АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/336/18 Справа № 710/124/17 Категорія: ч. 1 ст. 115 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

31 липня 2018 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора у кримінальному провадженні заступника керівника Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_10 та потерпілої ОСОБА_9 на вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 грудня 2017 року щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

в с т а н о в и л а :

Вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06.12.2017 ОСОБА_7 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України на дев`ять років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 вирішено рахувати з 27.11.2016, зарахувавши, термін його попереднього ув`язнення з 27.11.2016 по 21.06.2017 у термін відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі на підставі ч. 5 ст. 72 КК України.

Вказаний вирок оскаржено в апеляційному порядку обвинуваченим ОСОБА_7 , прокурором у кримінальному провадженні заступником керівника Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_10 та потерпілою ОСОБА_9 .

В клопотання від 11.03.2018 обвинувачений ОСОБА_7 просив суд апеляційної інстанції змінити застосований щодо нього запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, мотивуючи тим, що з моменту затримання він перебуває під вартою півтора роки і оскільки всі свідки в кримінальному провадженні вже допитані, ніяким чином не може на них впливати або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

При вирішенні даного клопотання просить врахувати, що він до затримання працював, позитивно характеризується по місцю проживання та служби, являється учасником бойових дій і АТО, має на утриманні двох малолітніх дітей, які є інвалідами 3 групи з дитинства.

Крім того, зазначає, що під час несення служби на сході країни, захищаючи її територіальну цілісність, в складі 72 окремої механізованої бригади, він отримав психологічну травму, а тому потребує лікування.

Також, звертає увагу про недоведеність його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення показаннями свідків та висновками експертиз, проведених в кримінальному провадженні.

Заслухавши доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , в режимі відеоконференції з Шполянським районним судом Черкаської області, які підтримали заявлене клопотання і просили його задовольнити, міркування прокурора про відсутність підстав для зміни застосованого щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, потерпілу ОСОБА_9 , перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши над доводами заявленого клопотання, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання обвинуваченого до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

За змістом ст. 131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо буде доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час ухвалення вироку Придніпровським районним судом м. Черкаси щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , запобіжний захід останньому до вступу судового рішення в законну силу залишено попередній тримання під вартою.

Оскільки апеляційні вимоги учасників судового провадження по суті до теперішнього часу не вирішено, за вироком суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 засуджений до покарання у виді реального позбавлення волі, а ризики на підставі яких обирався і в подальшому продовжувався запобіжний захід щодо ОСОБА_7 не змінились і продовжують існувати, тому клопотання обвинуваченого про зміну застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який домашній арешт, колегія суддів визнає необґрунтованими, а запропонований запобіжний захід таким, що не забезпечить виконання обвинуваченим покладених процесуальних обов`язків в ході апеляційного розгляду, а також в ході виконання процесуальних рішень в кримінальному провадженні.

Посилання обвинуваченого на позитивні характеристики, працевлаштованість, наявність на утриманні дітей, які хворіють та на те, що він являється учасником бойових дій і АТО, у зв`язку з чим потребує лікування, в даному випадку, не являються обставинами, що дають підстави для застосування щодо ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Даних про те, що за станом здоров`я обвинувачений ОСОБА_7 не може утримуватися під вартою матеріали провадження не містять та стороною захисту не надано.

На підставі викладеного, керуючись ст. 131, 177, 178, 183, 331, 405, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про заміну застосованого щодо нього запобіжного заходу, залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :