ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/0430/71/18 Справа № 202/3965/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

слідчого ОСОБА_8

апелянта ОСОБА_9

представника апелянта адвоката ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, апеляційну скаргу голови Селянського (Фермерського) господарства Барвінок ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2018 року, про задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на врожай сільськогосподарських культур у вигляді соняшника,-
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2018 року задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 про арешт майна, накладено арешт на врожай сільськогосподарських культур у вигляд соняшника, площа якого складає 30,4060 га., який знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :02:001:0002 загальною прощею 61,7523 га., розташованій на території Криничанської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області, та які згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності не нерухоме майно, відомості стосовно права власності відсутні.
Заборонено суб`єктам господарювання розпоряджатися засіяним врожаєм та використовувати його, в тому числі проводити будь-які польові роботи на даній земельній ділянці, здійснювати збір врожаю до скасування арешту майна.
Рішення слідчого судді обґрунтовано наступним.
13 серпня 2018 року земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:002 загальною площею 61,7523 га., розташовану на території Криничанської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, у відповідності до ч. 1 ст. 98 КПК України
Враховуючи, що оскільки виникла необхідність у накладенні арешту на вказану земельну ділянку з обов`язковою забороною розпорядження, користування та відчуження арештованим майном, оскільки є реальна загроза знищення, переробки або приховування вищезазначеного майна, що недопустимо та унеможливить подальше розслідування та прийняття законного рішення по кримінальному провадженню, клопотання слідчого є законним, обґрунтованим, та таким, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого та накладення арешт на вищевказане майно.

В апеляційній скарзі:

- голова Селянського (Фермерського) господарства Барвінок ОСОБА_9 просить ухвалу скасувати, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - на земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0002 загальною площею 61,7523 га, розташовану на території Криничанської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області, відсутні дані про законного власника даної земельної ділянки. Тобто право власності за державою на спірну земельну ділянку не зареєстровано у встановленому законом порядку, і тому жодних підстав вважати порушення прав держави в даній ситуації не має.
В той же час, згідно ч.7. Розділу Х Перехідних положень, громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.
Вважає, що законним володільцем земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0002 загальною площею 61.7523 га., розташованої на території Криничанської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області є Селянське (Фермерське) господарство Барвінок, згідно державного акту на право постійного володіння № 8 від 04.02.1992 р. Обробіток та посів соняшника було здійснено СФГ Барвінок.
Зазначає, що до даному кримінальному провадженню жодній особі не було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, слідчим не було в повному обсязі доведено наявності підстав для арешту вищезазначеного майна та необхідності у такому арешті, а також клопотання не містить посилань на те, що майно, яке слід арештувати, відповідає критеріям, зазначеним у ч.3 ст.170 КПК України і яким саме, в клопотанні не зазначено, які є наявні докази щодо кількості та вартості вирощеного урожаю на зазначених вище земельних ділянках та чи співмірна вартість вирощеного урожаю спричиненій шкоді.
Крім того, звертає увагу суду, що вказана ухвала слідчого судді перешкоджає здійсненню підприємницької діяльності СФГ «Барвінок» та завдає збитків СФГ «Барвінок» у зв`язку із втратою врожаю, а тому слідчим та слідчим суддею, на його думку, не дотримано вимог ч. 4 ст. 173 КГІК України.
Заслухавши суддю-доповідача, думки апелянта та його представника, які просили апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно; думку прокурора, який заперечував проти задоволення поданої апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без зміни, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Апеляційним судом встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000541 від 06.06.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 197-1 КК України за фактом самовільного зайняття земельної ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. п. 2, 3 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2018 року задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на врожай сільськогосподарських культур соняшника, площа якого складає 30,4060 га, який знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :02:001:0002 загальною прощею 61,7523 га., розташованій на території Криничанської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області, та які згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності не нерухоме майно, відомості стосовно права власності відсутні. Заборонено суб`єктам господарювання розпоряджатися засіяним врожаєм та використовувати його, в тому числі проводити будь-які польові роботи на даній земельній ділянці, здійснювати збір врожаю до скасування арешту майна.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, ст. 132 КПК України, ст. 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та спів розмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані повинні міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Крім цього, згідно ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 214 КПК - досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а така процесуальна заборона, як арешт майна застосовується до вичерпного кола суб`єктів, визначеного ст. 170 КПК.

Відповідно до вказаної норми, така заборона стосується підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру.

Крім того, слідчий суддя або суд під час судового провадження за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину, може накласти арешт на майно.

Сукупність даних, які містяться в наданих матеріалах кримінального та судового провадження, свідчить про те, що як слідчим, який вніс клопотання, так і слідчим суддею не були дотримані вищезазначені вимоги кримінального процесуального закону при внесенні та розгляді клопотання, оскільки у даному кримінальному провадженні посадові особи Селянського (Фермарського) господарства Барвінок не є підозрюваними, обвинуваченими, чи іншими особами, які несуть відповідальність за вчинення суспільно небезпечного діяння, відсутнє посилання на докази факту завдання шкоди саме заявником. Також слідчий суддя, як і слідчий, не взяли до уваги розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального правопорушення, та наслідки арешту майна для третіх осіб.
Отже, наведені слідчим доводи щодо необхідності накладення арешту на дане майно є сумнівними за своєю суттю, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року, (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України), адже, у даному випадку, відсутнє обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.
Крім того, на підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, апеляційний суд враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.
У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у права осіб повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).
В апеляційному суді ОСОБА_9 пояснив, що він, як голова СФГ Барвінок отримав акт на постійне користування земельною ділянкою ще 04.02.1992 року, і з тих пір нею користується. Обробіток та посів вказаного соняшника здійснено саме СФГ Барвінок. Раніше до нього претензій з боку контролюючих органів не було, вважає дії правоохоронних органів неправомірними, межі земельної ділянки під засіяння соняшника він не порушував, претензій від суміжників ОСОБА_11 та Вовк немає, кошти за користування земельною ділянкою ним сплачуються регулярно, заборгованості не має. Також зазначив, що на даній земельній ділянці знаходиться його соняшник на 30, а не на 18 га. Вважає, що ніяких збитків державі не завдано.
Вказані доводи апелянта знайшли своє підтвердження в ході апеляційного перегляду; засвідченими копіями відповідних документів, які досліджені апеляційним судом.
Але суд першої інстанції на викладене вище та на обґрунтованість клопотання слідчого належної уваги не звернув, ретельно не перевірив надані документи та зробив невірні висновки.
Таким чином, викладені у клопотанні доводи сторони обвинувачення про відповідність клопотання положенням КПК України та можливості арешту майна у порядку ст. 170-171 КПК України за відсутності наявності пред`явлення підозри у цьому кримінальному провадженні саме посадовим особам Селянського (Фермарського) господарства Барвінок, заявленого цивільного позову, за відсутності безсумнівних доказів недобросовісності теперішнього користувача майна, є необгрунтованими, оскільки не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а наявність сумнівів не узгоджується із вищезазначеним стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року, (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України).
За викладених обставин колегія суддів доходить висновку про те, що арешт на зазначнене майно, накладений слідчим суддею, за відсутності визначених законом підстав для цього, а очевидні істотні причини для утримання вищезазначених речей державою - відсутні, тому вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2018 року скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на зазначене майно.
Керуючись ст.ст. 303,304, 404, 405, 407,419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу голови Селянського (Фермерського) господарства Барвінок ОСОБА_9 , задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2018 року, якою задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 про арешт майна, накладено арешт на врожай сільськогосподарських культур у вигляд соняшника, який знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :02:001:0002 загальною прощею 61,7523 га., розташованій на території Криничанської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області, та які згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності не нерухоме майно, відомості стосовно права власності відсутні; заборонено суб`єктам господарювання розпоряджатися засіяним врожаєм та використовувати його, в тому числі проводити будь-які польові роботи на даній земельній ділянці, здійснювати збір врожаю до скасування арешту майна, - скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню № 0000541 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: