Справа № 521/7285/18
Номер провадження:1-кп/521/848/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 серпня 2018 року Малиновський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисників-адвокатів ОСОБА_4 ,
законних представників
неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_6 ,
представника служби у справах дітей
Одеської міської ради у
Малиновському районі ОСОБА_8
обвинувачених ОСОБА_9 ,
ОСОБА_10
розглянувши судовому засіданні в залі суду в місті Одесі кримінальне провадження, відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч 2 КК України та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 14 липня 2017 року Татарбунарським районним судом Одеської області за ст. 185 ч 3 КК України, до трьох років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76, 104 КК України, звільненого з іспитовим строку на один рік, на теперішній час притягується до кримінальної відповідальності Київським районним судом міста Одеси за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч 2 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А
Судом, в порядку статті 331 КПК України, на обговорення учасникам судового провадження було постановлено питання щодо доцільності продовження тримання ОСОБА_10 під вартою, оскільки строк тримання під вартою закінчується 22 серпня 2018 року.
Прокурор вважала за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_10 строк тримання під вартою, оскільки існують ризики передбаченні пунктами 1, 3 та 5 статтею 177 КПК України.
Захисник заперечував проти продовження ОСОБА_10 запобіжного заходу та просив змінити на більш м`який не пов`язаний з триманням під вартою, а саме на домашній арешт.
Законний представник неповнолітнього обвинуваченого виказав окрему думку щодо зміни ОСОБА_10 запобіжного заходу на більш м`який.
Обвинувачений ОСОБА_10 з думкою захисника та законного представника погодився.
Представник служби у справах дітей Одеської міської ради у Малиновському районі питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого залишила на розсуд суду.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного терміну з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Вирішуючи питання, щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, суд виходить з того, що ризики на даний період часу не зменшились, оскільки на даному етапі судового розгляду справи більш м`який запобіжний захід, не зможе забезпечити належної поведінки обвинуваченого, при цьому виходить з наступного.
Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 спливає 22 серпня 2018 року, та розгляд кримінального провадження завершений до цього часу не буде, з об`єктивних причин.
Враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_10 відомості про особу, вік та стан здоров`я обвинуваченого (об`єктивних відомостей про захворювання які перешкоджають його перебування у слідчому ізоляторі суду не надано), міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, тому суд вважає, що є всі законні підстави для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, оскільки ризики передбачені ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам переховуватися від органу досудового розслідування або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення, на даному етапі судового розгляду не зменшились.
Продовжуючи строк тримання обвинуваченого під вартою, суд також враховує тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_10 у разі визнання його винуватими (за вказане кримінальне правопорушення, передбачене максимальне покарання у вигляді позбавлення волі до шести років), що свідчить про наявність ризику того, що обвинувачений, перебуваючи на свободі може продовжити злочинну діяльність та вчиняти інші злочини, а також з метою уникнення покарання, може переховуватись від органів досудового слідства чи суду. Наявність ризику незаконного впливу на свідків та потерпілого підтверджується тим, що останні не допитувались у судовому засіданні.
Втручання у право на особисту свободу належить до числа найсерйозніших обмежень основних свобод, а тому при продовженні строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_10 , суд також враховує Практику Європейського суду з прав людини.
Так, у ЄСПЛ вироблена судова практика та сформульовані основні «правові позиції» щодо вимог, які зобов`язані дотримуватися держави за п. 3 ст. 5 Європейської Конвенції з прав людини. Зокрема, наголошується на тому, що згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції особу, обвинувачену в правопорушенні, має бути звільнено до судового розгляду, якщо держава не доведе існування «відповідних і достатніх» підстав для подальшого тримання її під вартою (Рішення ЄСПЛ від 08.06.1995 у справі «Ягчі і Саргін проти Туреччини»). Щоб дотриматися цієї вимоги, суд повинен дослідити всі факти існування реального суспільного інтересу, який за належного врахування принципу презумпції невинуватості виправдовує відступ від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи, і викласти ці міркування у своїх рішеннях.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_10 не має стійких соціальних зв`язків, не працює та не навчається, у період іспитового строку призначеного вироком Татарбунарського районного суду Одеської області від 14 липня 2017 року, належних висновків для себе зробив, та знову вчинив ряд злочинів проти власності, вказані обставини свідчать про можливість переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення та впливу на свідків для досягнення мети уникнення від кримінального правосуддя.
При цьому суд зазначає, що в подальшому після дослідження всіх необхідних доказів по провадженню та з урахуванням думки учасників судового провадження, судом може бути вирішено питання про зміну запобіжного заходу на більш м`який, з метою не допустити перетворювання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого в майбутньому вироку про позбавлення свободи (Рішення ЄСПЛ від 27.06.1968 року «Ноймер проти Австрії).
Таким чином, судом встановлені підстави, які передбачені КПК України, рішеннями ЄСПЛ та Конвенцією з прав людини, щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого та ризик його ухилення від суду. На даний період часу у суда відсутні дані які б свідчили про те, що більш м`який запобіжний захід забезпечить належної поведінки обвинувачених. При цьому, суд приймає до уваги термін перебування обвинуваченого під вартою.
Окрім того, суду не надано відомостей про те, що обвинувачений ОСОБА_10 у випадку зміни запобіжного заходу на більш м`який не буде переховуватись від суду та не вчинять інших правопорушень. Вказані гарантії є необхідною умовою зміни запобіжного заходу у вказаному кримінальному провадженні.
Вирішуючи питання про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_10 суд враховує вимоги статті 492 КПК України, відповідно до якої затримання та тримання під вартою можуть застосовуватись до неповнолітнього лише у разі, як що він підозрюються або обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначених у ст. 177 КПК України. Суд також звертає увагу, що ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, класифікується як тяжкий, та враховує наявність ризиків передбачених статтею 177 КПК України.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне продовжити обвинуваченому ОСОБА_10 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.
Керуючись ст. ст. 331, 376 КПК України, суд -
Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «ОУВП №21» Південного міжрегіонального управління з питань виконання покарань та пробації Міністерства юстиції України ОСОБА_10 .
Строк дії ухвали становить 60 днів і обчислюється з моменту закінчення строку тримання під вартою за попередньою ухвалою, з 22 серпня 2018 року. Ухвала про продовження строку тримання під вартою для обвинуваченого припиняє свою дію 21 жовтня 2018 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1