Справа №129/2554/16-к
Провадження №1-кп/127/378/18
08 травня 2018 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області
в складі:
судді доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі: ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 ,
обвинувачених ОСОБА_9 ОСОБА_10 ,
Прокурор в судовому засіданні просив суд постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта, вважаючи, що під час досудового розслідування дотримані вимоги КПК України, підстав для закриття та повернення обвинувального акта не вбачає.
Потерпіла ОСОБА_8 підтримала думку прокурора.
Захисник ОСОБА_6 заявила суду клопотання про повернення обвинувального акта прокурору, в зв`язку з численними порушеннями норм КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_9 підтримав клопотання свого захисника.
Захисник ОСОБА_7 підтримав клопотання захисника ОСОБА_6 ..
Обвинувачена ОСОБА_10 покладається на думку суду.
Заслухавши думку сторін провадження, дослідивши обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування суд вважає, що обвинувальний акт має бути повернути прокурору з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч.3 п.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.
Оцінюючи відповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України суд звертає увагу, що п.5 ч. 2 ст. 291 КПК України визначено, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Разом з тим, з обвинувального акту слідує, що виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та правова кваліфікація кримінального правопорушення містять істотні суперечності.
Так, в обвинувальному акті в порушення п.5 ч.2 ст.291 КПК України відсутнє чітке формулювання обвинувачення відносно ОСОБА_10 , якій інкримінують кваліфікуючу ознаку, як скоєння злочину за попередньою змовою групою осіб, однак в обвинуваченні відсутнє чітке формулювання в чому саме полягають спільні дії ОСОБА_10 , направлені на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_11 .
Крім того, обвинуваченому ОСОБА_9 інкримінують умисне вбивство, тобто протиправне заподіяння смерті іншій особі, кваліфікуючою ознакою якого є вбивство, вчинене з особливою жорстокістю, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб. Однак обвинуваченій ОСОБА_10 - умисне вбивство, тобто протиправне заподіяння смерті іншій особі, кваліфікуючою ознакою якого є вбивство, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, тобто відсутня кваліфікуюча ознака - з особливою жорстокістю, що є грубим порушенням КПК України.
Також, в обвинувальному акті не зазначено остаточний розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, зазначено лише дві викрадених речі: велосипед «Аіст» та бензопилу, а вказано, що викрадено інші речі, які значної матеріальної цінності не мають. Тобто, в обвинувальному акті не уточнено, чи обмежується обвинувачення вартістю двох речей чи діями обвинувачених завдано і іншу матеріальну шкоду.
Разом з тим, в обвинувальному акті вказано, що цивільний позов заявлено потерпілою ОСОБА_12 , однак у даному кримінальному провадженні потерпілою визнано ОСОБА_8 , тобто не зрозуміло кількість потерпілих, яким завдано шкоду.
Враховуючи викладене, відповідно до обвинувального акта, суд позбавлений можливості призначення справи до судового розгляду та її розгляд судом у відповідності до вимог КПК України.
Вказане грубо порушує права обвинувачених, оскільки незрозумілість того, в чому вони обвинувачуються позбавляє їх можливості захищатись від висунутого обвинувачення та є порушенням їх права на захист.
Сукупність наведеного свідчить, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України та вказане є підставою для повернення обвинувального акту прокурору, як такого, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.
Разом з тим, відповідно до вимог ч.3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу, суд приймає до уваги, що ухвалами суддів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Заслухавши думку учасників процесу та дослідивши матеріали обвинувального акту колегія суддів вважає, що обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 необхідно продовжити строк тримання під вартою на шістдесят діб, у зв`язку з тим, що вони обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, яке відносяться до особливо тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк, можуть продовжити свою злочинну діяльність перебуваючи на волі, у подальшому можуть переховуватись від суду, вчиняти нові злочини, що свідчить про неможливість запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
При цьому суд, враховує вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», фактичні обставини справи, особи обвинувачених та характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання, у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі, зокрема, що обвинувачені можуть переховуватись від суду, вчиняти інше кримінальне правопорушення, а тому суд не вбачає ґрунтовних підстав для можливості застосування іншого запобіжного заходу, альтернативного триманню під вартою, як таких, що недостатні для запобіганню ризиків та виконанню обвинуваченим процесуальних обов`язків.
Суд вважає, що встановлені під час розгляду кримінального провадження обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, тому переконується в доцільності продовження обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 строків тримання під вартою.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 183,193,196, 291, 314 КПК України, ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», колегія суддів,-
Клопотання захисника ОСОБА_6 про повернення обвинувального акта прокурору - задоволити.
Обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 4, 6, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187 КК України, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187 КК України - повернути прокурору прокуратури Вінницької області.
Продовжити ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) діб, по 06 липня 2018 року.
Продовжити ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) діб, по 06 липня 2018 року.
Ухвала про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою діє з 08 травня 2018 року по 06 липня 2018 року включно.
Ухвалу направити начальнику Вінницької установи виконання покарань №1 Міністерства юстиції України.

Ухвала суду в частині повернення обвинувального акту може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області протягом 7 діб.

Суддя доповідач:
Судді: