Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/865/18
Провадження № 1-кп/475/112/18
У Х В А Л А

21.08.2018смт. Доманівка

Головуючої-судді: ОСОБА_1

за участю серетаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

представника потерпілого: ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду смт.Доманівка кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч 3 ст.15, ч 3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Доманівського районного суду Миколаївської області перебуває на розгляді обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000322 від 24.07.2018 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч 3 ст.185 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги Кримінального Процесуального Кодексу України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту не вбачає.

Обвинувачений ОСОБА_4 та представник потерпілого ОСОБА_6 не заперечували проти призначення справи до судового розгляду.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідиши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам Кримінального Процесуального Кодексу України і підлягає поверненню прокурору із слідуючих підстав.

Відповідно до п.3 ч.3ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Згідно ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам передбаченим ст.291 КПК України.

У відповідності до положень ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.

З положень вказаної статті слідує, що формулювання обвинувачення має міститись у обвинувальному акті після викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

При цьому, поняття «формулювання обвинувачення» неможливо ототожнювати з поняттям «фактичні обставини кримінального правопорушення». Формулювання обвинувачення, окрім вказівки статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується підозрюваний, обов`язково має містити зазначення місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів, тобто обвинувачення слід формулювати так, щоб не було упущено жодну із вказаних істотних обставин вчинення злочину і водночас без зазначення фактів, які не мають правового значення у справі та є зайвими подробицями.

Так, у обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 23.07.2018р., шляхом проникнення до середини підвального приміщення Доманівської ЗОШ №2, вчинив крадіжку металевої арматури та металевих пластин, які виніс із приміщення та сховав в різних кущах на території школи. Металеву пластину та частину арматури він перевіз згодом додому та розпорядився на власний розсуд, а другу частину викрадених металевих речей він не зміг забрати, так як побачив мопед когось із працівників школи та вирішив уникнути бути поміченим. Шкода завдана кримінальним правопорушенням відсутня.

Відповідно до загальних положень розділу VI Злочини проти власності Кримінального Кодексу України- предметом розкрадання може бути майно, яке має вартість, ціну і перебуває у чужій для винної особи власності.

Диспозиція ст.185 КК України передбачає таємне викрадення чужого майна, тобто майна, яке має вартість та цінність.

В обвинуваченні, предявленому ОСОБА_4 не зазначена вартість викраденого майна та майна, яке не було викрадено з причин, що не залежали від його волі.

Відсутність визначення вартості майна, яке перебувало у чужій власності, впливає на кваліфікацію злочину та на встановлення наявності в діях обвинуваченого складу адміністративного чи кримінального правопорушення. Відсутність шкоди завданної кримінальним правопорушенням викликає сумнів щодо наявності в діях винної особи складу злочину, передбаченого ст.185 КК України.

Крім того, виходячи із обвинувального акту, викрадення ОСОБА_4 частини майна носить закінчений характер, так як він розпорядився ним на власний розсуд, а частину майна, яке обвинувачений приготував до крадіжки, але не зміг винести є замахом на вчинення злочину. Однак дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані однією статтею, а саме: ч 3 ст.15, ч 3 ст.185 КК України без визначення вартості предметів злочину.

Таким чином, обвинувальний акт не містить повного формулювання обвинувачення, тобто обставин, які, відповідно до вимог ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Згідно зі ст. 91 КПК Україниу кримінальному проваджені серед інших обставин підлягають доказуванню : подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Обставина, яка підлягає доказуванню в судовому засіданні у виді розміру шкоди, завданної злочином- в обвинувальному акті не зазначена.

За таких обставин, неналежний виклад фактичних обставин кримінального правопорушення без зазначення всіх складових, передбачених ч.1ст. 91 КПК України, які підлягають доказуванню, неконкретне обвинувачення без врахування об"єктивно встановлених обставин, порушують право обвинуваченого на захист, та є перешкодою для повного та всебічного судового розгляду кримінального провадження.

З огляду на те, що кримінальним процесуальним законом встановлено вичерпний перелік документів, які надаються суду до початку судового розгляду кримінального провадження, і на підставі яких судом вирішуються питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду, наявність будь-яких недоліків або суперечностей є недопустимим.

Згідно з ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд справи проводиться в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.

Тобто, обвинувальний акт є тим підсумковим документом досудового розслідування, який не може містити в собі жодних внутрішніх суперечностей, а всі складові частини цього документу повинні бути узгоджені між собою; висунуте обвинувачення має бути конкретним, що є прямим обов"язком органу досудового розслідування та невід`ємною частиною права обвинуваченого на захист.

Статтею 7 КПК України визначені основні засади кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься: рівність перед законом і судом; забезпечення права на захист; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності тощо.

За правилами п.3 ч. 3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення: повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу. Оскільки у даному випадку обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, суд вважає доцільним повернути його прокурору.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 91,109, 199, 314, 337, 372 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0000322 від 24.07.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч 3 ст.185 КК України, - повернути прокурору, для усунення порушень вимог КПК України.Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Доманівський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

суддя : підписОСОБА_1

Вірно: суддя

Секретар: