АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А
Іменем України

20 серпня 2018 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

переглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 3 липня 2018 року,

за участю прокурора ОСОБА_6
представника власника майна адвоката ОСОБА_7 ,

у с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 3 липня 2018 року, в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000597 від 12.06.2014 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 388 КК України, було відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_8 , погодженого прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 про накладення арешту на майно, тимчасово вилучене за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_9 .

В ухвалі слідчий суддя вказав, що не вбачає підстав для накладення арешту на тимчасово вилучене майно у виді мобільного телефону з сім-карткою та карткою пам`яті, які підпадають під ознаки предметів, дозвіл на вилучення яких був прямо заборонений ухвалою слідчого судді від 24.05.2018 року.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, прокурор відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 3 липня 2018 року та ухвалити нову ухвалу, якою клопотання слідчого про арешт майна, тимчасово вилученого 15.06.2018 за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , - задовольнити.

Мотивуючи доводи своєї апеляційної скарги, вказує на те, що на даний час є достатні підстави вважати, що тимчасово вилучені під час обшуку мобільний телефон з сім-картою та карткою пам`яті, на якому відповідно до повідомлення ГУ КЗЕ СБ України містяться відомості, можуть бути використані як доказ факту та обставин протиправних дій, що встановлюються під час кримінального провадження, а також мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, тому на них необхідно накласти арешт з метою їх збереження та подальшого використання при проведені судових експертиз.

Вважає, що висновок суду про недоведеність органом досудового розслідування підстав, передбачених ст. 170 КПК України про арешт майна є помилковим та не відповідає матеріалам справи.

Звертає увагу на те, що тимчасово вилучене майно має у вказаному кримінальному провадженні розглядатись як доказ, а також повинно арештовуватись, адже в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, оскільки ризик протиправного впливу (відчуження, знищення, приховування) на вказане майно може перешкодити встановленню істини у даному кримінальному провадженні.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, думку представника власника майна, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, ГСУ СБ України здійснюється досудове розслідування к кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000597 від 12.06.2014, розслідуваного за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 364 та ч. 1 ст. 388 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що протягом тривалого часу службові особи АТ «Укрексімбанк», 100% акцій якого належать Державі, ПАТ «Фортуна-Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Товарної біржі «Статус Експерт» (), зокрема ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 та інші невстановлені особи, зловживаючи своїм службовим становищем, вчинили умисні дії, внаслідок чого настали тяжкі наслідки у вигляді спричинення АТ «Укрексімбанк» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб матеріальної шкоди, яка більше ніж у 250 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

Зазначені дії вказаних осіб, які направлені на реалізацію активів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за заниженою вартістю окремим юридичним особам за винагороду, призводять до завдання збитків державі в особі Фонду, що не дозволяє державній спеціалізованій установі виконувати покладені на неї обов`язки з відшкодування коштів за вкладами фізичних і юридичних осіб.

З метою виявлення та вилучення предметів та документів, які можуть бути доказами у кримінальному провадженні та можуть сприяти розкриттю злочину і встановленню осіб, причетних до його вчинення, 15.06.2018 на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 24.05.2018 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_9 , який є керівником Товарної біржі «Статус Експерт».

В ході обшуку, було тимчасово вилучено майно, предмети та документи, речі, дозвіл на відшукання якого ухвалою слідчого судді не надавався, а саме мобільний телефон з сім-карткою та карткою пам`яті тощо.

16.06.2018 у кримінальному провадженні № 0000597 зазначені вище предмети визнано речовим доказом.

22.06.2018 р. старший слідчий в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, тимчасово вилучене за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_9 .

03.07.2018 р. ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна було відмовлено.

Колегія суддів звертає увагу, що наведені в клопотанні слідчого доводи про накладення арешту на майно, перевірялись судом першої інстанції, при цьому було досліджено матеріали судового провадження, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно, вилучене під час проведення обшуку, слідчий суддя суду першої інстанції послався на те, що дозвіл на вилучення мобільного телефону з сім-карткою та карткою пам`яті був прямо заборонений ухвалою слідчого судді від 24.05.2018 року.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, що має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

Вказана норма також узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Разом з тим колегія суддів вважає, що слідчий суддя, встановлюючи наявність правових підстав для арешту майна, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність таких підстав у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як правильно зазначив в ухвалі слідчий суддя, зокрема про те, що у вказаному кримінальному провадженні підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України для накладення арешту на майно немає.

При цьому клопотання слідчого не містить за своїм змістом правових підстав, за якими арешт майна в даному випадку є необхідним з метою виконання завдань в даному кримінальному провадженні.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Доводи апеляційної скарги щодо порушень судом норм КПК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та зазначені в апеляційній скарзі прокурора обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі прокурора, не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва
п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 3 липня 2018 року, в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000597 від 12.06.2014 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 388 КК України, якою було відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_8 , погодженого прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 про накладення арешту на майно, тимчасово вилучене за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_9 , залишити без змін.

Апеляційну скаргу прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_15 ОСОБА_16 с і к