У Х В А Л А

слідчого судді

29.10.2018 року м. Львів

Слідчий суддя Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду матеріали скарги поданої ОСОБА_3 в порядку, передбаченому ст.ст. 303 -307 ст. 308 КПК України, на рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків щодо досудового розслідування кримінального провадження № 0000181 від 18 січня 2013 року, -

В С Т А Н О В И В:

Скаржник потерпілий : ОСОБА_3

Особи дії яких оскаржуються: заступник прокурора Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_4 , працівники - слідчі

Франківського ВП ГУ НП у Львівській області в провадженні яких перебуває кримінальне провадження № 0000181 від 18 січня 2013 року.

Скаржник звернувся в суд до слідчого судді із скаргою на рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків щодо досудового розслідування кримінального провадження № 0000181 від 18 січня 2013 року.

Обгрунтовуючи скаргу, скаржник акцентує увагу, що дане кримінальне провадження стосується фактів, які мали місце починаючи з 2005 року. По ряду кримінальних проваджень прийнято рішення, у тому числі й до осіб, що підозрювалися та обвинувачувалися у вчиненні кримінальних правопорушень. Зазначає, що єдиним хто досі не поніс покарання, як на думку скаржника, за свої злочинні дії, залишається нотаріус ОСОБА_5 , який, користуючись своїм службовим становищем та становищем своєї дружини - судді, чинить тиск на прокуратуру, органи досудового розслідування та суд.

Стверджує, що 09 квітня 2010 року за наслідками його заяв, прокуратурою Франківського району Львівської області було зареєстровано кримінальну справу № 184-0159 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України. Дана кримінальна справа у 2013 році перереєстрована на кримінальне провадження, відповідно до вимог діючого процесуального законодавства.

З даного часу досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні не завершено. Вважає, що оскільки в процесі досудового розслідування було здобуто достатньо доказів, які беззаперечно доводять вчинення службового злочину, як на його скаржника , думку, конкретною особою, 25 червня 2018 року він звернувся з клопотанням про вручення ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України.

Відповідно до постанови слідчого ОСОБА_6 від 27 червня 2018 року відмовлено у задоволенні його клопотання від 25 червня 2018 року про оголошення підозри ОСОБА_5 .

Уважаючи дану постанову слідчого незаконною він, скаржник, звернувся до прокурора про її скасування, однак йому було відмовлено. У подальшому постанова слідчого разом із постановою слідчого судді була скасована колегією апеляційного суду.

11 вересня 2018 ним, скаржником, подана скарга керівнику Львівської місцевої прокуратури № 3 в порядку ст. 28, 308 КПК України на недотримання розумних строків під час досудового розслідування, у якій просив відреагувати на бездіяльність слідчого та надати останньому вказівки щодо закінчення досудового розслідування кримінального провадження шляхом повідомлення підозри ОСОБА_7 у вчиненні службового злочину.

28 вересня 2018 року ним, скаржником отримано відповідь № 115 (3) від 11 вересня 2018 року за підписом заступника керівника Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_4 , котрий уважає, що на даний час не виявлено достатніх підстав та обставин щодо повідомлення про підозру ОСОБА_5 . Просить скасувати рішення прокурора Львівської

місцевої прокуратури № 3 про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні та виходячи із винятковості ситуації, що склалась з дотриманням прав потерпілого , беручи факт умисної бездіяльності слідчого та прокурора щодо повідомлення підозри конкретній особі у вчиненні кримінального правопорушення. Також просить прийняти рішення про зобов`язання слідчого у провадженні якого перебуває кримінальне провадження, уповноваженого на здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000181 від 18 січня 2018 року та вирішити питання про повідомлення гр.. ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України.

Покликаючись на ст. ст. 2,3,28,276,277,278,303, 304, 307, 308 КПК України, скаржник просить слідчого суддю клопотання задоволити.

Відповідно до ухвали слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 09.10. 2018 року, скарга прийнята до провадження та призначено її судовий розгляд.

В черговому судовому засіданні, скаржник скаргу підтримав , пояснення дав аналогічні викладеним у скарзі, просить зобов`язати її задоволити.

Прокурор, дії якого оскаржуються, як і прокурор, котрий відповідно до ст. 36 -37 здійснює процесуальне керівництво, а також представник СВ Франківського ВП ГУ НП у Львівській області в судове засідання не прибули, хоч були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи. Натомість в судове засідання, разом із матеріалами кримінального провадження, прибула прокурор ОСОБА_8 , яка не пред`явила відповідної постанови про її призначення, відсутня така постанова і в матеріалах кримінального провадження.

У зв`язку з цим, у допуску до участі в судовому процесі прокурору ОСОБА_8 , було відмовлено, а розгляд скарги перенесено.

В дане судове засідання прибув прокурор, який представив суду матеріали кримінального провадження, повідомивши при цьому, що кримінальне провадження не закрито, проте й підозра конкретній особі не оголошена. Причини такого стану досудового розслідування у кримінальному провадженні, яке здійснюється з 2010 року, прокурор пояснити не зміг покликавшись на ухвалу апеляційного суду Львівської області від лютого 2018 року. Прокурором також не представлено жодного процесуального документа чи процесуального рішення у даному кримінальному провадженні, яке б вказувало на те, що слідча дія проводилася після лютого 2018 року.

Дослідивши матеріали і зміст скарги, матеріали вказаного кримінального провадження, заслухавши пояснення учасників процесу, приходжу до переконання, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Приймаючи таке рішення, як слідчий суддя, виходжу з вимог ст. 308 КПК України, та п. 18 ст. 3 КПК України, в частині судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Оскільки із матеріалів скарги вбачається, що скаржником оскаржується рішення заступника керівника Львівської прокуратури № 3 ОСОБА_4 № 115(3) від 27 вересня 2018 року, то дана скарга розглядається в порядку ст. 303 -307 КПК України, як скарга на рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування. Що стосується решти питань зазначених в прохальній частині скарги, та які скаржник пов`язує із діями прокурора, що відмовив йому у задоволенні скарги на недотримання розумних строків, то в задоволенні цієї частини скарги слід відмовити з підстав недотримання процесуального порядку їх вирішення, а відтак оскарження слідчому судді результатів їх розгляду, бездіяльності чи неправомірності дій слідчого чи прокурора при їх прийнятті.

Засади розумності строків - це правове положення, згідно з яким під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті у строки, що є об`єктивно необхідними для їх виконання та прийняття.
Під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення, повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є:

1) складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо;

2) поведінка учасників кримінального провадження;

3) спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.

Підозрюваний, обвинувачений, потерпілий мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.

Як убачається із скарги та доданих до неї матеріалів, а також досліджених матеріалів кримінального провадження, потерпілий ОСОБА_3 неодноразово звертався до слідчого та прокурора з клопотаннями, вирішення яких, як на його думку, надасть кримінальному провадженню логічного завершення та дозволить прийняти одне з передбачених Главами 24 - 25 КПК України процесуальних рішень

Проте, в судовому засіданні встановлено, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проводиться щонайменше з 18 січня 2013 року, разом з тим, процесуальні рішення, які передбачені Главами 22 - 25 КПК України, та які б набрали законної сили, слідчому судді не представлені, відсутні такі й у матеріалах кримінального провадження, їх відсутність підтвердив і прокурор, котрий здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні.

Оцінюючи фактичні обставини даного кримінального провадження та аналізуючи представлені матеріали, є доречним зауважити, що більша частина, яка стосується підстав і предмету порушених прав потерпілого, є дослідженими та встановлені судовими рішеннями, а розглядуваний епізод даного кримінального провадження є тільки ланкою в ланцюжку кримінального правопорушення на меті якого був єдиний умисел - позбавлення власності.

За таких обставин, визнаю сатисфакцію недотримання органом досудового розслідування розумних строків щодо досудового розслідування вказаного кримінального провадження.

При цьому констатую, що недотриманням розумних строків у даному кримінальному провадженні порушено права не тільки потерпілого, ай особи, відносно якої скаржник клопоче про оголошення тій підозри.

Так, з матеріалів кримінального провадження і матеріалів скарги вбачаються дії ОСОБА_5 , які спрямовані на свій захист, щодо порушення відносно нього кримінальної справи ще у 2010 році. Проте процесуальне рішення у даному кримінальному провадженні щодо наявності чи відсутності його вини не прийнято й станом на час розгляду скарги потерпілого.

Зміст засади розумності строків розкривається через такі положення: суть права на розгляд офіційно висунутого кримінального обвинувачення упродовж розумного строку грунтується на постулаті про те, що особа, проти якої висунуто обвинувачення, не повинна протягом тривалого часу чекати, доки воно, а разом з ним і доля людини, буде остаточно вирішене обвинувальним чи виправдувальним вироком суду. Висунення особі обвинувачення, як правило, супроводжується певними обмеженнями її прав і свобод.
Висунення особі кримінального обвинувачення пов`язане із її психічними переживаннями щодо результатів вирішення обвинувачення. У зв`язку із зазначеними обставинами кожна особа повинна мати право на "швидкий" суд.
Формалізація строків досудового розслідування не виключає потреби дотримання права особи на розгляд обвинувачення щодо неї упродовж розумного строку. У законодавстві встановлюють граничні (максимальні) строки розслідування. Тому, якщо для завершення розслідування максимальний строк, встановлений законом, не є необхідним, воно має бути завершене раніше.
Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Отже, недотримання органом досудового розслідування розумних строків досудового розслідування та небажання скерувати справу до суду, порушує права учасників процесу на судовий розгляд їх справи.

Крім цього, вважаю, що прокурором вищого рівня ОСОБА_4 не прийнято процесуального рішення за зверненням ОСОБА_3 щодо недотримання розумних строків під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000181 від 18 січня 2013 року, оскільки слідчому судді так і не представлено відповідної постанови прокурора.

З цих підстав, як слідчий суддя, відхиляю листа за вих.. № 115(3) від 11 вересня 2018 року заступника керівника Львівської місцевої прокуратури № 3 згідно змісту якого вбачається, що « … на даний час не зібрано достатньо доказів для прийняття остаточних процесуальних рішень, а тому досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває…», оскільки дана відповідь не може бути процесуальним рішенням прокурора.

Як слідчий суддя, це своє рішення мотивую повноваженнями та обовязком, визначеними п. 18 ст. 3, ст. 8, ч. 1, 3-6 ст. 9 КПК України, а також ч. 1 ст. 1 КПК України, згідно якої, порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.
Відповідно до ст.308 КПК України прокурор вищого рівня приймає рішення за результатами розгляду скарги. Рішення прокурора відноситься до процесуальних рішень та дій, а згідно ч. 1 ст. 5 цього Кодексу, процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положенням цього Кодексу, чинними на момент такої дії або прийняття такого рішення.

Згідно з ч. 3 ст. 110 КПК України, рішення прокурора приймаються у формі постанови, повідомлення про прийняте рішення відноситься до процесуальної дії, за допомогою якої, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію ( ст. 111 КПК України).

Скаржник просить скасувати рішення прокурора, однак самого рішення не представив, слід вважати що з об`єктивних причин, оскільки таке відсутнє в природі, що підтверджується дослідженими матеріалами кримінального провадження.

У той час, лист повідомлення прокурора не може бути скасованим, оскільки не є процесуальним рішенням.

Разом з тим, виходячи з вимог п. 18 ст. 3 ст. 303 -308 КПК України, визнаю протиправною відмову прокурора ОСОБА_4 , щодо порядку виявлення підстав для задоволення чи відмови у задоволенні скарги ОСОБА_3 на недотримання розумних строків під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000181 від 18 січня 2013 року.

Відповідно до ст.. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала за правилами цього Кодексу.

Приймаючи рішення у даному судовому провадженні керуючись ст. 114 КПК України, вважаю за доцільне встановити органу досудового розслідування процесуальний строк для прийняття у кримінальному провадженні № 0000181 від 18 січня 2013 року одного із процесуальних рішень, передбачвених Главами 22 та 24 КПК України, який у дапному випадку , вважаю не може перевищувати 30 (тридцяти) днів. ч асу постановлення ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 1, п. 18 ст. 3, ст. 8, ч. 1, 3-6 ст. 9 , ст.ст. 114, 303 307, 308 369, 372 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати протиправною відмову прокурора вищого рівня заступника керівника Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_4 , щодо порядку виявлення підстав для задоволення чи відмови у задоволенні скарги ОСОБА_3 на недотримання розумних строків під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000181 від 18 січня 2013 року.

Зобовязати прокурора вищого рівня заступника керівника Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_4 прийняти процесуальне рішення про наявність підстав для задоволення чи відмови у задоволенні скарги ОСОБА_3 на недотримання розумних строків під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000181 від 18 січня 2013 року в порядку, передбаченому ст. 110 та 308 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 114 КПК України встановити органу досудового розслідування - СВ Франківського ВП ГУ НП у Львівській області процесуальний строк для прийняття у кримінальному провадженні № 0000181 від 18 січня 2013 року одного із процесуальних рішень, передбачвених Главами 22 та 24 КПК України, який не може перевищувати 30 (тридцяти) днів з часу постановлення ухвали.

В задоволенні решти клопотань скарги ОСОБА_3 , відмовити з підстав наведених в описовій частині ухвали.

Ухвала набирає законної сили з часу її проголошення і окремому оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_9