Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/500/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 186 (82, 86-1, 141) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2018 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_8 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні дистанційно у режимі відеоконференції в залі суду м. Кропивницький, апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01 червня 2018 року, якою у задоволенні заяви засудженого,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомиргород, українця, громадянина України, з базовою вищою освітою, неодруженого, по теперішній справі засудженого 17.06.2014 року Новомиргородським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.186 КК України до 6 років позбавлення волі, ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 24.03.2016 року зараховано в строк відбування покарання засудженому ОСОБА_8 час перебування під вартою в слідчому ізоляторі з 17.06.2014 року по 14.10.2014 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а саме 03 місяці 27 днів,

про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання відмовлено,
В С Т А Н О В И Л А:
Засуджений ОСОБА_8 звернувся до суду із заявою про застосування до нього ст. 81 КК України умовно дострокового звільнення.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01 червня 2018 року, відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_8 , про умовно дострокове звільнення.
Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що своєю поведінкою та ставленням до праці засуджений ОСОБА_8 не довів своє виправлення, а тому прийшов до висновку, що заява в застосуванні умовно дострокового звільнення від відбування покарання задоволенню не підлягає.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції засуджений ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою його заяву про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання задовольнити.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції у мотивування прийнятого рішення зазначив про те, що своєю поведінкою та ставленням до праці він не довів своє виправлення.
Проте, при розгляді його заяви, суд першої інстанції залишив поза увагою те, що він являється інвалідом та ліквідатором ЧАЕС. Відповідно до довідки медичної частини Кропивницької ВК№6, він має тяжкі хвороби у зв`язку з чим не може працювати. Також, те, що під час відбування покарання він не порушував вимог установленого порядку, має заохочення, але фізично працювати не може у зв`язку із станом здоров`я.

Заслухавши доповідача, в режимі відеоконференції засудженого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали надані до апеляційного суду, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вбачає, що суд першої інстанції зазначених вимог не дотримався, безпідставно дійшовши висновку про неможливість звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 умовно достроково.

Дослідивши безпосередньо в суді апеляційної інстанції наявні у кримінальному провадженні докази, колегія суддів вбачає, що суд першої інстанції допустив невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 409 КК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є зокрема невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 152 КВК України підставою звільнення від відбування покарання є умовно-дострокове звільнення.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання; умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно із п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» /далі Постанова Пленуму/ - умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність, зокрема, при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Також, п. 17 зазначеної Постанови Пленуму регламентовано, судам під час судового розгляду у справах цієї категорії, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Як убачається з матеріалів, а саме з характеристики на засудженого затвердженою начальником Кропивницької виправної колонії №6, ОСОБА_8

по теперішній справі засуджений: 17.06.2014 року Новомиргородським районним судом Кіровоградським області за ч.3 ст.186 КК України до 6 років позбавлення волі.
Ухвалою апеляційного суду Київської області від 24.03.2016 року відповідно до Закону країни № 838-1 «Про внесення зміни до Кримінального Кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року зараховано в строк відбування покарання засудженому ОСОБА_8 час перебування під вартою в слідчому ізоляторі з 17.06.2014 року по 14.10.2014 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а саме 03 місяці 27 днів. Початок строку: 17.06.2014 року. Кінець строку : 19.02.2020 року.
Засуджений ОСОБА_8 , перебував у СІЗО м. Кіровограда з 17.06.2014. За час перебування в СІЗО порушень встановленого режиму утримання не допускав. Заохочень не мав.

З 12.11.2014 року відбуває покарання в Кіровоградській виправній колонії (№ 6). За час відбування покарання в установі порушень встановленого порядку відбування покарання не допускав. Заохочень не має.

Стосовно скоєного злочину розкаюється, але робить це з метою отримати поблажливість. Міру покарання призначену судом вважає надто суворою. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику в свою адресу. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Не приділяє уваги і необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів якими користується, здійснення за ними належного догляду. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Намагається виконувати роботи із самообслуговування та з благоустрою установи. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки.

Особистої участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі не приймає. Відповідно до статті 123 Кримінально-виконавчого кодексу України бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Освіта».

Відповідно до статті 126 Кримінально-виконавчого кодексу України не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок. Відповідно до статті 127 Кримінально-виконавчого кодексу України участі у роботі самодіяльних організаціях не бере, соціально-корисну активність в організації їх роботи не проявляє.

Згідно вироку суду позову не має. Виконавчі листи до установи не надходили.

Підтримує зв`язки з родичами шляхом листування, побачень, отримує від них посилки та передачі.

Засуджений під час відбування покарання на профілактичному обліку установи не перебував.

Згідно чинного законодавства до засудженого ОСОБА_8 можуть бути застоєві заохочувальні норми:

-зміна умов тримання ст. 101 КВК України по відбуттю ним 1/3 частини строку покарання, а семе 17.06.2016року. Відповідно до Закону України № 838-8 «Про внесення зміни до Кримінального Кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року заохочувальні норми перераховані, тому ст. 101 КК України настала -19.02.2016 року. На комісії установи не розглядався.

- заміна не відбутої частини покарання більш м`яким ст. 82 КК України по відбуттю частини строку покарання, а саме 17.06.2017 року. Відповідно до Закону України № 838-8 «Про внесення змін до Кримінального Кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року заохочувальні норми перераховані, тому ст. 82 КК України настала - 18.02.2017 року. На комісії установи розглянутий 16.03.2017 року з питання застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, де йому було відмовлено, як такому, що не став на шлях виправлення, (протокол, №09 від 16.03.2017 року).

-умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ст. 81 КК України по відбуттю частини строку покарання, а саме 17.06.2018 року. Відповідно до Закону України № 838-8 «Про внесення зміни до Кримінального Кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року заохочувальні перераховані, тому ст. 81 КК України настає -18.02.2018 року. На комісії установи розглянутий 15.03.2018 року з питання застосування умовно дострокового звільнення, де йому відмовлено, як такому, що не довів свого виправлення, (протокол № 06 від 15.03.2018 року).

Відповідно до довідки наявної у матеріалах справи засуджений ОСОБА_8 , стягнень та заохочень за час відбування покарання не має (а.м.п. 9).

Згідно довідки у період з 12.11.2014 року по 31.03.2018 року оплатно не працює (а.м.п.10).

Разом з цим, відповідно до довідки медичної частини Кропивницької виправної колонії (№6), ОСОБА_8 має низку захворювань, а саме: Атерома лобної частини голови 2011р; 14.02.12р Бз:Ліпома лобно-височної частини голови справа; 03.05.16р Вз:ІХС, кардіосклероз дифузний.Гіпертонічна хвороба II ст., кризовий перебіг. Ризик високий.Гіпертонічна хвороба обох очей.СН II А ст..Виразкова хвороба ЦДПК, ст. ремісії, хр. гастродуодєніт ст. ремісії.Хр панкреатит ст. нестійкої ремісії.Сечосольовий діатез.Віддалені наслідки перенесеної ЗЧМТ(1992, п/тр.арахноїдит). Заміщений дефект лівої лобноскроневої кістки.Церебростенічний синдром. Цефалгія. Алергічний дерматит тулуба; 16.02.18р Бз: :ІХС, кардіосклероз дифузний. Гіпертонічна хвороба II ст., Серцева недостатність І-Аст ФК-2.Ризик 4. Змішана судинна дисциркуляторна енцефалопатія І ст. Лікворний синдром. Ангіопатія судин обох очей. З висновком - непрацездатний за віком.

Відповідно до наданих Кропивницькою ВК №6 матеріалів убачається, що ОСОБА_8 відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильський АЕС (категорія 2).

Крім того, згідно довідки від 10.07.2018 року за підписом начальника ВСПС №3 ОСОБА_9 , засудженому ОСОБА_8 за сумлінну поведінку та ставлення до праці оголошена подяка. Таким чином, підтверджуються апеляційні доводи засудженого щодо його бажання працювати, проте, за станом здоров`я він такої змого не має.

Статтею 6 КВК України визначено, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Наведене дає підстави колегії суддів вважати, що засуджений ОСОБА_8 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, особиста характеристика засудженого також доводить про позитивні зміни під час відбування покарання, а отже у суду наявні підстави для застосування положень ст.81 КК України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_8 , оскільки мету покарання було досягнуто, засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці, хоча і на безоплатній основі, довів своє виправлення.
Доводи прокурора про те, що засуджений заохочень та стягнень не мав, а отримав заохочення після настання пільги по звільненню умовно - достроково не є у відповідності до положень ст. 81 КК України підставою для відмови у задоволенні заяви про умовно дострокове звільнення. А тому, твердження прокурора про те, що засуджений своєю поведінкою не був прикладом для інших осіб, слід вважати помилковим.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01 червня 2018 року, не відповідає фактичним обставинам справи та підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою слід задовольнити заяву засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 17.06.2014 року.

Керуючись ст.ст. 376 ч.2, 404, 405, 407, 409, 418, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01 червня 2018 року, якою залишено без задоволення заяву засудженого ОСОБА_8 про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання скасувати.

Заяву засудженого ОСОБА_8 про умовно - дострокове звільнення задовольнити.

На підставі ст. 81 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання призначеного вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 17.06.2014 року умовно достроково на невідбутий термін покарання.

Ухвала Апеляційного суду Кіровоградської області, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: Підписи:
Згідно з оригіналом.
Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2