АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/1948/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/161/18 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.125 КУпАП
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2018 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

представник потерпілого - ОСОБА_10

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000009 від 01 січня 2018 року, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 квітня 2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернопіль, українця, громадянина України, з вищою освітою, студента 4 курсу ТНПУ, неодруженого, непрацюючого, проживаючого та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , несудимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначено йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 150 (сто пятдесят) годин громадських робіт.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про відшкодування майнової та моральної шкоди задоволено частково. Вирішено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 12000 (дванадцять тисяч) гривень.

Згідно вироку суду, 01 січня 2018 року, близько 06.30 год. обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи неподалік церкви, яка знаходиться за адресою вул. Миру-Карпенка в м. Тернополі, в ході словесного конфлікту з ОСОБА_9 , умисно наніс останньому один удар кулаком правої руки в ділянку носа. В результаті злочинної діяльності обвинуваченого ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_9 завдано фізичного болю, а також спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому носових кісток, забиття м`яких тканин носа та синець із забиттям нижньої половини лівого ока, які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 , вважає, що вирок місцевого суду підлягає зміні через неправильне застосування кримінального закону та невідповідність призначеного судом покарання тяжкості злочину та особі засудженого.

Свої доводи мотивує тим, що суд при обранні покарання ОСОБА_7 , навівши обставини, що пом`якшують покарання, призначив покарання у виді громадських робіт при наявності у санкції більш м`якого покарання, не обговоривши питання про призначення такого покарання.

Також, на думку апелянта, сума моральної шкоди, визначена судом першої інстанції, не підтверджена відповідними доказами зі сторони потерпілого, а тому є необґрунтованою.

Просить змінити вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 квітня 2018 року, призначивши ОСОБА_7 покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян та зменшити суму відшкодування моральної шкоди до 5 000 гривень.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу, просять її задовольнити і змінити вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 квітня 2018 року в частині призначеного покарання та зменшити суму відшкодування моральної шкоди у відповідності до вимог, викладених в апеляції; потерпілого ОСОБА_9 , його представника ОСОБА_10 та прокурора, які рішення суду першої інстанції вважають обґрунтованим та законним і тому просять залишити вирок без зімни; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

У відповідності з вимогами ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З урахуванням положень вказаної правової норми вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 квітня 2018 року відносно ОСОБА_7 переглядається в частині призначеного покарання та в межах вирішення цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди.

Висновок суду про винність обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за вказаних у вироку обставин, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, які належно оцінені судом і в апеляції не оскаржується.

Покарання ОСОБА_7 призначено судом відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу України, з додержанням вимог ст.65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, даних про особу винного, а також всіх обставин справи.

Відповідно до з ч.2 ст.65 КК України та роз`яснень, наведених в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 Про практику призначення судами кримінального покарання, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним та достатнім для виправлення засудженого й попередження нових злочинів.

Обираючи обвинуваченому покарання у виді громадських робіт, місцевий суд, врахувавши тяжкість вчиненого злочину, виходив з того, що ОСОБА_7 на даний час є студентом, не працює та немає постійного джерела доходу.

З урахуванням наведених обставин суд першої інстанції обґрунтовано мотивував своє рішення щодо необхідності призначення йому покарання у виді громадських робіт.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду і вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання є достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Тому, доводи захисника ОСОБА_8 щодо необхідності призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання у вигляді штрафу, з урахуванням того, що апелянтом не наведено жодних доводів можливості сплати штрафу як в суді першої, так і апеляційної інстанціїх, є безпідставними.

Відповідно до ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

За змістом ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Вирішуючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 , суд першої інстанції обґрунтовано виходив з положень ст.ст.23, 1167 ЦК України у відповідності до яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Колегія суддів вважає, що місцевий суд, приймаючи рішення про часткове задоволення цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди, належним чином мотивував своє рішення, обґрунтовано прийняв до уваги характер вчиненого злочинного діяння відносно потерпілого, ступінь вини особи, яка заподіяла моральну шкоду; погіршення стану здоров`я потерпілого; необхідність проведення ним лікування, придбання і вживання медикаментів у зв`язку з отриманим ушкодженням; а також врахувавши вимоги розумності, виваженості і справедливості, дійшов правильного висновку про задоволення моральної шкоди в розмір 12 000 грн.

На думку колегії суддів, визначений судом розмір відшкодування моральної шкоди є адекватною компенсацію перенесених потерпілим фізичних та моральних страждань, заподіяних неправомірними діями обвинуваченого ОСОБА_7 ..

Тому, доводи апелянта щодо відсутності відповідних доказів визначення суми відшкодування моральної шкоди, є надуманими, оскільки були предметом дослідження суду першої інстанції і отримали належну правову оцінку, з якою колегія суддів погоджується.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду є обґрунтованим і законним. Будь-яких передбачених ст.408 КПК України підстав до його зміни, про що ставить питання апелянт, не виявлено при перевірці справи в апеляційному порядку, а тому в задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

У задоволенні апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 відмовити.

Вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 квітня 2018 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2