Справа № 504/4465/15-к
Провадження №1-кп/523/113/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2018 р. Колегія суддів Суворовського районного суду міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

в присутності обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , в режимі відеоконференції з обвинуваченим ОСОБА_11 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт з долученими до нього документами за обвинуваченням ОСОБА_9 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.146 ч.2, 187 ч.3, 187 ч.4, 189 ч.2, 263 ч.1, 289 ч.2 КК України, ОСОБА_10 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.146 ч.2, 187 ч.3, 187 ч.4, 189 ч.2, 289 ч.2 КК України, ОСОБА_11 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.146 ч.2, 187 ч.3, 187 ч.4, 289 ч.2 КК України, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні колегії суддів Суворовського районного суду м.Одеси знаходиться обвинувальний акт з доданими до нього документами за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

В попередньому судовому засіданні відносно обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 за клопотанням сторони обвинувачення був продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ОСІ УДПтСУ в Одеській області до 06.08.2018 року.

Відповідно до ст.331 ч.3 КПК України при судовому розгляді незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

У судовому засіданні прокурор заявив про необхідність продовження щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтовуючи клопотання тим, що обвинувачені скоїли тяжкі, в тому числі особливо тяжке кримінальне правопорушення, санкція статті якої передбачає тільки позбавлення волі, судовий розгляд не закінчений, не допитані обвинувачені, не досліджені письмові докази, у зв`язку з чим існують певні ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачені можуть переховуватися від суду, продовжити злочинну діяльність, більш м`які запобіжні заходи, на думку прокурора, не можуть забезпечити належної поведінки обвинувачених; потерпілий підтримав позицію прокурора.

Вислухавши думку учасників процесу захисника ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на стан здоров`я свого підзахисного, який потребує спеціалізованого лікування; захисника ОСОБА_8 , який також заперечував щодо продовження строків тримання під вартою, обґрунтовуючи тим, що ризики, на які посилається прокурор не доведені, тяжкість скоєного кримінального правопорушення не є підставою тримання під вартою; обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які підтримали думку захисників за викладених підстав. Крім того, ОСОБА_9 заявив клопотання щодо зміни запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт цілодобово.

При вирішенні питання щодо доцільності продовження обраного обвинуваченим запобіжного заходу та щодо можливості його зміни на більш м`який, суд враховує вимоги ст.29 Конституції України, ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , колегія суддів виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а враховує, що останні обвинувачуються у вчиненні злочинів, в тому числі особливо тяжких, за яким законом України про кримінальну відповідальність передбачене покарання у виді тримання під вартою на строк від десяти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна. Суворість покарання за кримінальними правопорушеннями, за якими обвинувачуються ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , не є співрозмірною терміну перебування останніх під вартою з моменту затримання і по даний час.

Вказане свідчить про наявність ризиків переховування від суду.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, але і високі стандарти охорони загальногромадянських прав. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд по правам людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Крім цього, суд враховує, що на даний час по справі проведено допит не всіх свідків, а тому ризик можливості впливу на таких осіб також існує.

Оскільки на даний час по справі триває судовий розгляд, який зважаючи на категорію складності справи, потребує значного проміжку часу для його закінчення, адже на даний час проведено допит лише частини свідків, та проводиться дослідження доказів по справі, судом вживаються всі необхідні дії для розгляду справи в розумні строки, зокрема на це вказує і періодичність та кількість проведених судових засідань по справі, а тому суд вважає за необхідне продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 строком на два місяці.

Крім того, згідно положень ст.183 ч.4 п.1 КПК України розмір застави у кримінальному провадженні не визначається щодо злочину, вчиненого із застосування насильства або погрозою його застосування, у зв`язку з чим колегія суддів вважає необхідним не визначати розмір застави.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.132, 176-178, 183, 194, 196, 197, 331, 369-372, 392 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ОСІ УДПтСУ в Одеській області.

Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ОСІ УДПтСУ в Одеській області.

Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ОСІ УДПтСУ в Одеській області.

В задоволенні клопотань захисників та обвинуваченого ОСОБА_9 щодо зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт - відмовити.

Строк дії ухвали складає 60 днів з дня її проголошення та припиняє свою дію 20.09.2018 року.

Копію ухвали направити в ОСІ УДПтСУ в Одеській області для виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3