В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 червня 2018 року смт. Близнюки
Близнюківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , з боку захисту: обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Близнюки Харківської області кримінальне провадження відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шевченкове-1 Близнюківського району Харківської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з середньою освітою, зареєстрованого та такого, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України,-
в с т а н о в и в:
22.03.2018 близько 01 години 00 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився в себе вдома. В цей час в нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою наживи, прийшов до дачного домоволодіння потерпілого ОСОБА_4 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав частини металевого паркану загальною вагою 118 кг., вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 1904 від 03.05.2018 790 гривень 60 копійок, який переніс до свого гаражу та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
22.05.2018 під час досудового розслідування між потерпілим та обвинуваченим була досягнута угода про примирення.
Зі змісту угоди про примирення вбачається, що під час досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнає свою вину у даному таємному викрадені чужого майна. Поряд з цим, потерпілий та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій останнього за ч.1 ст.185 КК України та узгодили міру покарання у вигляді 200 (двісті) годин громадських робіт, в межах санкції зазначеної статті Кримінального кодексу України.
Обвинувачений ОСОБА_5 зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення та наполягає на затвердженні угоди про примирення.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений і потерпілий підтвердили суду, що угода про примирення між ними укладена добровільно та просили її затвердити. Потерпілий також зазначив, що наслідки затвердження угод про примирення, визначеніст. 473 КПК України, йому зрозумілі.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні вважав, що вказана угода відповідає всім вимогам діючого КПК та КК України, в зв`язку з чим не заперечував проти її затвердження.
Дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши сторони кримінального провадження, з`ясувавши, що сторони правильно розуміють зміст зазначених обставин та відсутні сумніви у добровільності їх позиції, суд дійшов наступного.
Судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_5 та потерпілий під час досудового провадження досягли угоди про примирення, підписали її, причому ОСОБА_5 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин, між ним і потерпілим була досягнута домовленість про призначення ОСОБА_5 покарання за ч.1 ст. 185 КК України у вигляді 200 (двісті) годин громадських робіт, в межах санкції зазначеної статті Кримінального кодексу України.
Під час досудового розслідування потерпілим цивільний позов не заявлений.
Як вбачається з наданих матеріалів, дії обвинуваченого ОСОБА_5 належить кваліфікувати за ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Згідно зі ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.
Перевіривши вказану угоду про примирення на її відповідність вимогам чинного КПК України та КК України, суд прийшов до висновку, що зазначена угода в повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить всі необхідні реквізити, визначені статтею 471 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди, дата її укладення та підписи сторін.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та потерпілий цілком розуміють їх права та обов`язки визначені ст.ст.473-476, 394, 424 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, наслідки її невиконання, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до обвинуваченого у разі затвердження угоди судом.
Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, затвердити угоду.
Відповідно ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно з ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо злочинів невеликої чи середньої тяжкості.
Судом достовірно встановлено, що:
1) умови угоди не суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, була застосована вірна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке передбачає можливість укладення угоди;
2) умови угоди не суперечать інтересам суспільства;
3) умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;
4) відсутні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;
5) відсутня очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;
6) наявні фактичні підстави для визнання винуватості.
Узгоджені сторонами вид і міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та даним про особу обвинуваченого.
Підстав для відмови в затвердженні угоди, судом не встановлено.
За таких обставин, суд, вивчивши надані матеріали, вислухавши пояснення обвинуваченого, потерпілого, думку прокурора, дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення.
Долю речових доказів вирішити у відповідності до вимог п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України.
Цивільний позов не пред`являвся. Арешт на майно не накладався.
Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України, суд стягує з ОСОБА_5 процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи за цим кримінальним провадженням.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.314, 370, 371, 374, 376, 471, 473, 374-376 КПК України, суд,-
у х в а л и в:
Затвердити угоду про примирення, укладену 22 травня 2018 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 кримінальному провадженні № 0000086.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді 200 (двісті) годин громадських робіт.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення:
- судово-товарознавчої експертизи №1904 від 03.05.2018 в сумі 286 (двісті вісімдесят шість) грн. 00 коп. (код доходів 24060300 р/р 0005, код банку 37999680, МФО 851011 ГУДКСУ в Комінтернівському районі м. Харкова).
Речові докази: 18 кілограмів брухту чорного металу, які знаходяться на відповідальному зберіганні у потерпілого ОСОБА_4 повернути останньому як власнику.
Роз`яснити, що у разі невиконання затвердженої судом угоди про примирення потерпілий має право звернутись до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Харківської області через Близнюківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1

21 червня 2018 року