений у ОСОБА_3 автомобіль протиправно вибув з володіння попереднього власника. Потерпілий у кримінальному провадженні відсутній.

Відповідно до ч.3 ст.397 ЦК України фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

З урахуванням викладеного, виходячи з вимог розумності та співрозмірністі обмеження права власності завданням кримінального провадження, слід дійти до висновку, що з метою збереження речових доказів слід накласти арешт на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а також накласти заборону користуватися та розпоряджатися вилученим у ОСОБА_3 транспортним засобом, передавши йому транспортний засіб та ключ запалення на відповідальне зберігання.

При цьому слідчий суддя враховує, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.2 цієї статті, речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1 ч.6 цієї статті речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню: повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження;
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 98, 100, 131, 132, 170-174, 309, 376 Кримінального процесуального кодексу України, -

у х в а л и в :
Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене 27.08.2018 у ході проведення огляду місця події за адресою: Київська область, м. Бориспіль-7, у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , майно, а саме свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

Автомобіль марки «Ford» моделі «Mondeo» з реєстраційним номером НОМЕР_1 та номером шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , а також ключ від замка запалення двигуна передати на відповідальне зберігання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 , за місцем проживання, та накласти заборону користуватися та розпоряджатися вказаним майном.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з моменту її проголошення, безпосередньо до апеляційного суду Київської області.

Слідчий суддя ОСОБА_5 -Лесів