Апеляційний суд Кіровоградської області
Провадження № 11-кп/781/395/18 Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст. 186 КК України Доповідач в суді ІІ інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2018 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,
обвинувачених: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому, в режимі відео конференції, матеріали кримінального провадження № 0000918 за апеляційними скаргами прокурора Долинського відділу Олександрійської місцевої прокуратури ОСОБА_11 та адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на вирок Долинського районного суду Кіровоградської області від 19.04.2018 року, яким
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Добропілля, Донецької області, українець, громадянин України, освіта середня, не працюючий, військовозобов`язаний, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає без реєстрації: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
- 26.09.2008 року Калинівським районним судом міста Донецьк, Донецької області по ст. 186 ч.2, 69, 71 КК України на 4 роки 1 місяць позбавлення волі. Звільнився по відбуттю строку покарання, судимість не знята не погашена у встановленому законом порядку,
засуджений:

- за ч.1 ст.122 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;
- за ч. 2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на
2 (два) роки;
-за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на
5 (п`ять) років.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш сурових покарань більш суворим, призначено ОСОБА_12 за сукупністю злочинів остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець смт. Казанка, Казанківського району, Миколаївської області, українець, громадянин України, освіта повна загальна середня, не працює, військовозобов`язаний, проживає без реєстрації: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
- 13.04.2006 року Долинським районним судом Кіровоградської області за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75,76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки;
- 25.12.2006 року Долинським районним судом Кіровоградської області за ст.186 ч.3, ст.71 КК України 4 роки 2 місяці позбавлення волі, звільнений 08.09.2010 року в зв`язку з відбуттям покарання;
- 20.05.2011 року Долинським районним судом Кіровоградської області за ст. 186 ч.3 КК України 8 років позбавлення волі. Звільнився 03.11.2017 року по відбуттю строку покарання, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку,
засуджений:

- за ч.1 ст.122 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки,
- за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш сурових покарань більш суворим, призначено ОСОБА_10 за сукупністю злочинів остаточне покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на користь ОСОБА_13 матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок злочину в сумі 2749 грн. 47 коп. та моральну шкоду в сумі 10000 грн.
Стягнути солідарно з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на користь держави витрати на залучення експерта (висновки судово-біологічної експертизи № 7,10,12,13 та висновки товарознавчої експертизи № 74 та № 1676) в сумі 12294,50 (дванадцять тисяч двісті дев`яносто чотири) грн. 50 коп.
Цим же вироком вирішено питання про речові докази у кримінальному провадженні,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком суду ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненої повторно; відкритого заволодіння чужим майном (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб; заподіяння умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло наслідків, передбачених ст. 121 КК України, але що викликало тривалий розлад здоров`я за ч.1 ст.122 КК України.
Також вироком суду ОСОБА_10 визнано винуватим у вчиненні відкритого заволодіння чужим майном (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я за попередньою змовою групою осіб, вчиненого повторно; заподіянні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло наслідків, передбачених ст. 121 КК України, але що викликало тривалий розлад здоров`я за ч.1 ст.122 КК України, за таких обставин:

21.11.2017 року ОСОБА_9 з метою таємного викрадення чужого майна, прийшов на територію Долинської ЗОШ № 1 по вулиці Сонячна 4-А, міста Долинська, Кіровоградської області.
Близько 14.20 ОСОБА_9 , перебуваючи на території вищевказане навчального закладу, біля входу побачив велосипед марки «Ардіс», який належить потерпілій ОСОБА_14 , скориставшись тим, що з сторонніх осіб його ніхто не помічає шляхом вільного доступу, таємно викрав велосипед «Ардіс» вартістю 2 106 грн., чим заподіяв потерпілій ОСОБА_14 майнової шкоди на вказану суму.

Крім цього, 21.11.2017 року ОСОБА_9 разом з ОСОБА_10 їхали по провулку Заводський, в м. Долинська Кіровоградської області.
Близько 15.00 години цього дня по вказаному провулку на велосипеді «Спутник» їхав малолітній ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_3 і у ОСОБА_10 та ОСОБА_9 виник намір на незаконне заволодіння даним велосипедом.
Діючи злагоджене та узгоджено, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих спонукань, погрожуючи застосуванням насильства намагалися забрати у малолітнього ОСОБА_15 вказаний велосипед, але останній почав чинити опір. В подальшому ОСОБА_9 вирвав з рук ОСОБА_15 велосипед «Спутник» та наніс два удари ногою в область обличчя потерпілого та повторно відкрито викрав велосипед «Спутник» вартістю 2064, 35 грн., чим заподіяв власнику ОСОБА_16 майнової шкоди на вказану суму.
Згідно висновку судово-медичної експертизи від 22.11.2017 року малолітнього ОСОБА_15 завдано тілесних ушкоджень: синець правої щоки, садна правої щоки біля носогубного трикутника, що мають ознаки легких тілесних ушкоджень.
Викраденим майном ОСОБА_9 , ОСОБА_10 в подальшому розпорядилися на власний розсуд.

Крім цього, 21.11.2017 року ОСОБА_9 разом з ОСОБА_10 їхали на викрадених велосипедах марки «Спутнік» та «Ардіс» по автодорозі місто Долинська - селище Молодіжне, Долинського району, Кіровоградської області.
Близько 17.30 години цього дня по вказаній автодорозі на своєму автомобілі марки «СНЕRRY АМULET» реєстраційний номер НОМЕР_1 їхав ОСОБА_13 у якого з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин виникла сварка.
В ході сварки ОСОБА_9 , та ОСОБА_10 діючи злагоджено та узгоджено, маючи умисел спричинення тілесних ушкоджень, за допомогою гайкового ключа та рук почали спричиняти тілесні ушкодження ОСОБА_13 .
В результаті своїх злочинних дій ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , згідно висновку судово-медичного експерта № 205 від 15.01.2018 року спричинили потерпілому ОСОБА_13 тілесні ушкодження у вигляді:
- закритий перелом основної фаланги 4-го пальця правої руки, закритий перелом шиловидного відростку правої променевої кістки, якімають ознаки середнього ступеня тяжкості, як такі, що викликали тривалий розлад здоров`я більше ніж 21 день;
- синці на повіках обох очей, садна перенісся та спинки носа, садно правої щоки, рани волосистої частини голови, струс головного мозку, - які мають ознаки легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я;
- садна лівої кисті на тильній поверхні на основі 1-го пальця, садна тильної поверхні лівої кисті на основі 3-4 пальців, садно між 4 та 5 пальцями лівої кисті, синець тильної поверхні 2,3,4,5 пальців лівої кисті на проксимальній фаланзі, садна колінних суглобів з права та ліва по передній поверхні, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі прокурора Долинського відділу Олександрійської місцевої прокуратури ОСОБА_11 просить вирок Долинського районного суду Кіровоградської області від 19.04.2018 року відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 скасувати у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених через м`якість призначеного покарання.
Ухвалити новий вирок, яким: ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання за ч. 1 ст.122 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки; за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки; за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 6 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років;
ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 та ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання за ч. 1 ст.122 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки; за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 6 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що вина обвинувачених в судовому засіданні доведена доказами (протоколами огляду місця події, проведення слідчого експерименту, пред`явлення особи для впізнання, висновками експерта тощо), встановлено та доведено причетність ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до інкримінованих їм злочинів, останні, з метою уникнення покарання обвинуваченого ОСОБА_10 за вчинені ним кримінальні правопорушення, попередньо узгодивши між собою спосіб захисту, у судовому засіданні обрали позицію щодо заперечення участі ОСОБА_10 у пограбуванні малолітнього потерпілого та нанесенні тілесних ушкоджень ОСОБА_13 . З цією метою обвинувачений ОСОБА_9 у судому засіданні вину за пред`явленими обвинуваченнями визнав частково, а обвинувачений ОСОБА_10 вину за пред`явленими обвинуваченнями не визнав повністю та настоював на своїй непричетності до скоєних злочинів.
Крім того, ОСОБА_10 раніше неодноразово вчиняв умисні, тяжкі, корисливі злочин. Після звільнення з місць позбавлення волі ОСОБА_10 на шлях виправлення не став, вчинив нові злочини, серед яких тяжкий, умисний, корисливий злочин, вчинений щодо малолітнього, пов`язаний з насильством та нанесенням тілесних ушкоджень, що свідчить про його схильність до вчинення злочинів, а також небажання ставати на шлях виправлення. Останній раз засуджений 20.05.2011 вироком Долинського районного суду Кіровоградської області за ч. З ст. 186 КК України, призначене покарання відбув попри це належних висновків не зробив, на шлях виправлення не став, знову вчинив умисний та закінчений злочин, який згідно ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких.
Також ОСОБА_17 раніше вчиняв умисний тяжкий, корисливий злочин. Після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став, вчинив нові злочини, серед яких тяжкий, умисний, корисливий злочин, вчинений з насильством щодо малолітнього, пов`язаний з насильством та нанесенням тілесних ушкоджень, що свідчить про його схильність до вчинення злочинів.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 просить вирок Долинського районного суду Кіровоградської області від 19.08.2018 року стосовно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - скасувати. Визнати винним і призначити покарання ОСОБА_9 за ч.1 ст.122 КК України - 3 (три) роки позбавлення волі, за ч. 2 ст.185 КК України - 2 (два) роки позбавлення волі, за ч.2 ст.186 КК України у вигляді 4 (чотири) роки позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш сурових покарань більш суворим, призначити ОСОБА_18 за сукупністю злочинів остаточне покарання у виді 4 (чотири) років позбавлення волі.
Кримінальне провадження за ч.2 ст.186, ч.1 ст.122 КК України стосовно ОСОБА_10 закрити на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості обвинуваченого в суді і вичерпані можливості їх отримати.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_10 - скасувати, звільнивши його з-під варти із зали суду.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що захист також не оспорює правову кваліфікацію дій ОСОБА_18 , висновок суду першої інстанції про винуватість мого підзахисного у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушеннях, за що його засуджено, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказах, які є взаємоузгодженими між собою, відповідають майже фактичним обставинам справи, окрім співучасті ОСОБА_10 у вчиненнях кримінальних правопорушень, яким суд дав правильну та об`єктивну оцінку.
Проте при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_18 , захист вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі дотримався загальних засад призначення покарання, які передбачені в ст. 65 КК, а також меті покарання, яка визначена ст. 50 КК України.
Відповідно до п.2 постанови Пленум Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", із урахуванням ступеня тяжкості, обставин злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.
Так, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_18 , судом першої інстанції, як вбачається з вироку, враховано ступінь тяжкості вчиненого ним кримінальних правопорушень, що відносяться до категорії середньої тяжкості та тяжких злочинів. Проте судом безпідставно не враховано пом`якшуючі обставини, як сприяння розслідуванню злочину та щире каяття, обставини злочину, відсутність тяжких наслідків, ставлення обвинуваченого до вчиненого, повне визнання вини, окрім співучасті з ним у вчиненні злочинів ОСОБА_10 .
Крім цього судом безпідставно враховано, як обтяжуючу обставину, як вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою.
Вищевказані обставини, на думку захисту, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_18 , кримінальних правопорушень, свідчать про щире каяття та бажання обвинуваченого виправити ситуацію, а за відсутності тяжких наслідків, У своїй сукупності дають підстави для пом`якшення обвинуваченому ОСОБА_18 - остаточного призначеного покарання до 4 років позбавлення волі.
Що стосується його підзахисного ОСОБА_10 то він своєї вини не визнав, по епізоду ушкоджень ОСОБА_13 взагалі участі не приймав.
Крім того, неповнолітній потерпілий ОСОБА_15 пояснив суду як і при яких обставинах у нього відібрали велосипед, та на уточнюючі питання зазначив, що велосипед в нього відібрав саме ОСОБА_9 , а ОСОБА_10 лише був присутній, при цьому так як він зрозумів ОСОБА_10 йому сказав щоб віддав велосипед. Проте він велосипед ОСОБА_9 не відав, а відпустив велосипед лише теля того як ОСОБА_9 його вдарив.
Крім того, потерпілий ОСОБА_13 пояснив суду як при яких обставинах йому були спричиненні тілесні ушкодження, але показання ОСОБА_13 щодо участі ОСОБА_10 у його побитті не узгоджуються з матеріалами справи, оскільки ОСОБА_10 було затримано вдома, до якого від місця подій необхідний був певний час щоб добратися, а ОСОБА_18 було затримано відразу після побиття ОСОБА_13 на місці події, а тому захист критично оцінює показання потерпілого.
Також, потерпілий ОСОБА_13 , зазначив, що гайковим ключем його бив ОСОБА_9 . На запитання сторони захисту хто Вам спричинив тілесне ушкодження у вигляді - закритого перелому основної фаланги 4-го пальця правої руки, закритий перелом шиловидного відростку правої променевої кістки. Потерпілий не зміг відповісти і вказати, що вказане тілесне ушкодження йому спричинив саме ОСОБА_10 , - а також потерпілий ОСОБА_19 на запитання сторони захисту відповідав, що ОСОБА_10 його гайковим ключем не бив.
Таким чином вина його підзахисного ОСОБА_10 не доведена, ґрунтується на суперечливих доказах.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги прокурора та просив її задовольнити, обвинуваченого та його захисника, які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги прокурора та просили задовольнити апеляційну скаргу захисника, провівши судове слідство в обсязі дослідження матеріалів провадження, що характеризують особу обвинуваченого, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, апеляційну скаргу захисника - задовольнити частково, з таких підстав.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав ОСОБА_9 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.122, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України та обвинуваченого ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.122, ч.2 ст.186 КК України, що в повному обсязі підтверджується дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції належними та допустимими доказами, яким суд першої інстанції дав належну оцінку та навів у вироку.

Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_9
вину за пред`явленим обвинуваченням визнав частково. Пояснив, що він дійсно викрав біля школи велосипед, на якому поїхав до ОСОБА_20 .
Потім вони разом їхали по дорозі, велосипедом керував ОСОБА_20 , а він сидів на багажнику. Проїхали повз малого на іншому велосипеді та ОСОБА_21 сплигнув, а ОСОБА_20 зупинився поблизу. Далі ОСОБА_21 схопив велосипед малолітнього потерпілого ОСОБА_22 , та намагався його відібрати, проте дитина не відпускала велосипед.
В цей час, ОСОБА_20 звернувся до Банара промовивши «Відпусти, а то буде гірше», проте ОСОБА_21 , відштовхнув двічі ногою потерпілого, внаслідок чого останній відпустив велосипед та розпочав рух на велосипеді.
В подальшому, ОСОБА_21 та ОСОБА_20 на двох велосипедах заїхали до магазину, припаркували їх там купили цигарки та поїхали далі.
На автодорозі до них під`їхав автомобіль, ОСОБА_21 зупинився, а ОСОБА_20 проїхав далі. З автомобіля вийшов ОСОБА_23 та схопив велосипед та намагався покласти його до багажника, потім намагався посадити у машину ОСОБА_21 , але підійшов ОСОБА_20 та намагався перешкодити цьому відтягуючи ОСОБА_23 . Останній схопив ОСОБА_20 за куртку, зірвав її, а ОСОБА_20 вирвався та втік.
Далі булла тривала бійка між ОСОБА_21 та ОСОБА_23 , у якій ОСОБА_20 участі не брав. Протягом бійки ОСОБА_21 наносив удари у різні частини тіла руками та ногами, проте ключем не бив. Бійка тривала близько півгодини та змістилась до лісополоси. Зазначає, що на його думку потерпілий був нетверезий, але за якими ознаками дійшов такого висновку вказати не може.

Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_10 вину за пред`явленим обвинуваченням не визнав, пояснив, що велосипед забирав ОСОБА_21 , а він йому казав «відпусти бо буде хуже», проте ОСОБА_21 його не послухав та забрав велосипед.
Зазначив, що не бив потерпілого ОСОБА_23 , а лише відтягував останнього від ОСОБА_21 , тоді з нього зірвали куртку та він втік, сівши у попутний невідомий автомобіль невідомої особи.

Потерпілий ОСОБА_13 у суді першої інстанції пояснив, що він їхав машиною та на дорозі йому махнув рукою обвинувачений ОСОБА_21 , тому він зупинився та вийшов з машини з`ясувати що трапилось, інший обвинувачений на велосипеді проїхав вперед, раптово почалась лайка та зав`язалась бійка до якої приєднався і інший обвинувачений ОСОБА_20 .
Банарь дістав з багажника машини гайковий ключ та наніс удар ззаду збоку у обличчя потерпілому. Оскільки потерпілий намагався подолати то одного то іншого обвинуваченого, то відповідно удари руками та ключем наносили обидва обвинувачених у великій кількості більше 50 ударів, в залежності від того кого намагався втримати потерпілий, то відповідно інший наносив удари у том числі і ключем, бійка тривала близько 15 хвилин, під кінець якої обвинувачені розбіглись, бо прибула поліція.

Малолітній потерпілий ОСОБА_15 у суді першої інстанції пояснив, що він їхав велосипедом коло стадіону, коли його зупинили двоє чоловіків, яких він впізнає у обвинувачених.
Один з обвинувачених ОСОБА_20 стояв з велосипедом, а інший у синій куртці Банар схопив велосипед дитини та намагався його забрати вдаривши потерпілого у груди, оскільки потерпілий не відпускав велосипед. ОСОБА_20 дивлячись на нього (потерпілого) сказав «пусти бо буде хуже», вказані слова він (потерпілий) сприйняв, як такі що адресовані йому, проте велосипед не відпустив, після цього ОСОБА_21 вдарив потерпілого у обличчя ногою та відштовхнувши сів на велосипед та поїхав.
Свідок ОСОБА_24 у суді першої інстанції пояснила, що є дружиною ОСОБА_20 , та останній у день події близько 20 години вже був удома, додому прийшов без куртки, десь через 15 хвилин за ним приїхала міліція.
Свідок ОСОБА_16 у суді першої інстанції пояснив, що він є батьком малолітнього потерпілого ОСОБА_15 , повідомив, що їхали по селу на мопеді, на зустріч міліція у машині з сином. Син розказав про події та викрадення велосипеду.
Свідки ОСОБА_25 у суді першої інстанції пояснила, що працює у школі, до дитини приходив ОСОБА_21 , але дитини у школі не було, коли разом з ОСОБА_26 виносили сміття то бачили як ОСОБА_21 сів на велосипед, що був припаркований біля школи та поїхав озираючись навколо. Пізніше вияснилось що велосипед належав іншій людині.
Свідок ОСОБА_27 у суді першої інстанції підтвердила покази свідка ОСОБА_25 .
Свідок ОСОБА_28 у суді першої інстанції пояснила, що працює у магазині продавцем та обвинувачені купували слабоалкогольний напій.
Свідок ОСОБА_29 у суді першої інстанції пояснив, що перебував на подвір`ї, коли підбіг заплаканий хлопчик, який сказав що його набили та забрали велосипед, побачив як двоє на велосипедах від`їхали по вулиці.
Крім даних показань свідків та потерпілих, вина ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підтверджується дослідженими в суді першої інстанції доказами, а саме:

Заявою ОСОБА_30 від 22.11.2017 р., з якої слідує, що вона просить притягнути до відповідальності осіб, які 21.11.2017 р. викрали велосипед «Спутнік» та застосували насильство до її малолітнього сина
(а.с. 6).
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.11.2017 р., з якого слідує, що ОСОБА_15 вказує на ОСОБА_10 , як на особу, що викрала в нього велосипед
(а.с.21-23).
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.11.2017 р., з якого слідує, що ОСОБА_15 вказує на ОСОБА_9 , як на особу, що викрала в нього велосипед
(а.с. 24-26).
Висновком експерта № 204 від 22.11.2017 року, з якого слідує, що у неповнолітнього ОСОБА_15 було виявлено тілесні ушкодження, а саме: синець правої щоки, садна правої щоки біля носо-губного трикутника, які відносяться до легких тілесних ушкоджень від тупого предмету
(а.с. 28).
Висновком експерта за результатами проведення судової товарознавчої експертизи від 16.01.2018 р. за № 1676/1677/17-27, з якого слідує, що вартість викраденого велосипеду марки «Спутнік» станом на 21.11.2017 р. складає 2064, 35 грн., вартість викраденого велосипеду марки «Ардіс» станом на 21.11.2017 р. складає 2106, 00 грн.
(а.с. 45-47).
Заявою ОСОБА_14 від 21.11.2017 р., з якої слідує, що вона просить притягнути до відповідальності осіб, які 21.11.2017 р. викрали велосипед «Ардіс»
(а.к.п.50).
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.01.2018 р., з якого слідує, що гр. ОСОБА_25 вказує на ОСОБА_9 , як на особу, що викрала в нього велосипед
(а.с. 65-67).
Заявою ОСОБА_13 від 21.11.2017 р., з якої слідує, що він просить притягнути до відповідальності осіб, які 21.11.2017 р. нанесли йому тілесні ушкодження
(а.с. 75).
Протоколом огляду місця події від 21.11.2017 р., фото таблиці до протоколу та план автодороги, з якого слідує, що на місці огляду на ділянці дороги від м.Долинська до смт.Молодіжне Долинського району Кіровоградської області виявлено та вилучено : чоловічу кепку, чоловічий кросівок, мобільний телефон «SAMSUNG», гайковий ключ, чоловічі куртки білого, синього та чорного кольорів, велосипед марки «Ардіс», велосипед марки «Спутник», змиви рідини бурого кольору
(а.с.76- 95).
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.01.2018 р., з якого слідує, що гр. ОСОБА_13 вказує на особу № 4, яка завдала йому тілесні ушкодження
(а.к.п.107-108).
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.01.2018 р., з якого слідує, що гр. ОСОБА_13 вказує на особу № 3, яка завдала йому тілесні ушкодження
(а.с. 109-110).
Відеозаписами з камери спостереження магазину «Продукти» , що зафіксувала під`їзд обвинувачених на велосипедах до магазину, купівлю напою, та від`їзд
(а.к.п.70).
Протоколом проведення слідчого експерименту від 16.01.2018 за участю потерпілого ОСОБА_13 та оглянутим відеозаписом експерименту,яким відтворюються обставини та обстановка нанесення обвинуваченими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 тілесних ушкоджень вказаному потерпілому
(а.с. 44).
Протоколом проведення слідчого експерименту від 18.01.2018 за участю обвинуваченого ОСОБА_9 та оглянутим відеозаписом експерименту,яким відтворюються обставини та обстановка пограбування велосипеду та нанесення обвинуваченими ОСОБА_9 тілесних ушкоджень.
Висновком експерта № 205 від 24.11.2017 року, з якого слідує, що у ОСОБА_13 були виявлені наступні тілесні ушкодження: закритий перелом основної фаланги 4-го пальця правої руки, закритий перелом шиловидного відростку правої променевої кістки, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості; синці на повіках обох очей, садна перенісся та спинки носа, садно правої щоки, рани волосистої частини голови, струс головного мозку, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я; садна лівої кисті на тильній поверхні на основі 1-го пальця, садна тильної поверхні лівої кисті на основі 3-4 пальців, садно між 4 та 5 пальцями лівої кисті, синець тильної поверхні2, 3, 4, 5 пальців лівої кисті на проксимальній фаланзі, садна колінних суглобів з права та зліва по передній поверхні, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Вказані тілесні ушкодження мають загальні ознаки дії тупого предмету (предметів) та могли виникнути в термін, що зазначений в обставинах випадку
(а.с. 128-129).
Висновком експерта № 11 від 17.01.2018 року, з якого слідує, що у ОСОБА_13 виявлено тілесні ушкодження, які могли виникнути в термін, що зазначений в обставинах випадку, а саме 21.11.2017 р. Вказані тілесні ушкодження виникли внаслідок багатократної ударної дії тупого предмета (предметів). Тілесні ушкодження в ділянці кистей рук могли виникнути внаслідок дії тупого предмета подовженої форми, яким міг бути гайковий ключ зазначений в протоколі допиту потерпілого від 20.12.2017 р.
( а.с. 132-133).
Висновком експерта № 74 від 14.12.2017 р. та ілюстровані таблиці, з якого слідує, що ринкова вартість автомобіля CHERY AMULET, реєстраційний номер НОМЕР_1 станом цін на 21.11.2017 р. становить 74263, 13 грн., вартість відновлюваного ремонту автомобіля становить 738, 22 грн., сума матеріального збитку завдана власнику ОСОБА_13 становить 465,89 грн.
(а.с. 139-150).
Висновком експерта № 10 від 17.01.2018 р. та ілюстративні таблиці, з якого слідує, що на наданій на дослідження куртці синього та чорного кольорів виявлено кров, яка може походити від особи із групою крові А (ІІ) з ізогемаглютиніном анти-В системи АВО, у тому числі і від гр. ОСОБА_13
(а.с. 167-171).
Висновком експерта № 12 від 15.01.2018 р. та ілюстративною таблицею, з якого слідує, що на наданому на дослідження гайковому ключі виявлено кров, яка може походити від особи із групою крові А (ІІ) з ізогемаглютиніном анти-В системи АВО, у тому числі і від гр. ОСОБА_13
(а.с. 177-180).
Висновком експерта № 13 від 16.01.2018 р. та ілюстративні таблиці, з якого слідує, що на наданій на дослідження куртці білого кольору виявлено кров, яка може походити від особи із групою крові А (ІІ) з ізогемаглютиніном анти-В системи АВО, у тому числі і від гр. ОСОБА_13
(а.с. 186-190).
Висновком експерта № 225 від 22.11.2017 р., з якого слідує, що у гр. ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження: садно лівої брови, садно правої щоки, садно правого плечового суглобу по передній поверхні, садна правого ліктьового, садна лівого передпліччя по тильній поверхні, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, мають загальні ознаки дії тупого предмету (предметів) та могли виникнути в термін, зазначений в обставинах випадку
(а.с..241).
Висновком експерта № 226 від 22.11.2017 р., з якого слідує, що у гр. ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження : садно правої скроні, садно четвертого пальця правої кисті, садно правого колінного суглобу, садно лівої гомілки в верхній третині, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, мають загальні ознаки дії тупого предмету (предметів) та могли виникнути в термін, зазначений в обставинах випадку
(а.с. 273).

Проаналізувавши зазначені докази та обставини вчинення злочинів, колегія суддів дійшла висновку, що вказані докази в сукупності беззаперечно вказують на причетність обвинуваченого ОСОБА_9 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, як вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчинено повторно: відкритого заволодіння чужим майном (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб; заподіяння умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло наслідків, передбачених ст. 121 КК України, але що викликало тривалий розлад здоров`я за ч.1 ст.122 КК України та обвинуваченого ОСОБА_10 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.2 ст.186 КК України, як вчинення відкритого заволодіння чужим майном (грабежу), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я за попередньою змовою групою осіб, вчиненого повторно; заподіянні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло наслідків, передбачених ст. 121 КК України, але що викликало тривалий розлад здоров`я за ч.1 ст.122 КК України.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, суд першої інстанції, у відповідності до ст. 65 КК України, у повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відносяться до категорії середньої тяжкості та тяжкого злочину, особу винуватого, який раніше судимий, по місцю проживання характеризуються посередньо, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою, вчинення злочину щодо малолітнього, а тому, на думку колегії суддів, обґрунтовано зробив висновок про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, призначивши покарання у виді позбавлення волі.

Доводи адвоката про призначення обвинуваченому ОСОБА_9 більш м`якого покарання не можуть бути задоволені оскільки, визнання вини та активне сприяння у розкриттю злочину жодним чином не може зменшити ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення. При цьому колегія суддів враховує ОСОБА_9 раніше судимий, на шлях виправлення не став, вчинив кримінальне правопорушення щодо малолітнього.

А тому при фактичних обставинах даної справи, які встановлюють ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_9 кримінальних правопорушень та ступінь його небезпечності для суспільства, а також наявність пом`якшуючих обставин, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції статті закону, буде достатнім для його виправлення, перевиховання, а також попередження вчинення нових злочинів, як ним, так і іншими особами аналогічних кримінальних правопорушень.

Отже, доводи апеляційної скарги захисника, який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 не можуть бути задоволеними, як безпідставні. Адже, відповідно до вимог ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість чи через суворість, що по справі відсутнє. Оскільки у апеляційній скарзі захисник наполягає на призначенні обвинуваченому ОСОБА_31 більш м`якого покарання, а призначене покарання є обґрунтованим, виваженим та справедливим, то підстав для зміни вироку суду чи його скасування колегія суддів не вбачає.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_10 покарання, суд першої інстанції, у відповідності до ст. 65 КК України, у повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відносяться до категорії середньої тяжкості та тяжкого злочину, особу винуватого, який раніше судимий, по місцю проживання характеризуються посередньо, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою, вчинення злочину щодо малолітнього,а тому, на думку колегії суддів, обґрунтовано зробив висновок про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, призначивши покарання у виді позбавлення волі.

Доводи прокурора про те, що судом першої інстанції обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 призначено покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченим внаслідок м`якості, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки твердження апеляції прокурора не доводять того, що обвинуваченим необхідно призначити більш тяжке покарання.

Доводи апеляційної скарги прокурора, про те, що при призначенні ОСОБА_9 остаточного покарання у виді 5 років позбавлення волі, а обвинуваченому ОСОБА_10 остаточного покарання у виді 4 років позбавлення волі - судом не достатньо враховано їх особи та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінальних правопорушень є безпідставними, оскільки як вбачається із матеріалів кримінального провадження, зокрема із оскаржуваного вироку районного суду, обставини, на які посилається прокурор у своїй апеляційній скарзі, як на такі, що їх не достатньою мірою враховано при призначенні покарання, судом першої інстанції враховані.

При фактичних обставинах даної справи, які встановлюють ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_9 та ОСОБА_10 кримінальних правопорушень та ступеню їх небезпечності для суспільства та заподіяних наслідків, а також ступеню їх участі у кримінальному правопорушенні, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання у виді позбавлення волі буде достатнім для їх виправлення, перевиховання, а також попередження вчинення ними, а так само іншими особами аналогічних кримінальних правопорушень.

Таке рішення, буде відповідати цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Зокрема, доводи апеляції прокурора про призначення більш суворого покарання не можуть бути задоволеними як безпідставні, оскільки відповідно до вимог ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість чи через суворість, що по справі відсутнє. Оскільки у апеляції прокурор наполягає на призначенні покарання ОСОБА_9 більш суворого на 1 рік, що не відповідає ні матеріалам справи ні викладеним вимогам закону, а призначене покарання є обґрунтованим, виваженим та справедливим, то підстав для зміни вироку суду чи його скасування колегія суддів не вбачає.

Так, призначаючи обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 покарання, суд першої інстанції хоч і не зазначив у своєму вироку, проте у відповідності до ст. 65 КК України, у повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, два з яких відноситься до категорії середньої тяжкості один до категорії тяжких злочинів. ОСОБА_9 вчинив три епізоди злочинної діяльності ОСОБА_10 два епізоди злочинної діяльності, розмір заподіяних збитків, який є не значні та повернуті потерпілим у ході розслідування кримінального правопорушення.

Крім того, суд першої інстанції хоч і не зазначив, проте врахував ступінь виконання об`єктивної сторони обвинуваченим ОСОБА_10 , участь який є незначною. Безпосереднім організатором злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України був ОСОБА_9 , який застосував до малолітнього потерпілого ОСОБА_15 насильство, яке неє небезпечним для життя чи здоров`я. Також ОСОБА_9 був ініціатором сварки з потерпілим ОСОБА_13 та наніс йому більшість ударів. Безпосередньо ОСОБА_10 невдовзі після початку конфлікту з потерпілим, залишив місце події та поїхав додому попутним транспортом. Це підтверджується тим, ОСОБА_9 був затриманий працівниками поліції на місці події, а ОСОБА_10 за місцем свого проживання, що знаходиться на значній відстані.

За таких підстав призначення обом обвинуваченим однакового покарання, про що просить прокурор в своїй апеляції не буде відповідати принципу індивідуалізації покарання.

На переконання колегії суддів призначене обвинуваченим покарання є обґрунтованим, і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, як ними самими, так і іншими особами, а ще буде відповідати меті покарання, визначеній у ст. 50 КК України.

На підставі викладеного, із урахуванням того, що доводи апеляційної скарги прокурора під час апеляційного перегляду, свого підтвердження не знайшли, - апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення.

В той же час колегія суддів вважає обґрунтованими доводи захисника про безпідставне врахування, як обтяжуючої обставини вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, адже ця обставина передбачена в ч.2 ст.186 КК України, як кваліфікуюча ознака злочину. А тому, згідно ч. 4 ст. 67 КК України суд не міг ще раз врахувати її при призначенні покарання, як таку, що її обтяжує. За таких підстав, вказану обставину слід виключити з мотивувальної частини вироку.
Крім того, судом першої інстанції порушення вимог ч. 2 ст. 124 КПК України стягнув судові витрати на залучення експертів не в дольовому порядку, а солідарно з обвинувачених. За таких підстав, в порядку ст. 404 КПК України колегія суддів вважає необхідним змінити вирок в частині вирішення судових витрат.
На підставі викладеного, із урахуванням того, що доводи апеляційної скарги захисника під час апеляційного перегляду, знайшли своє часткове підтвердження, вирок суду першої інстанції слід змінити.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407-409, 419 КПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Долинського відділу Олександрійської місцевої прокуратури ОСОБА_11 - залишити без задоволення

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Долинського районного суду Кіровоградської області від 19.04.2018 року стовно ОСОБА_9 за ч.1 ст.122, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України та ОСОБА_10 за ч.1 ст.122, ч.2 ст.186 КК України, - змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку обтяжуючу обставину вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави витрати за залучення експерта в сумі 6147 грн., 35 коп.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави витрати за залучення експерта в сумі 6147 грн., 35 коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвалу може бути оскаржено в касаційному порядку, безпосередньо до Верховного суду, як суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4