Провадження №1-кп/127/680/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 жовтня 2018 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.05.2018 р. за № 0002049 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Малі Крушлинці Вінницького району Вінницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , із вищою освітою, непрацюючого, неодруженого, громадянина України, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання та перевезення наркотичних засобів без мети збуту, при невстановлених обставинах, місця, дати та часу, умисно, всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», незаконно придбав наркотичний засіб - канабіс, який зберігав та перевозив на автомобілі марки "Mercedes - benz E 210" реєстраційний номер НОМЕР_1 (який перебуває у його користуванні), без мети збуту. В подальшому, ОСОБА_3 18.05.2018 року близько 19 год. 00 хв., рухаючись на автомобілі марки "Mercedes - benz E 210" реєстраційний номер НОМЕР_1 , біля будинку № 67 по вулиці О. Довженка у м. Вінниці був зупинений працівниками поліції. В результаті проведення огляду автомобіля ОСОБА_3 на підставі ст. 34 Закону України "Про національну поліцію", було виявлено та вилучено із задньої частини переднього пасажирського сидіння поліетиленовий пакет із речовиною рослинного походження зеленого кольору в подрібненому стані та з-під переднього правого гумового килимка паперовий згорток із речовиною рослинного походження зеленого кольору в подрібненому стані. Згідно висновку експерта №1088 від 20.06.2018 року надані на експертне дослідження речовини рослинного походження є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом масою (у перерахунку на висушену речовину) 35,06 г та 1,10 г, загальна маса канабісу становить 36,16 г.
У судовому засіданні захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_7 заявив клопотання про закриття кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 та звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 Кримінального кодексу України, оскільки обвинувачений добровільно звернувся до лікувального закладу і пройшов лікування від наркоманії. ОСОБА_3 у вчиненому щиро кається, раніше не судимий, характеризується позитивно. Відповідно до довідки, виданої Комунальним підприємством Вінницьким обласним наркологічним диспансером «Соціотерапія» від 19 лютого 2018 року №10 ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні з 06.07.2018 року по 18.07.2018 року. З медичних документів, пояснень свідка та спеціаліста вбачається, що обвинувачений потребував лікування від наркоманії, йому було встановлено відповідний діагноз та проведено лікування. Натомість висновок амбулаторної судово-наркологічної експертизи від 27.06.2018 року №145, згідно якого ОСОБА_3 виявляє розлади психіки та поведінки внаслідок вживання канабісу із шкідливими наслідками, примусового лікування не потребує, фактично надано на підставі пояснень обвинуваченого, медичних тестів та аналізів на наявність в організмі наркотичних засобів не проводилося, оскільки на той час таких тестів в лікарні не було. Просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 показав, що дійсно вчинив кримінальне правопорушення за вказаних в обвинувальному акті обставин, визнає свою вину та щиро кається. 06.07.2018 року він добровільно звернувся до лікувального закладу і розпочав лікування від наркоманії, оскільки розумів, що має залежність від канабісу та потребує лікування. З 06.07.2018 року по 18.07.2018 року перебував на стаціонарному лікуванні в наркологічному диспансері «Соціотерапія» та пройшов лікування від наркоманії, про що йому видали довідку від 18.07.2018 року №58. Перед лікуванням канабіс вживав перідично протягом декількох років. Під час проведення амбулаторної судово-наркологічної експертизи 27.06.2018 року він хвилювався та повідомив лікарів, що вживав канабіс за два місяці до огляду, що не відповідало дійсності, оскільки на той час він вживав канабіс частіше. Медичних тестів та аналізів під час експертизи не проводилося. Під час стаціонарного лікування у наркологічному відділенні він повідомляв лікарям достовірні дані щодо періодичності вживання канабісу. На даний час він вилікувався та наркотичних засобів не вживає, розуміє, що може жити без наркотиків. Просить клопотання захисника задовольнити та звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 Кримінального кодексу України.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показав, що він працює лікарем-наркологом Комунального підприємства Вінницького обласного наркологічного диспансеру «Соціотерапія». Обвинувачений ОСОБА_3 06.07.2018 року самостійно звернувся до лікувального закладу та був направлений з приймального відділення до відділення, де він працює лікарем-наркологом, на стаціонарне лікування. Перед встановленням діагнозу та призначенням лікування ОСОБА_3 був оглянутий лікарями, на підставі огляду та проведених аналізів йому було встановлено діагноз "розлади психіки та поведінки внаслідок вживання канабіоїдів, синдром залежності ІІ ступеню", що відображено в медичній картці хворого та в історії хвороби. На підставі встановленого діагнозу було проведене відповідне лікування від наркоманії, на даний час ОСОБА_3 пройшов лікування від наркоманії та 18.07.2018 року виписаний із відділення в задовільному стані. Після закінчення лікування ОСОБА_3 було видано довідку Комунального підприємства Вінницького обласного наркологічного диспансеру «Соціотерапія» від 18.07.2018 року №58, в якій зазначено, що ОСОБА_3 з 06.07.2018 року по 18.07.2018 року перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом F-12.252. Діагноз зазначено відповідно до вимог законодавства щодо заповнення медичних документів. Даний діагноз відповідає діагнозу, який встановлено обвинуваченому "розлади психіки та поведінки внаслідок вживання канабіоїдів, синдром залежності ІІ ступеню". До лікарні обвинувачений звернувся самостійно, про що зазначено в медичних документах. Зважаючи на проведенні медичні аналізи та дослідження, а також на скарги обвинуваченого та симптоматику, з медичної точки зору ОСОБА_3 потребував лікування від наркоманії.
Залучена судом як спеціаліст ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснила, що вона працює лікарем-наркологом Комунального підприємства Вінницького обласного наркологічного диспансеру «Соціотерапія», стаж роботи 30 років, експертом не являється, проводить судово-наркологічні експертизи в складі спеціальної медичної комісії як лікар-нарколог. 27.06.2018 року до лікарні працівниками поліції був доставлений ОСОБА_3 для проведення амбулаторної судово-наркологічної експертизи. Комісією було проведено відповідну експертизу та надано висновок від 27.06.2018 року №145, згідно якого ОСОБА_3 виявляє розлади психіки та поведінки внаслідок вживання канабісу із шкідливими наслідками, примусового лікування не потребує. Перед наданням даного висновку ОСОБА_3 був оглянутий терапевтом та невропатологом. Також комісією було проведено бесіду з обвинуваченим, в якій він зазначав, що канабіс вживав періодично, востаннє вживав за два місяці до огляду, залежність від наркотичних засобів заперечував. Анамнез встановлено на підставі слів обвинуваченого. На підставі встановлених даних було надано висновок про те, що залежності він не виявляє та не потребує лікування. Медичних тестів на наявність в організмі наркотичних засобів не проводили, оскільки на той час таких тестів в лікарні не було, аналізи також не проводилися. Не виключає, що у зв`язку із стресовою ситуацією при огляді обвинувачений міг злякатися та приховувати дійсну інформацію щодо періодичності вживання наркотичних засобів та стану залежності. Судово-наркологічна експертиза проводилася приблизно годину. Під час стаціонарного лікування у відділенні, яке займає тривалий час, могла проявитися повна симптоматика, тому було встановлено, що обвинувачений потребує лікування та було проведене відповідне лікування.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення клопотання захисника. Зазначив, що згідно з висновком амбулаторної судово-наркологічної експертизи від 27.06.2018 року №145 ОСОБА_3 виявляє розлади психіки та поведінки внаслідок вживання канабісу із шкідливими наслідками, примусового лікування не потребує. Важає, що обвинувачений бажає ухилитися від кримінальної відповідальності, оскільки в судовому засіданні не встановлено, що обвинувачений виявляв залежність від наркотичних засобів та потребував лікування, а тому в задоволенні клопотання захисника про закриття кримінального провадження на підставі ч. 4 ст. 309 Кримінального кодексу України просить відмовити.

Суд, заслухавши думку сторін судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов таких висновків.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 309 Кримінального кодексу України особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Вказані дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України, як незаконне придбання, зберігання та перевезення наркотичних засобів, без мети збуту.

Пунктом 1 частини 2 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 285 Кримінального процесуального кодексу України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, яким, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 3 Кримінального процесуального кодексу України, є законодавчі акти України, які встановлюють кримінальну відповідальність (Кримінальний кодекс України та закон України про кримінальні проступки).

Звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом (ч. 1 ст. 286 Кримінального процесуального кодексу України).

За правилами ст. 44 Кримінального кодексу України особа, яка вчинила злочин звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 26 квітня 2002 року «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів», звільнення від кримінальної відповідальності здійснюється виключно судом. На підставі ч. 4 ст. 309 КК України за дії, передбачені частиною 1 цієї статті, від кримінальної відповідальності звільняється винна особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії. Вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підстави, суду необхідно з`ясовувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно ставить за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин. (п. 23 постанови).

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 26.04.2002 року «Про судову практику у справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» особа може бути звільнена від кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 309 КК України незалежно від того, коли вона вчинила дії, які дають для цього підстави, але до закінчення судового слідства.

За змістом п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», суди повинні враховувати, що в ряді норм Особливої частини КК (зокрема, ч. 4 ст. 309) передбачено спеціальні підстави звільнення від кримінальної відповідальності. У всіх зазначених випадках за наявності обставин, передбачених конкретною нормою закону, суд зобов`язаний звільнити відповідних осіб від кримінальної відповідальності.

В судовому засіданні встановлено, що згідно довідки Комунального підприємства Вінницького обласного наркологічного диспансеру «Соціотерапія» від 18.07.2018 року №58 ОСОБА_3 з 06.07.2018 року по 18.07.2018 року перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом F-12.252, історія хвороби №1028.

В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений дійсно страждав на наркоманію і потребував лікування від неї, звернувся до лікувального закладу і розпочав лікування добровільно, що підтверджується оглянутими в судовому засіданні медичною картою амбулаторного хворого та історією хвороби, з яких, зокрема, вбачається, що 06.07.2018 року ОСОБА_3 самостійно звернувся до лікувального закладу та був направлений з приймального відділення до наркологічного відділення на стаціонарне лікування. ОСОБА_3 був оглянутий лікарями, на підставі огляду та проведених аналізів йому було встановлено діагноз "розлади психіки та поведінки внаслідок вживання канабіоїдів, синдром залежності ІІ ступеню", що відображено в медичній картці хворого та в історії хвороби.
Крім того, дані обставини підтверджуються поясненнями обвинуваченого ОСОБА_3 в судовому засіданні, з яких вбачається, що 06.07.2018 року він добровільно звернувся до лікувального закладу і розпочав лікування від наркоманії, оскільки розумів, що має залежність від канабісу та потребує лікування. Перед лікуванням канабіс вживав перідично протягом декількох років. Під час проведення амбулаторної судово-наркологічної експертизи 27.06.2018 року він хвилювався та повідомив лікарів, що вживав канабіс за два місяці до огляду, що не відповідало дійсності, оскільки на той час він вживав канабіс частіше. Медичних тестів та аналізів під час експертизи не проводилося. Під час стаціонарного лікування у наркологічному відділенні він повідомляв лікарям достовірні дані щодо періодичності вживання канабісу. Після лікування наркотичних засобів не вживає.

Також дані обставини підтверджуються поясненнями свідка ОСОБА_8 в судовому засіданні, з яких вбачається, що обвинувачений ОСОБА_3 06.07.2018 року самостійно звернувся до лікувального закладу та був направлений з приймального відділення до відділення, де він працює лікарем-наркологом, на стаціонарне лікування. ОСОБА_3 на підставі огляду та проведених аналізів було встановлено діагноз "розлади психіки та поведінки внаслідок вживання канабіоїдів, синдром залежності ІІ ступеню" та проведене відповідне лікування від наркоманії, по закінченню якого видано довідку від 18.07.2018 року №58. Зважаючи на проведенні медичні аналізи та дослідження, а також на скарги обвинуваченого та симптоматику, з медичної точки зору ОСОБА_3 потребував лікування від наркоманії.
Суд зазначає, що будь-яких даних, які би свідчили, що обвинувачений проходив лікування з метою ухилення від кримінальної відповідальності, до суду не надано, обвинувачений не заперечує проти звільнення його від кримінальної відповідальності.

Крім того, з пояснень у судовому засіданні спеціаліста ОСОБА_9 вбачається, що 27.06.2018 року було проведено амбулаторну судово-наркологічну експертизу ОСОБА_3 №145, згідно якої ОСОБА_3 виявляє розлади психіки та поведінки внаслідок вживання канабісу із шкідливими наслідками, примусового лікування не потребує. Медичних тестів на наявність в організмі наркотичних засобів не проводили, оскільки на той час таких тестів в лікарні не було, аналізи також не проводилися. На підставі встановлених даних було надано висновок про те, що залежності він не виявляє та не потребує лікування. Не виключає, що у зв`язку із стресовою ситуацією при огляді обвинувачений міг злякатися та приховувати дійсну інформацію щодо періодичності вживання наркотичних засобів. Під час стаціонарного лікування у відділенні, яке займає тривалий час, могла проявитися повна симптоматика, тому було встановлено, що обвинувачений потребує лікування та було проведене відповідне лікування.

Враховуючи викладене, суд критично оцінює висновок амбулаторної судово-наркологічної експертизи від 27.06.2018 року №145 Комунального підприємства Вінницького обласного наркологічного диспансеру «Соціотерапія» в якому, зокрема, зазначено, що ОСОБА_3 виявляє розлади психіки та поведінки внаслідок вживання канабісу із шкідливими наслідками, примусового лікування не потребує, оскільки даний висновок, як встановлено в судовому засіданні, фактично надано на підставі пояснень обвинуваченого, медичних тестів та аналізів на наявність в організмі обвинуваченого наркотичних засобів не проводилося.

В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра не перебуває.

Як вбачається з характеристики від 23.05.2018 року №185 обвинувачений за місцем проживання характеризується позитивно.

За таких обставин, беручи до уваги вказані правові норми, правові позиції сторін кримінального провадженння, особу обвинуваченого, пояснення обвинуваченого, свідка, спеціаліста та дослідженні судом докази у їх сукупності, суд вважає, що клопотання захисника підлягає задоволенню, а тому згідно ч. 4 ст. 309 Кримінального кодексу України обвинуваченого слід звільнити від кримінальної відповідальності за дії передбачені ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України, із закриттям даного кримінального провадження.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосовувався.
Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України.
Що стосується процесуальних витрат на залучення експерта, суд зазначає, що згідно ч. 2 ст. 124 Кримінального процесуального кодексу України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтвердженні витрати на залучення експерта.
Оскільки в даному випадку обвинувачений звільняється від кримінальної відповідальності, тому процесуальні витрати стягненню з обвинуваченого не підлягають. Враховуючи викладене, процесуальні витрати на залучення експерта, а саме, висновок експерта №1088 від 20.06.2018 року, слід компенсувати за рахунок коштів Державного бюджету України.
Керуючись ст. ст. 44, 309 Кримінального кодексу України, ст. ст. 100, 124, п. 1 ч. 2 ст. 284, 285, 286, 369-372, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -
У Х В А Л И В :
Клопотання захисника ОСОБА_7 про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 Кримінального кодексу України задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України, на підставі ч. 4 ст. 309 Кримінального кодексу України.

Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.05.2018 р. за № 0002049 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України - закрити.

Процесуальні витрати на залучення експерта компенсувати за рахунок коштів Державного бюджету України.
Речовий доказ у кримінальному провадженні - речовину рослинного походження зеленого кольору в подрібненому стані канабіс, що знаходиться в спецпакеті експертної служби №2627221, який відповідно до постанови слідчого про визнання речовим доказом від 21.06.2018 року та квитанції №824 від 23.06.2018 року передано до камери зберігання речових доказів Лівобережного відділення Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області, - знищити після набрання вироком законної сили.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя