У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 жовтня 2018 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши заяву адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 про незаконне тримання під вартою та звільнення особи в порядку ст. 206 КПК України,
в с т а н о в и в:
18.10.2018 року в провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшла заява адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 про незаконне тримання під вартою та звільнення особи в порядку ст. 206 КПК України, посилаючись на те, що на досудовому розслідування ГСУ НП України перебуває кримінальне провадження № 0000083 від 13.05.2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 14 ч. 3 ст. 187, ч. 5 ст. 185 КК України.
Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 16.05.2018 року ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою , строком 60 діб, до 13.07.2018 року. Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 07.06.2018 року ухвала Корольовського районного суду м. Житомира від 16.05.2018 року скасовано та ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком 60 діб, до 13.07.2018 року з одночасним визначенням розміру застави.
Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 12.07.2018 року ОСОБА_3 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 14.09.2018 року. Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 25.07.2018 року ухвала Корольовського районного суду м. Житомира від 12.07.2018 року скасована та ОСОБА_3 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 09.09.2018 року.
До 05.08.2018 року ОСОБА_3 перебував під вартою у Житомирській установі виконання покарань № 8, однак, з порушенням ст. 4 ЗУ «Про попереднє ув`язнення» та Правил внутрішнього розпорядку в ізоляторах тимчасового тримання органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України № 638 від 02.12.2018 року, ОСОБА_3 з 08.08.2018 року по теперішній час, перебуває під вартою ні у слідчому ізоляторі Державної кримінально-виконавчої служби України, а в Ізоляторі тимчасового тримання ГУНП у місті Києві.
05.09.2018 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва в справі № 757/43577/18-к продовжив ОСОБА_3 строк тримання під вартою до 02.11.2018 року, визначивши заставу.
Однак, заявник зазначає, що слідчий суддя в порушення ст. 193 та 196 КПК України оголосив лише вступну та резолютивну частину ухвали, в якій не вказано мотиви прийнятого рішення.
Станом на 11.10.2018 року вмотивоване рішення суду про продовження ОСОБА_3 запобіжного заходжу у вигляді тримання під вартою до 02.11.2018 року не складено, не оголошено та не вручено.
За таких обставин, з 09.09.2018 року, ОСОБА_3 за відсутності вмотивованого судового рішення про тримання під вартою, незаконно утримується в Ізоляторі тимчасового тримання ГУ НП у місті Києві, а тому у відповідності до ч. 4 ст. 12 КПК України підлягає негайному звільненню.
Враховуючи вищевикладене заявник просить суд звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з під-варти, як такого, що утримується і ІТТ ГУ НП у м. Києві без вмотивованого судового рішення.
Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно з ч.1 ст.206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 206 КПК України слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.
Слідчим суддею встановлено, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05 вересня 2018 року строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було продовжено до 02.11.2018 року з визначенням альтернативного розміру застави.
Отже, законодавець чітко визначив, що постановлення слідчим суддею ухвали щодо негайної доставки до нього особи, яка позбавлена свободи, здійснюється лише в тому разі, якщо отримані слідчим суддею відомості створять у нього обґрунтовану підозру про те, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку.
В той же час, за результатами вивчення матеріалів згаданого клопотання адвоката ОСОБА_2 слідчим суддею не отримано відомостей, які б створювали обґрунтовану підозру про те, що ОСОБА_3 утримується під вартою незаконно, оскільки, відповідно до змісту клопотання та додатків до нього, ОСОБА_3 утримується під вартою на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва.
З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що, оскільки на даний час ОСОБА_3 утримується під вартою на підставі судового рішення, то підстав для його доставки до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи не вбачається.
На підставі викладеного, керуючись ст. 9,26, 206, 309, 532 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в:
у задоволенні заяви адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 про незаконне тримання під вартою та звільнення особи в порядку ст. 206 КПК України - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1