Справа №468/1177/16-к 10.09.2018
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря: ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000481 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 , на вирок Баштанського районного суду Миколаївської області від 06.04.2018 року.
Обвинувачений ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Леніно, Баштанського району, Миколаївської області, українець, громадянин України, з повною загальною середньою освітою, одружений, маючий на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючий на посаді єгеря «Баштанського ДЛГ», раніше не судимий, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
Обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України;

Учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_6
обвинувачений: ОСОБА_5
захисник: ОСОБА_7
потерпілий: ОСОБА_8
__________________________________________________________________
провадження :№ 11-кп/784/591/18 головуючий у 1 інстанції : ОСОБА_9
категорія : ч.1 ст. 122 КК України доповідач апеляц. інстан.: ОСОБА_1 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить скасувати вирок Баштанського районного суду Миколаївської області від 06.04.2018 року стосовно нього та винести новий вирок, яким виправдати його за недоведеністю вини в скоєнні даного злочину.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

ОСОБА_5 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначено йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням на строк 2 (два) роки, якщо засуджений протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину.
На підставі ст. 76 КК України покладено на засудженого обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти даний орган про заміну місця проживання і роботи та не виїжджати за межі України без погодження з вищезазначеним уповноваженим органом.
Стягнуто з ОСОБА_10 на користь Баштанської центральної районної лікарні 1298 (одну тисячу двісті дев`яносто вісім) гривень 22 копійки в рахунок відшкодування витрат, понесених на лікування потерпілого.
Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8 2648 (дві тисячі шістсот сорок вісім) гривень 07 копійок в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди та 40 000 (сорок тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Вирішено питання щодо речових доказів.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу не обрано.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Апелянт вважає вирок суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим, необ`єктивним та таким, що порушує норми процесуального та матеріального права.
В обґрунтування своїх доводів зазначає, що суд безпідставно не прийняв до уваги наявність протиріч у висновках експертиз, в показах свідків та протоколі слідчого експерименту.
Крім того, наполягає на тому, що потерпілий маючи до нього неприязні стосунки, омовив його, про що він неодноразово наголошував в судовому засіданні, але судом це не було взято до уваги.

В запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 прокурором Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області зазначено, що доводи обвинуваченого, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, оскільки вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена в повному обсязі, вирок суду є законним та вмотивованим, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

07.07.2016 року близько 2 години 00 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, сидячи за кермом свого автомобіля марки «Hyundai Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_1 , чорного кольору, знаходячись на відстані близько 7 км від с. Лук`янівка Баштанського району на підґрунті виниклого конфлікту, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , рукояткою пістолета, який тримав у правій руці наніс не менше 10 ударів в голову та обличчя ОСОБА_8 , який сидів на передньому пасажирському сидінні цього автомобіля. В ході нанесення ударів ОСОБА_8 підніс свою ліву руку до обличчя з метою захисту, в яку ОСОБА_5 влучив рукояткою пістолета, в цей момент ОСОБА_8 відчув сильний біль в місці удару. Після цього ОСОБА_5 витягнув ОСОБА_8 з автомобіля і кинув його на землю, де продовжував наносити удари по голові та тулубу.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 1228 від 17.08.2016 року у ОСОБА_8 мають місце тілесні ушкодження в вигляді саден в області чола, лівої скроневої області, синців правої та лівої скроневої області, нижньої губи зліва, сколу емалі 3 зубу на нижній щелепі зліва, струсу головного мозку, закритого перелому ліктьової кістки з синцем на шкірі в місці локалізації перелому. Вказані тілесні ушкодження утворилися внаслідок не менше 5 ударних дій тупими твердими предметами, можливо незадовго до звернення в лікарню. По ступеню тяжкості пошкодження на голові, обличчі та струс головного мозку відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я, закритий перелом лівої ліктьової кістки відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора та потерпілого про залишення вироку без зміни, а апеляційної скарги без задоволення, пояснення обвинуваченного та його захисника на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в їх межах, апеляційний суд дійшов наступного.
В своїй апеляційній скарзі обвинувачений зазначає, що суд безпідставно визнав його винуватим, оскільки він не наносив тілесні ушкодження ОСОБА_8 , а той омовив його через наявність між ними неприязненних стосунків.
Але такі твердження апелянта спростовуються зібраними по справі та дослідженими в суді першої інстанції доказами в їх сукупності.
Так, потерпілий ОСОБА_8 , який як в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції пояснював, що 07.07.2016 року, біля 02.00-3.00 години, після того, як вони разом із обвинуваченим поверталися із спільної вечері із с. Возсіятське, Єланецького району, Миколаївської області, обвинувачений зупинився на одному із участків дороги, та виражаючись нецензурними словами в його адресу почав його бити рукояткою пістолету по голові, рукам які він намагався підставити для того, щоб отримати менші тілесні ушкодження. Надалі ОСОБА_5 витягнув його із машини, де продовжив бити ногами по всьому тілу, погрожуючи йому фізичною розправою та висловлюванням погроз. В результаті таких дій ОСОБА_5 у нього були численні забої голови, скол емалі 3 зубу на нижній щелепі, струс головного мозку, закритий перелом ліктьової кістки.
Свідок ОСОБА_11 пояснював в суді першої інстанції, що вночі 07.07.2016р. йому зателефонував ОСОБА_8 та попросив допомоги, а саме забрати його з с. Водяно-Лориного, так як його побили. Приїхавши, він побачив потерпілого біля греблі, його одяг був у пиляці, на обличчі були садна, царапини та кров. ОСОБА_8 стояв на ногах, казав, що у нього болить права рука. ОСОБА_8 пояснив, що у нього був конфлікт із ОСОБА_12 і що останній побив його руками і пістолетом.
Свідок ОСОБА_13 пояснив, що дізнався про конфлікт між ОСОБА_8 , який є його братом, та ОСОБА_5 коли про це йому сказав сам ОСОБА_5 , який подзвонив йому і розповів, що в ході розпиття спиртних напоїв між ними виник конфлікт, який перейшов у драку та він побив його брата ОСОБА_8 ..
Свідок ОСОБА_14 суду першої інстанції пояснив, що влітку 2016 року, йому зателефонував ОСОБА_8 тарозповів, що його побили, і він відвіз його до лікарні. У ОСОБА_8 на тілі та обличчі були рани та садна, перебинтована ліва рука. Останній також йому розповів, що вони відпочивали із ОСОБА_5 , вживали спиртне, та в результаті конфлікту його побив ОСОБА_5 . Особисто ОСОБА_5 він не знає і не бачив ніколи.
Також показами свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які пояснили, що їм зателефонували та запропонували приймати участь в слідчому експерименті, зібравшись вони поїхали на місце події, де було здійснено відеозйомку на камеру та відтворено, як саме відбувався конфлікт та нанесення ударів.
Твердження апелянта про те, що показання вищевказаних свідків суд безпідставно взяв до уваги, оскільки один з них є найманим працівником потерпілого, а ОСОБА_13 є братом потерпілого, і крім того показання ОСОБА_13 в суді відрізнялись від показань на досудовому слідстві, є безпідставними, з огляду на те, що суд, відповідно до ч.1 ст.23 КПК України, досліджує всі докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Відповідно до положень даної статті, суд допитав брата потерпілого та свідка ОСОБА_15 , які надали під присягою саме зазначені судом пояснення.

Покази інших свідків є послідовними та узгоджуються між собою і судом не висловлено сумнівів щодо них, не навів і обґрунтованих доводів про це і ОСОБА_5 в своїй апеляційній скарзі.

Крім вище вказаних показань, вина ОСОБА_5 підтверджується наступними письмовими доказами, які є в матеріалах кримінального провадження: протоколом огляду місця події від 15.07.2016 р. та фото таблицею до нього, висновком експерта №506 від 02.09.2016 р., відповідно до якого було проведено судово-медичне дослідження та виявлено численні плями крові на речах потерпілого, висновком експерта №157 від 01.08.2016 р., відповідно до якого було проведено судово-медичне дослідження та визначено приналежність крові потерпілого ОСОБА_8 до групи А, висновком експерта №1228 від 17.08.2016 р., відповідно до якого у ОСОБА_8 мають місце тілесні ушкодження в вигляді саден в області чола, лівої скроневої області, синців правої та лівої скроневої області, нижньої губи зліва, сколу емалі 3-го зубу на нижній щелепі зліва, струсу головного мозку, закритого перелому ліктьової кістки з синцем на шкірі в місці локалізації перелому, протоколом огляду від 22.08.2016 р. та фотознімками до нього, відповідно до якого було оглянуто автомобіль «Hyundai Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_1 , чорного кольору; протоколом огляду речей від 23.10.2016 р. та фотознімками до нього, відповідно до якого оглянуто пістолет конструкції Макарова калібр 9 мм., піщаний камінь, чоловічі труси, сорочку, шорти, ґудзик, 3 фрагменти ниток, які були визнані речовими доказами.
До зазначеного апелянтом, що покази потерпілого ОСОБА_8 , є спробою омовити його, оскільки між ними існують неприязнені відносини, колегія суддів відноситься критично з огляду на те, що покази ОСОБА_8 знайшли своє підтвердження показами свідків та дослідженими матеріалами справи.

Доводи апелянта, щодо того, що судом безпідставно не було враховано, що слідчий експеримент від 15.07.2016 року було розпочато о 19.55 а закінчено о 20.12, тобто не в максимально наближених умовах до умов скоєння злочину ( який було скоєно о 02.00 год. ночі) та по протоколу експеримент тривав 17 хв., а не 19 хв., тобто є розбіжність у 2 хв. є необгрунтованими. Оскільки слідчий експеримент було проведено відповідно до ст. 240 КПК України та при перегляді відеозапису було установлено, що протягом саме 2 хвилин слідчий встановлює особи понятих потерпілого, роз`яснює права їм і потерпілому.

До тверджень апелянта, про те, що ні в оглянутому автомобілі, ні на оглянутому пістолеті, які належать йому, не було знайдено слідів крові та інших біологічних слідів, колегія також відноситься критично, з огляду на великий проміжок часу, який пройшов від дати скоєння злочину до проведення огляду цих предметів.

За такого, дослідивши докази в їх сукупності, суд обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 в умисному заподіянні середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Дії обвинуваченого правильно кваліфіковані судом за ч.1 ст.122 КК України.

Як вбачається з вироку, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд дотримався вимог ст. 65 КК України. Так, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відносяться до злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога і психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризуються задовільно, працює, одружений, має на утриманні неповнолітніх дітей, обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 судом встановлено не було, обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_17 вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та дійшов вірного висновку про призначення покарання у виді 2 років позбавлення волі з можливістю виправлення обвинуваченого і без відбування покарання, із застосуванням ст. 75 КК України, та встановленням обмежень, передбачених ст.76 КК України.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок суду відносно ОСОБА_5 є законним та обґрунтованим, тому не вбачає підстав для його скасування, як того просить апелянт.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. ч.2 376, 405, 407, 409, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Баштанського районного суду Миколаївської області від 06.04.2018 року відносно ОСОБА_5 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: