справа № 462/1952/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2018 року Залізничний районний суд м. Львова в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Берегове Закарпатської області, громадянки України, непрацюючої, не заміжньої , раніше не судимої, відносно якої скеровано в Приморський районний суд м.Одеса обвинувальний акт за ст..185 ч.2 КК України, проживаючої та зареєстрованої у АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 23.02.2018 року приблизно 06 год. 00 хв., перебуваючи поблизу кафе «Арома Кава» та магазину «Близенько», що по вул. Чернівецькій у м. Львові, маючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, з метою власного збагачення, скориставшись відсутністю сторонньої уваги, таємно викрала (витягнула) з наплічника потерпілої ОСОБА_5 кашемірову косметичку марки «Yves Saint Laurene»чорного кольору, вартість якої становить 294 грн., в якій знаходилися грошові кошти в сумі 400 грн., заховавши в подальшому вищевказану косметичку у бокову праву кишеню своєї куртки, чим спричинила потерпілій матеріальну шкоду на суму 694 гривень, однак свого злочинного умислу ОСОБА_4 довести до кінця не змогла, з причин, що не залежали від її волі, оскільки була викрита та затримана потерпілою ОСОБА_5 .

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у скоєному визнала повністю, зазначила, що підтверджує обставини скоєння нею кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті та пояснила, що вона має двох малолітніх дітей, 23.02.2018 року вона знаходилась у Львові у брата, їй повідомила про те, що захворів її син, їй терміново треба було їхати до дому, однак коштів вона не мала, а тому вирішила скоїти крадіжку гаманця у будь кого. Перебуваючи поблизу кафе «Арома Кава» та магазину «Близенько», вона викрала таємно у потерпілої гаманець , однак була помічена потерпілою після скоєного. Викрадене повернула. У скоєному кається.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_4 не оспорювала фактичні обставини справи і судом було встановлено, що вона правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності її позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину, що їй інкримінуються, доведена повністю. Її дії правильно кваліфіковані органами досудового розслідування як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.2 ст.185 КК України. За вчинення кримінального правопорушення вона повинна нести відповідальність.

При призначенні міри покарання обвинуваченій, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, також особу обвинуваченої, її посередню характеристику за місцем проживання, також те, що вона визнає свою вину, висловила щире каяття у скоєному, сприяла розкриттю злочину, має двох малолітніх дітей, що суд відносить до обставин, що пом`якшують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст..65 ч.2 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
За таких обставин, відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно з яким суди повинні призначати покарання менш суворе - особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, тощо, з метою перевиховання та виправлення обвинуваченого , попередження вчинення ним нових злочинів, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі та звільнити її від відбування призначеного покарання на підставі ст.75 КК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України тапризначити покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбування покарання звільнити з випробовуванням з іспитовим строком один рік та з покладенням на неї відповідно до ст. 76 КК України обов`язку не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Львівської області протягом 30 діб з моменту проголошення.

Суддя: ОСОБА_1