Справа № 202/7942/17
УХВАЛА

05 вересня 2018 року Індустріальний районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

провівши в залі суду у м. Дніпро судовий розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

В ході судового розгляду, суд, з*ясувавши думку сторін кримінального провадження щодо клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, з мотивів начебто: незаконного затримання обвинуваченого в ході досудового розслідування, фальсифікації доказів тощо - прокурора, який заперечував у задоволенні клопотання обвинуваченого, висловивши свою незгоду з доводами викладеними обвинуваченим у клопотанні, при цьому прокурор посилаючись на закінчення строків раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відповідно до ухвали суду від 11 липня 2018 року, просив суд продовжити строк дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 з урахуванням продовження існування ризиків, що передбачені ст. 177 КПК України; думку захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 і обвинуваченого ОСОБА_3 , які заперечували щодо продовження строку дії запобіжного заходу і просили задовольнити клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, виходить з того, що обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою належить продовжити, а тому клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, задоволенню не підлягає, при цьому, суд бере до уваги, що залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_3 , опинившись на волі, може ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування), вчинити інше кримінальне правопорушення (з огляду на його репутацію раніше неодноразово судимий за тяжкі корисливі злочини). Ймовірність реалізації вказаних ризиків не зменшилася на даний час, і на це вказують такі обставини: характер протиправних дій, що йому інкримінуються, мотиви, тяжкість покарання, яке загрожує у випадку засудження за вчинення тяжкого злочину (ст. 12 КК України). На даний час відсутні підстави вважати строки тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , а також строки даного судового провадження такими, що виходять за рамки розумних, необхідних і достатніх для досягнення визначеного процесуальним законом завдання кримінального провадження.
Щодо заяв тверджень обвинуваченого ОСОБА_3 про фальсифікацію доказів, то оцінка доказів у їх сукупності на предмет їх належності і допустимості, буде надана після дослідження усіх доказів у сукупності при ухваленні судового рішення.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 331, 350 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_3 з тримання під вартою на домашній арешт, - відмовити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу ОСОБА_3 у виді тримання під вартою до 02 листопада 2018 року, включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча: ОСОБА_1