Справа № 742/2786/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/202/2018
Категорія - ч.2 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000026 від 10.03.2017 року, за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Чернігівської області на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 листопада 2017 року щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Прилуки, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 28.03.2017 року вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області за ч.1 ст. 185 КК України до 200 годин громадських робіт, із яких 135 годин невідбуто,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 389 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 листопада 2017 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 389 КК України та призначено покарання:

- за ч.2 ст.185 КК України у виді 3 місяців арешту;

- за ч.2 ст. 389 КК України до 2 місяці арешту.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань призначено ОСОБА_7 покарання у виді 3 місяці 15 днів арешту.

Згідно вимог ст.ст.71, 72 КК України за сукупністю вироків до призначеного засудженому покарання частково приєднано невідбуте ним покарання за вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28 березня 2017 року та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 4 місяців арешту.

Початок строку відбування покарання засудженому визначено рахувати з моменту його фактичного затримання.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 - 9000,00 грн. в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди.

Запобіжний захід не обирався до вступу вироку в законну силу.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що навесні 2016 року, точного часу слідством не встановлено, ОСОБА_7 , проживаючи на той час за адресою АДРЕСА_2 , зі співмешканкою ОСОБА_9 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, скориставшись відсутністю уваги сторонніх осіб, таємно, повторно, викрав пилосос марки «LG», вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи 1139,70 грн., газову плиту виробництва Білорусія, вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи 438,00 грн., які належали ОСОБА_9 .. Після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілій матеріальні збитки на загальну суму 1577 грн. 70 коп.

Влітку 2016 року, точного часу слідством не встановлено, ОСОБА_7 , проживаючи на той час за адресою АДРЕСА_2 , зі співмешканкою ОСОБА_9 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, скориставшись відсутністю уваги сторонніх осіб, таємно, повторно, викрав 4 алюмінієвих карнизи, вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи 162,00 грн. за один, які належали ОСОБА_9 .. Після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілій матеріальні збитки на суму 492 грн. 48 коп.

Восени 2016 року, точного часу слідством не встановлено, ОСОБА_7 , проживаючи на той час за адресою АДРЕСА_2 , зі співмешканкою ОСОБА_9 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, скориставшись відсутністю уваги сторонніх осіб, таємно, повторно, викрав мангал кустарного виробництва, вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи 400,00 грн., два крісла з дерев`яними бильцями, вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи 900,00 грн., демонтував літній душ та викрав з нього деталі: 4 листа метало профілю, вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи 225,16 грн. за один, які належали ОСОБА_9 .. Після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілій матеріальні збитки на загальну суму 2038 грн. 52 коп.

В грудні 2016 року, точного часу слідством встановлено, ОСОБА_7 , проживаючи на той час за адресою АДРЕСА_2 , зі співмешканкою ОСОБА_9 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, скориставшись відсутністю уваги сторонніх осіб, таємно, повторно, викрав 2 синтетичних килима, вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи 1836,00 грн. за один, та пральну машинку марки «Whirlpool», вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи 3255,56 грн, які належали ОСОБА_9 .. Після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілій матеріальні збитки на загальну суму 5605 грн. 64 коп.

28.03.2017 року ОСОБА_7 , засуджений вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області за ч.1 ст.185 КК України, який набрав законної сили, з призначенням покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин.

03.05.2017 року ОСОБА_7 , поставлений на облік Прилуцького міськрайонного з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України.

16.05.2017 року ОСОБА_7 , роз`яснено порядок, умови та обов`язок відбування покарання у виді громадських робіт, попереджено про наслідки їх не відбуття, про що він дав підписку. У цей же день ОСОБА_7 вручено направлення на адресу КП «Прилукитепловодопостачання для відбування громадських робіт, згідно якого він повинен був приступити до їх відбування з 17.05.2017 року.

25.05.2017 року ОСОБА_7 прибув до КП Прилукитепловодопостачання, де був ознайомлений з графіком виходу на роботу у червні 2017 року, порядком та умовами відбування даного покарання та наслідками у разі ухилення від їх відбування, під особистий підпис.

ОСОБА_7 , будучи ознайомленим з графіком виходу на роботу у травні 2017 року, а саме з`являвся до КП Прилукитепловодопостачання: 25.05.17, 26.05.17, 30.05.17, 31.05.17, та в подальшому громадські роботи не відбував, хоча був ознайомлений з порядком та умовами відбування даного покарання та наслідками ухилення від їх відбування.

ОСОБА_7 , будучи ознайомленим з графіком виходу на роботу у червні 2017 року, а саме з`являвся до КП Прилукитепловодопостачання: 01.06.17, 02.06.17, 06.06.17, 07.06.17, 20.06.2017, 21.06.2017, 22.06.2017, 26.06.2017, 27.06.2017, та в подальшому громадські роботи не відбував, хоча був ознайомлений з порядком та умовами відбування даного покарання та наслідками і ухилення від їх відбування.

ОСОБА_7 , будучи ознайомленим з графіком виходу на роботу у липні 2017 року, а саме з`являвся до КП Прилукитепловодопостачання: 03.07.2017, 04.07.2017, 05.07.2017, 06.07.2017, та в подальшому громадські роботи не відбував, хоча був ознайомлений з порядком та умовами відбування даного покарання та наслідками і ухилення від їх відбування.

У зв`язку з цим 19.06.2017 року за порушення порядку та умов відбуття покарання у громадських робіт ОСОБА_7 , оголошено попередження та повторно роз`яснено порядок та умови їх відбування.

05.07.2017 року за порушення порядку та умов відбуття покарання у виді громадських робіт ОСОБА_7 , оголошено попередження та повторно роз`яснено порядок та умови їх відбування, тобто станом на 21.07.2017 року відбув лише 65 години із 200 годин за вироком суду.

Своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжки), вчиненому повторно, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України, а також ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 389 КК України.

Прокурор звертаючись з апеляційною скаргою просить вирок місцевого суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим та призначити покарання:

- за ч.2 ст. 185 КК України у виді 3 місяців арешту;

На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання за даним вироком та за вироком Прилуцького міськрайонного суду від 28.03.2017 року призначити покарання у виді арешту на строк 3 місяці 15 днів;

- за ч.2 ст. 389 КК України у виді 2 місяців арешту;

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28.03.2017 року і за сукупністю вироків призначити остаточне покарання у виді арешту на строк 4 місяці.

В решті вирок залишити без змін.

Автор скарги зазначає, що злочин, передбачений ч.2 ст. 185 КК України, ОСОБА_7 вчинив до ухвалення вироку від 28.03.2017 року навесні 2016 року (перший епізод крадіжки), влітку 2016 року (другий епізод крадіжки), восени 2016 року (третій епізод крадіжки), в грудня 2016 року (четвертий епізод крадіжки).

Злочин, передбачений ч.2 ст. 389 КК України, ОСОБА_7 вчинив після ухвалення вироку від 28.03.2017 року в липні 2017 року.

Суд, призначивши покарання за вказаними статтями, остаточно за сукупністю злочинів застосував ч.1 ст. 70 КК України, а потім ст. 71 КК України.

Однак, такий порядок призначення покарань не відповідає положенням п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року та ст. 70 КК України. Так, суд при призначенні покарання за злочин, вчинений до ухвалення вироку від 28.03.2017 року (за ч.2 ст. 185 КК України), безпідставно застосував ч.1 ст. 70 КК України, а не ч.4 вказаної статті, тобто закон, який не підлягав застосуванню.

Інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг на вирок суду не подавали.

В засіданні апеляційного суду прокурор підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити з наведених в ній підстав. Обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував проти апеляційної скарги, свою вину в скоєнні інкримінованих йому злочинів визнав.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Однак зазначені вимоги кримінального процесуального законодавства судом першої інстанції при винесенні вироку не були дотримані, про що правомірно йдеться у поданій апеляційній скарзі прокурора.

Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, то у цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком.

Згідно ч.4 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70 так і ст. 71 КК України: спочатку за правилами ч. 1 ст. 70 України за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього за правилами ч.4 ст. 70 КК України; потім за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно за сукупністю вироків.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 раніше судимий вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28.03.2017 року за ч.1 ст. 185 КК України до 200 годин громадських робіт. Це покарання ОСОБА_7 повністю не відбув.

Злочин, передбачений ч.2 ст. 389 КК України, ОСОБА_7 вчинив після ухвалення вироку від 28.03.2017 року в липні 2017 року.

Суд, призначивши покарання за вказаними статтями, остаточно за сукупністю злочинів застосував ч.1 ст. 70 КК України, а потім ст. 71 КК України.

Однак, такий порядок призначення покарань не відповідає положенням п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року та ст. 70 КК України. Так, суд при призначенні покарання за злочин, вчинений до ухвалення вироку від 28.03.2017 року (за ч.2 ст. 185 КК України), безпідставно застосував ч.1 ст. 70 КК України, а не ч. 4 вказаної статті, тобто закон, який не підлягав застосуванню.

Дослідивши докази, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 1 ст 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі:

1) необхідності застосування заклну про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення;

2) необхідності застосування більш суворого покарання;

3) скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції;

4) неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Як вбачається з апеляційної скарги прокурора, в ній не йде мова про застосування більш суворого закону, більш суворого покарання, та інших вище перелічених підстав. Прокурор просить застосувати лише інший принцип складання покарань за сукупністю злочинів та вироків, при цьому не просить будь-яке з покарань, призначених місцевим судом підсилити або якимось іншим чином погіршити становище обвинуваченого. Таким чином, недоліки вироку можна виправити шляхом його зміни і постановлення ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 407, 409, 413,420, 376 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Чернігівської області задовольнити частково.

Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 листопада 2017 року щодо ОСОБА_7 змінити.

ОСОБА_7 вважати засудженим:

- за ч.2 ст. 185 КК України у виді 3 місяців арешту;

На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання за даним вироком та за вироком Прилуцького міськрайонного суду від 28.03.2017 року призначити покарання у виді арешту на строк 3 місяці 15 днів;

- за ч.2 ст. 389 КК України у виді 2 місяців арешту;

на підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28.03.2017 року і за сукупністю вироків призначити остаточне покарання у виді арешту на строк 4 місяці.

В іншій частині вирок місцевого суду залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, на нього може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4