Код суду 233 Справа № 233/265/18
Вирок
Іменем України
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Дашки Рязанського району Рязанської області РФ, громадянина України з середньо - спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та мешкав до затримання за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
1) 29 серпня 2012 року Дзержинським міським судом Донецької області за ст.ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком на 2 роки; за ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 09 серпня 2013 року звільнення від відбування покарання з випробуванням скасовано, направлений до відбування покарання у виді 3 років позбавлення волі; за ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 03 липня 2014 року на підставі ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» невідбута частина покарання зменшена на половину; звільнений 12 червня 2015 року з Дзержинської ВК (№2) по відбуттю строку покарання;
2) 22 грудня 2016 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді 2 місяців арешту, звільнений 14 квітня 2017 року по відбуттю строку покарання;
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд кримінального провадження у його відсутність, претензій матеріального і морального характеру до ОСОБА_6 не має, оскільки майно йому повернуто. Суд, заслухавши думку учасників судового провадження та переконавшись в тому, що за відсутності потерпілого можливо з`ясувати всі обставини, що мають значення для розгляду кримінального провадження, прийшов до висновку про розгляд кримінального провадження за його відсутності.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що вночі з 21 грудня 2017 року на 22 грудня 2017 року, у зв`язку з тим, що у нього закінчились гроші, будучи в стані алкогольного сп`яніння, він вирішив вчинити крадіжку з сусіднього домоволодіння. З цією метою він взяв вдома сокиру і направився до домоволодіння по АДРЕСА_3 . За допомогою сокири, він відчинив вхідні двері будинку, де в прихожій побачив дві лопати. Далі за допомогою сокири, відчинивши другі двері, він проник до кімнати будинку, звідки викрав корито, каструлю, черпак і черевики. Коли збирав все майно в будинку, то почув голос сусіда ОСОБА_8 , який зробив йому зауваження, Проте, на зауваження ОСОБА_8 він не відреагував, зібрав все знайдене майно і пішов додому. Вранці до нього приїхали працівники поліції, яким він видав викрадене майно. Щиро шкодує про вчинене.
Окрім показів обвинуваченого ОСОБА_6 , його вина у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення повністю підтверджується безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами.
Відповідно до протоколу огляду місця події з фототаблицею від 22 грудня 2017 року, місцем вчинення кримінального правопорушення є домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 . В ході огляду будинку була зафіксована обстановка події, виявлені пошкодження на вхідних дверях. Присутній при огляді потерпілий ОСОБА_7 вказав на місця, звідки було викрадене належне йому майно (а.п.85-92).
Відповідно до протоколу огляду від 22 грудня 2017 року, в ході проведення огляду домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем мешкання ОСОБА_6 , було виявлено та вилучено металеве (оцинковане) корито, металеву лопату без держаку, металеву лопату з держаком з дерева, емальовану каструлю, емальований черпак з ручкою, чоловічі кросівки. Як пояснював присутній під час огляду ОСОБА_6 , вказані речі він викрав з домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 ( а.п.96-101).
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 09 січня 2018 року, свідок ОСОБА_8 впізнав ОСОБА_6 , як особу, яка 21 грудня 2017 року здійснила крадіжку з домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_3 (а.п. 122- 125).
Під час проведення слідчого експерименту 17 січня 2018 року, обвинувачений ОСОБА_6 , в присутності двох понятих, на місці показав, яким чином проникав до будинку потерпілого, звідки викрав майно та де його застав свідок ОСОБА_8 (а.п.138-146).
В ході проведення слідчого експерименту 17 січня 2018 року, свідок ОСОБА_8 , в присутності двох понятих, на місці розказав та показав про обставини викрадення ОСОБА_6 майна, належного потерпілому ОСОБА_7 (а.п.147-152).
Відповідно до висновку судово - психіатричної експертизи № 362 від 04.04.2018 року ОСОБА_6 в момент вчинення правопорушення хронічним психічним захворюванням, тимчасовим розладом душевної діяльності, слабоумством не страждав. Виявлені психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності. У момент вчинення інкримінованого діяння міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. У момент вчинення правопорушення не знаходився в тимчасово хворобливому стані. В теперішній час ОСОБА_6 хронічним психічним захворюванням не страждає, може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У застосуванні примусових заходів медичного характеру не потребує. Під дію ст.20 КК України(обмежена осудність) не підпадає.
Відповідно до досудової доповіді з інформацією про соціально - психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_6 , складеної Костянтинівським міськрайонним відділом з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, рівень ризику вчинення ОСОБА_6 повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінується як високий. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_6 без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства ( у т.ч. окремих осіб).
Оцінюючи зібрані та досліджені докази по кримінальному провадженню з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 в інкримінованому кримінальному правопорушенні знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду і кваліфікує його дії за ч.3 ст.186 КК України як відкрите викрадання чужого майна (грабіж), поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є тяжким кримінальним правопорушенням, обставини кримінального правопорушення, його наслідки, данні про особу винного, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі і за скоєння злочинів проти власності, суспільно - корисливою працею не займається, за місцем мешкання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Згідно ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд визнає - щире каяття.
Згідно ст. 67 КК України, обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, а також рецидив злочинів, виходячи з такого. Відповідно до положень п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди можуть не визнавати окремі обставини такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_6 29 серпня 2012 року був засуджений Дзержинським міським судом Донецької області за ст.ст.185 ч.2, 185 ч.3 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, судимість за яке на час ухвалення вироку суду не погашена і не знята.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.
Тож, враховуючи вищенаведене, приймаючи до відома досудову доповідь з інформацією про соціально - психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_6 , з урахуванням особи обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі і за скоєння злочинів проти власності, суспільно - корисливою працею не займається, за місцем мешкання характеризується посередньо, щиро покаявся у вчиненому; суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_6 повинно бути пов`язано з позбавленням волі в межах санкції ч.3 ст. 186 КК України, оскільки саме це покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.
Суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 неможливо без реального відбування призначеного покарання та не знаходить підстав для звільнення його від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, оскільки обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі і за скоєння злочинів проти власності, після звільнення з місця позбавлення волі, маючи не зняті і не погашені судимості, знову вчинив тяжке умисне корисливе кримінальне правопорушення; що свідчить про підвищений ступінь суспільної небезпечності його особи та у сукупності утворює підставу для висновку про небажання останнього стати на шлях виправлення.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Цивільний позов не заявлявся.
Процесуальні витрати на залучення експерта, відповідно до ст.ст.122,124 КПК України, слід покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 , з якого стягнути на користь держави 2574 гривень 00 копійок ( а.п.104-117).
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили слід залишити без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд,
У Х В А Л И В :
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту фактичного затримання з 18 січня 2018 року.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді тримання під вартою.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави (балансовий рахунок: 3111 «Надходження до загального фонду державного бюджету», код бюджетної класифікації доходу: 24060300 «Інші надходження») процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 2574 (дві тисячі п`ятсот сімдесят чотири) гривень 00 копійок.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії вироку суду. Обвинуваченому, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, роз`яснюється право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1