Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/2577/18
Провадження №: 1-кс/332/820/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2018 р. м.Запоріжжя

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого Заводського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001767 від 14 серпня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 ККУкраїни,
ВСТАНОВИВ:
До суду звернувся слідчий Заводського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 про арешт майна, мотивуючи свої вимоги таким. У провадженні слідчого відділення перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001767 від 14 серпня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 14.08.2018 року приблизно о 02.54 годині, по вулиці Оптимістичній, між будинками №6 та №8 в місті Запоріжжі, співробітниками патрульної служби був зупинений чоловік, який знаходячись по АДРЕСА_1 , таємно викрав дитячий велосипед та за непритягнення його до кримінальної відповідальності пропонував працівникам патрульної служби неправомірну вигоду в розмірі 1000 гривень.
За даним фактом розпочато досудове розслідування, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001767 від 14.08.2018, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.185 КК України.
У ході проведення огляду місця події, а саме відкритої ділянки території по вулиці Оптимістична, між будинками №6 та №8 в місті Запоріжжя, було вилучено дитячий велосипед - коляска рожевого кольору. Поруч з велосипедом знаходився громадянин, який представився як ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , який пояснив, що таємно викрав вказаний велосипед по АДРЕСА_1 , у другому під`їзді на сходинковому майданчику на другому поверсі.
Вищевказаний дитячий велосипед вилучений при огляді місця події 14.08.2018, постановою слідчого визнаний речовим доказом, як річ, яка є предметом кримінального правопорушення, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України з метою збереження речових доказів, запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення перетворення і відчуження, орган досудового розслідування вважає, що виникла необхідність у накладенні арешту на річ, вилучену під час огляду від 13.08.2018, проведеного в порядку ч.1 ст.237 КПК України.
Дослідивши клопотання, матеріали, якими воно обґрунтоване, заслухавши прокурора, який клопотання підтримав, слідчий суддя дійшов таких висновків.
Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
За вимогами ч. 2ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Слідчий у своєму клопотанні просив накласти арешт на вищезазначене майно з метою забезпечення його збереження як речового доказу та попередження його можливого відчуження, знищення та перетворення.
Разом із тим, подане клопотання та додані до нього матеріали не містять чітких підстав, у зв`язку з якими потрібно здійснити саме арешт зазначеного майна та що вилучене слідчим в ході огляду місця події майно може бути, як зазначається в клопотанні, відчужено, знищено чи перетворено.
Наявність хоча б одного з ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України ані слідчим, ані прокурором не доведено.
Окрім того, слідчий в клопотанні не вказав та не надав підтвердження, чи пред`явлено будь-якій особі підозру в межах зазначеного кримінального провадження, не зазначено шкоду, яку заподіяно від злочину.
Більше того, під час судового засідання прокурором зазначено, що дане майно може бути передано на відповідальне зберігання власниці потерпілій ОСОБА_6 .
Отже, відповідно до ч.2 ст.173 КПК України правові підстави арешту майна, встановлені законом, відсутні.
Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Підсумовуючи вищевикладене, на даний час не вбачається наявність передбачених законом підстав для накладення арешту на майно, з огляду на що у задоволенні клопотання слід відмовити.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання слідчого Заводського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 , подане у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001767 від 14 серпня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України відмовити.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1