Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/371/17
Провадження № 1-кп/280/81/18
ВИРОК
Іменем України

05 жовтня 2018 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Коростишів Житомирської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №90000777 від 27.10.2016, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Житомира, громадянина України, з вищою освітою, неодружений, утриманців не має, не працює, депутатом та інвалідом не являється, не судимий, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_8 26.10.2016, близько 18 години 27 хвилин, керував технічно справним автомобілем марки «Nissan» модель «Micra», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , по автодорозі Київ-Чоп Коростишівського району зі сторони м. Києва в напрямку м. Житомира.

Рухаючись указаним транспортним засобом на вказаній ділянці дороги в районі 105 км+780м. водій ОСОБА_8 , в порушення вимог п.2.3 б) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, будучи завчасно проінформований дорожніми знаками 1.32 та 5.35.1 (пішохідний перехід), в порушення вимог п.18.1 вказаних вище Правил дорожнього руху України, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід ОСОБА_12 , не зменшив швидкість та не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу, та передньою правою частиною свого автомобіля здійснив наїзд на пішохода, яка переходила проїжджу частину в межах пішохідного переходу з права наліво відносно напрямку руху транспортного засобу.

У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_12 отримала тілесні ушкодження у вигляді забійної рани волосистої частини голови, крововиливу в м`які тканини голови в проекції рани, крововилив під м`яку мозкову оболонку в лівій тім`яній ділянці, крововиливу в речовину головного мозку в лівій тім`яній долі та в продовгуватого мозку, перелому 1,3,4 ребер зліва з масивним геморагічним забоєм лівої легені та лівобічним гемотораксом, розриву селезінки, з гемоперітонеумом, синців в нижніх кінцівках з крововиливами в м`які тканини в проекції синців, садно лівого стегна, садна обох кистей, синці верхніх кінцівок, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя в момент їх спричинення, та від яких остання ІНФОРМАЦІЯ_2 померла в Коростишівській центральній районній лікарні ім. Д.І.Потєхіна.

Порушення водієм ОСОБА_8 вимог п.п.2.3 б), 18.1 та дорожніх знаків 1.32 та 5.35.1 (пішохідний перехід) Правил дорожнього руху України знаходяться у прямому причинному зв`язку зі створенням аварійної обстановки та виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди з її наслідками.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою провину у висунутому обвинуваченні за ч.2 ст.286 КК України визнав повністю, суду пояснив, що дійсно, при обставинах, зазначених в обвинувальному акті скоїв інкриміноване діяння. 26.10.2016 він на автомобілі виїхав у напрямку м. Житомир, на 105км біля м. Коростишів він заправляв автомобіль на автозаправці «SHELL». Потім продовжив рух по лівій стороні дороги в напрямку м. Житомира. Швидкість, з якою він керував автомобілем, він не пам`ятає. Освітлення на дорозі не було, йшов сніг з дощем. Перешкод на дорозі до моменту удару він не бачив. Він зупинився за метрів 50 від пішохідного переходу, нікого не бачив. Після удару намагався зупинити автомобіль, вийшов на дорогу, побачив людину та почав зупиняти автомобілі, які їхали в сторону м.Житомира. Через те, що сталося він перебував в шоковому стані, потім побіг за допомогою в сторону «Лісової казки». Охоронець з вказаного закладу ОСОБА_13 дав ОСОБА_8 свій мобільний телефон для виклику «швидкої» допомоги. У подальшому відшкодував потерпілому витрати на поховання, які останньому привезли друзі обвинуваченого. Цивільний позов визнає частково: матеріальну шкоду, а саме: 1602,85 грн. - витрати на медикаменти та матеріали медичного призначення визнає в повному обсязі, витрати, пов`язані з похованням та спорудженням надгробного пам`ятника визнає частково, вважає, що розмір моральної шкоди завищений, стягнення коштів, пов`язаних із щомісячним утриманням ОСОБА_14 визнав повністю, зобов`язався утримувати неповнолітню ОСОБА_14 до досягнення нею повноліття, 0крім того пояснив, що відшкодував потерпілому кошти частинами: 27.10.2016 3000 гривень та 6000 гривень, 09.08.2018 відшкодував суму у розмірі 100000 гривень, в подальшому буде докладати всіх необхідних зусиль та фінансових можливостей щодо відшкодовування потерпілому спричиненої шкоди.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що 26.10.2016, о 19 годині 30 хвилин, він зупинився навпроти пішохідного переходу, навпроти повороту на район Заріччя, де чекав на свою рідну сестру ОСОБА_12 . Десь о 19 годині 30 хвилин вона стала переходити дорогу і її збила машина «Ніссан». Вказаний автомобіль рухався зі швидкістю приблизно 100 км/год., побачив сестру, якій надавали допомогу, охоронника санаторія. Відстань між ним та сестрою була приблизно 15 м. Обвинувачений теж був присутній на місці ДТП.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 суду пояснив, що він працює кочегаром в санаторії «Лісова казка». У жовтні 2016 року прийшов до нього охоронник ОСОБА_13 і повідомив про аварію на дорозі. ОСОБА_16 прийшов на місце аварії близько 19-30, світло горіло, пішохідний перехід освітлювався. Обвинувачений сидів в машині, права сторона якої була пошкоджена, також були працівники поліції.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що він працює охоронником санаторія «Лісова казка». 26.10.2016 він був на роботі. Ввечері закінчився робочий день, приблизно о 18-30 годині він зустрівся з ОСОБА_12 , яка виходила з їдальні. Через деякий час на територію санаторію прибіг обвинувачений та попросив про допомогу, сказав, що він збив людину. ОСОБА_13 подзвонив за номером «112». Обвинувачений зняв куртку та накрив потерпілу. Того вечора пішохідний перехід освітлювався. До приїзду швидкої допомоги потерпіла була жива, ОСОБА_8 перебував у шоковому стані, але був адекватний. В стані алкогольного сп`яніння обвинувачений не перебував.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_17 суду пояснила, що 27.10.2016 та 27.11.2016 були передані кошти чоловіком, який представився другом ОСОБА_8 , на загальну суму 9000 грн., в якості відшкодування шкоди, завданої ДТП.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що він є сином потерпілої ОСОБА_12 26.10.2016 він був на роботі, коли по телефону повідомили, що машина збила його матір, після чого він поїхав в лікарню. На місці ДТП він не був. Його хрещена мати ОСОБА_17 повідомила, що приїжджали друзі ОСОБА_8 та передали гроші в сумі близько 8000 грн. У подальшому отримав від обвинуваченого листа про надання матеріальної допомоги, однак після цього ніяких грошей ОСОБА_8 не надавав. Неповнолітня сестра перебуває на його повному утриманні. Просив задовольнити цивільний позов повністю, покарання обвинуваченому призначити суворе, з позбавленням волі, оскільки він втратив матір, змінився його життєвий уклад, він змушений шукати будь-яку роботу, щоб утримувати себе та неповнолітню сестру.

Суд розглядає кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, відповідно до вимог ст.337 КПК України.

Оцінюючи зазначені докази в їхній сукупності, суд вважає, що провина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому діяння доведена, підтверджується поясненнями самого обвинуваченого, потерпілого, а також іншими доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження й дослідженими в судовому засіданні, а саме:

- витягом з ЄРДР №0000777 про внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення за ч.2 ст.286 від 27.10.2016р. (а.к.п.9);

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної події від 26.10.2016р. на автодорозі 109км+780м, зі схемою до протоколу огляду місця ДТП (а.к.п.8-14);

- протоколом огляду транспортного засобу автомобіля марки Nissan, модель Micra, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з фото таблицею (а.к.п.15-22);

- копією посвідчення водія ОСОБА_8 (а.к.п.24-25);

- копією технічного паспорту на автомобіль ВАЗ 21063 (а.к.п.24);

- довіреністю на експлуатацію та розпорядження т/з ОСОБА_8 (а.к.п.27);

- копією полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних т/з (а.к.п.26);

- витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей, згідно якого власником т/з автомобіля марки Nissan, модель Micra, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , є ОСОБА_18 (а.к.п.28);

- висновком експерта № 1016 від 27.10.2016 року, згідно якого при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_12 виявлено тілесні ушкодження: забійна рана волосистої частини голови (зашита), крововиливи в м`які тканини голови в проекції рани, крововилив під м`яку мозкову оболонку в лівій тім`яній ділянці, крововиливи в речовину головного мозку в лівій тім`яній долі та в продовгуватому мозку, перелом 1,3,4 ребер зліва з масивним геморагічним забоєм лівої легені та лівобічним гемотораксом, розрив селезінки (стан після видалення), з гемоперітонеумом, синці нижніх кінцівок з крововиливами в м`які тканини в проекції синців, саден лівого стегна, садна обох кистей, синці верхніх кінцівок. Дані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, якими могло бути при обставинах та в термін, вказаний в обставинах справи та в медичних документах, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя в момент їх спричинення, знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Смерть ОСОБА_12 , 1971 р.н., настала від тупої сполучної травми тіла закритої черепно-мозкової травми (рана волосистої частини голови, забій лівої тім`яної долі та стовбуру головного мозку), тупої травми грудної клітки та живота (переломи ребер зліва з масивним геморагічним забоєм лівої легені, розрив селезінки (стан після видалення), що ускладнились розвитком травматичного шоку. При судово-токсикологічній експертизі крові із трупа етиловий спирт не виявлено /а.п.32-35/);

- копією свідоцтва про смерть ОСОБА_12 /а.к.п.36/;

- висновком експерта №3/1072 від 02.12.2016р. технічного стану автомобіля Nissan Micra, реєстраційний номер НОМЕР_1 /а.к.п.69-82/;

- постановою про визнання автомобіля Nissan Micra, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , речовим доказом;

- висновком експерта № 241-МК дослідження одягу потерпілої ОСОБА_12 /а.к.п.105-107/;

- постановою про визнання речей речовими доказами та визначення місця їх зберігання від 23.12.2016;

- карткою виклику швидкої медичної допомоги /а.к.п.118/;

- протоколом огляду транспортного засобу від 24.03.2018 Nissan Micra, реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

- висновком експерта № 131А від 09.06.2017 за результатами інженерно-технічної експертизи /а.к.п.195-198/;

- постановою про визнання речей речовими доказами та визначення місця їх зберігання /а.к.п.199-200/;

- висновком експерта № 3/444 від 27.06.2017 дослідження механізму і обставин ДТП;

- довідкою №556 від 16.11.2016 щодо належного розміщення дорожніх знаків на а/д М-06 Київ-Чоп км. 105+780 Коростишівського району Житомирської області /а.к.п.114/;

- довідкою № 24-04-16/1-1285 від 08.11.2016 з ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо погодних умов 26.10.2016р. /а.к.п.116/.

- довідкою №04-19/598 від 24.03.2017, виданої службою автомобільних доріг у Житомирській області щодо освітлення ділянки автомобільної дороги Київ-Чоп, за адресою: м.Коростишів, вул. Лісова, 7.

Зазначені документи визнані судом належними та допустимими доказами, як такі, що були відкриті сторонам кримінального провадження, які мали змогу з ними ознайомитися. Клопотань з боку учасників судового розгляду про надання та дослідження інших доказів або ж відшуканні їх шляхом судового доручення в судовому засіданні не заявлено.

Аналізуючи наведені докази в сукупності з іншими доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження й дослідженими в судовому засіданні, давши їм оцінку, суд приходить до висновку, що провина обвинуваченого повністю знайшла своє підтвердження в суді, винність обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення доведена і його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України, як необережні дії, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть ОСОБА_12 .

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини,як джерело права.

Європейський Суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.08.2008 зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вивчення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи,оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення(рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії» ,п.79).

Крім того,Європейський Суд з прав людини нагадує, що положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.52; рішення від 25.07.2000 року у справі «Матточіа проти Італії»,п.58; рішення від 20.04.2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії», п.3). Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від 01.03.2001 року у справі «Даллос проти Угорщини» п.47).

Вирішуючи питання щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд, враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують й обтяжують покарання, а також особливості конкретного злочину й обставини його вчинення. Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а виправлення засуджених, а також попередження здійснення нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами. Кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_8 , передбачене ч.2 ст.286 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Вивченням даних щодо особи обвинуваченого ОСОБА_8 встановлено, що останній неодружений, не працює, не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно. Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання є щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку. Відповідно до ст.67 КК України, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 судом не встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, тому обираючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд враховує обставини кримінального провадження, дані про особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого, наслідки, що наступили від вчиненого, і вважає, що його виправлення і перевиховання, попередження з його боку здійснення нових злочинів і досягнення інших цілей покарання неможливо без ізоляції від суспільства, останньому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, у межах санкції статті Кримінального Закону, з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_19 у судовому засіданні заявив клопотання про застосування до обвинуваченого ст. 1 п. «є» Закону України «Про амністію у 2016 році», у зв`язку з тим, що обвинувачений ОСОБА_8 вчинив необережний тяжкий злочин проти безпеки руху та експлуатації транспорту до набрання чинності - 07 вересня 2017 року Законом України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, має батька ОСОБА_20 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто досяг 71-річного віку, відповідно до рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 23.03.2017 встановлено, що ОСОБА_20 є батьком ОСОБА_8 , обвинувачений здійснює і надає матеріальну та іншу допомогу батьку ОСОБА_20 , який є пенсіонером, дружина ОСОБА_20 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , у ОСОБА_20 немає інших працездатних дітей, про що також зазначено на сторінці 7 паспорту громадянина України ОСОБА_20 , серії НОМЕР_2 , виданого 02 липня 1997 року Корольовським РВ УМВС України в Житомирській області, в особливих відмітках, а саме: діти ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Обвинувачений ОСОБА_8 не заперечує проти застосування до нього амністії, звернувся із відповідною заявою до суду, заборони, передбачені ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» та ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» для застосування амністії до ОСОБА_8 відсутні.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 , захисник ОСОБА_11 клопотання підтримали, обвинувачений не заперечував щодо застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році», дав згоду, про подав письмову заяву.
У судовому засіданні прокурор не заперечував щодо застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 ч.1 п «є» Закону України «Про амністію у 2016 році».
Потерпілий, представник потерпілого в судовому засіданні заперечували щодо застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Крім того, відповідно до п.7. ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов і, якщо так, на чию користь, в якому розмірі та в якому порядку.

Потерпілий ОСОБА_6 звернувся до обвинуваченого ОСОБА_8 з позовною заявою про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та стягнення з ОСОБА_8 на його користь шкоди, завданої йому смертю матері, а саме: матеріальну шкоду в розмірі 1602,85 грн. - витрати на медикаменти та матеріали медичного призначення, які були використані під час реанімаційних заходів ОСОБА_12 , кошти в сумі 68946,74 грн. витрати на поховання та спорудження надгробного пам`ятника, моральну шкоду, завдану злочином, в розмірі 950000 грн., а також кошти на утримання неповнолітньої сестри ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , як шкоду, завдану смертю матері ОСОБА_12 у розмірі 1558,44 грн. щомісячно, починаючи з 01.11.2016 і до досягнення нею повноліття.

Позовні вимоги мотивовано тим, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_8 , мати потерпілого ОСОБА_12 отримала травми, від яких ІНФОРМАЦІЯ_2 померла в реанімаційному відділенні Коростишівської ЦРЛ. ОСОБА_12 була годувальником сім`ї і на її утриманні знаходилась неповнолітня дочка ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Тому, на підставі ст. 1200 ЦК України, позивач просить відшкодувати шкоду його сестрі, яка була на утриманні ОСОБА_12 . Наявність та розмір моральної шкоди позивач мотивує тим, що він з сестрою зазнав сильних фізичних та душевних страждань через втрату їх матері, і вже не здатні вести звичний образ життя.

Згідно з ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Питання відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, вирішується відповідно до ст .ст. 1166, 1187 Цивільного кодексу України, за якими шкода, завдана особі підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику застосування судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 слід задовольнити частково.

З ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 слід стягнути витрати на поховання у розмірі 10913,89 грн., а також витрати на спорудження пам`ятника у розмірі 43046 грн. понесення яких підтверджується наявними у матеріалах справи доказами /а.к.п. 36-37,42-44/. Також з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 слід стягнути кошти на лікування ОСОБА_12 у розмірі 1602,85 грн.

Витрати, понесені потерпілим ОСОБА_6 на організацію поминальних обідів у розмірі 14625 грн. не підлягають відшкодуванню, оскільки відповідно до ст. 1201 ЦК України та ст.ст. 1,2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» організація поминальних обідів не входить до організації та проведення поховань і відповідно понесені витрати в цій частині не підлягають відшкодуванню з винної особи.

Частиною 1 ст. 1200 ЦК передбачено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, дитині до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); другому з подружжя незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за дітьми померлого, до досягнення ними чотирнадцяти років. Згідно ч.ч.2,3 ст.1200 ЦК України, особам, визначеним у п. п. 1-5 ч. 1 цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів.

Наявність у ОСОБА_12 на утриманні неповнолітньої дитини підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_14 серії НОМЕР_3 від 25.04.2002 /а.к.п.31/.

У зв`язку з вищенаведеним, оскільки наявний прямий причинний зв`язок між неправомірними діями обвинуваченого ОСОБА_8 та втратою неповнолітньою дитиною годувальника, суд вважає за необхідне задовольнити вимогу майнового характеру в повному обсязі.

Тому, з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 слід стягнути кошти на утримання неповнолітньої ОСОБА_14 , як шкоду, завдану смертю матері у розмірі 1558,44 грн. щомісячно і до досягнення нею повноліття, що відповідає середньому заробітку ОСОБА_12 /а.к.п.45/.

Крім того, відповідно до положень ч.1, ч.2 ст. 23, ст.1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав і зокрема у зв`язку зі смертю фізичної особи внаслідок дій джерела підвищеної небезпеки. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно з ч. 3 зазначеної статті моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 04 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Судом встановлено, що шкода, завдана потерпілому є наслідком неправомірних дій ОСОБА_8 , винність якого в судовому зсіданні доведена повністю.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 04 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає задоволенню, суд враховує те, що внаслідок злочину потерпілий зазнав сильних психічних і душевних страждань через смерть його матері, внаслідок чого змінився звичний образ його життя та життя його неповнолітньої сестри.

Також при визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_8 не працює, отже, не має стабільного доходу, відшкодував потерпілому ОСОБА_6 добровільно суму у розмірі 109 000 гривень, що підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження розписками.

А тому, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає задовольнити вимогу про стягнення моральної шкоди частково та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_6 моральну шкоду у розмірі 150000 гривень, оскільки ОСОБА_8 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав, вина останнього у вчиненні інкримінованого правопорушення належним чином підтверджена дослідженими у судовому засіданні доказами, а також суд враховує критерій розумної сатисфакції за спричинені моральні страждання потерпілого.

Водночас, суд вважає обґрунтованим клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_19 про застосування до обвинуваченого акту амністії.

Пунктом «є» ст.1, ст.13 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачено можливість звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей, які вчинили злочини до дня набрання Законом України «Про амністію у 2016 році» чинності включно.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України, а саме як необережні дії, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть ОСОБА_12 . Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів. Згідно копії свідоцтва про народження батьком обвинуваченого ОСОБА_8 є ОСОБА_20 . Згідно рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 23.03.2017 встановлено, що ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_8 є батьком обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно із посвідченням серії НОМЕР_4 від 19.04.2007, батько обвинуваченого ОСОБА_20 є пенсіонером.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 вчинив необережний злочин, який не є особливо тяжким, відповідно до ст.12 КК України, до набрання чинності актом амністії, тобто до 07.09.2017. Застережень щодо застосування амністії, передбачених ст.9 вказаного акту амністії не вбачається, на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» батьку обвинуваченого ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , виповнився 71 рік, інших працездатних дітей останній не має. Оскільки ОСОБА_8 дав згоду на застосування до нього амністії, на останнього поширюється положення п «є» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», обвинуваченого слід звільнити від відбування призначеного судом покарання.

Запобіжний захід обвинуваченому у кримінальному провадженні не обирався.

Питання про процесуальні витрати та речові докази в кримінальному провадженні необхідно вирішити в порядку ст.ст. 100, 124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 368, 370, 373, 374 КПК України, п «є» ст.1, ст.10, ст.13 Закону України «Про амністію у 2016 році», суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Звільнити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання на підставі п «є» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_8 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 понесені витрати на лікування ОСОБА_12 в сумі 1602 гривні 85 копійок.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 понесені витрати на поховання та встановлення надгробного пам`ятника ОСОБА_12 в сумі 53959 гривень 89 копійок.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в сумі 150000 гривень 00 копійок.

Стягнути із ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 щомісячно кошти у розмірі 1558,44 грн. на утримання ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , починаючи із 01.11.2016 до досягнення останньою повноліття.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави витрати за проведення: комплексної судової транспортно-трасологічної експертизи та експертизи технічного стану у розмірі 703,68 гривень; інженерно-технічної експертизи у розмірі 2474 гривень; судової експертизи механізму та обставин ДТП у розмірі 2372,88 гривень.

Речові докази: шапку, куртку та штани, належні ОСОБА_12 , які знаходяться на зберіганні потерпілого ОСОБА_6 - залишити у розпорядженні останнього; автомобіль марки «Nissan Micra», державний номерний знак НОМЕР_1 , який зберігається на штрафмайданчику Коростишівського відділу поліції ГУ НП України в Житомирській області-повернути за належністю; електролампу правої блок-фари головного світла автомобіля марки «Nissan Micra», державний номерний знак НОМЕР_1 , який міститься в спеціальному пакеті експертної служби МВС України №1561888 та знаходиться на зберіганні в кімнаті схову речових доказів Коростишівського ВП ГУ НП України в Житомирській області - повернути за належністю.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1