Справа №577/5020/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/424/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Шахрайство
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми матеріали кримінального провадження №577/5020/17-к за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 15 січня 2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Конотоп Сумська область, який зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз 09 липня 2015 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ч.2 ст.190, ч.2 ст.389, ч.4 ст.70, 71 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі, звільнений 08 серпня 2016 року по відбуттю строку покарання,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

До Апеляційного суду Сумської області надійшли апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 15 січня 2018 року, в яких:

- прокурор просить скасувати вирок суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість; дослідити матеріали, характеризуючі особу обвинуваченого та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_10 визнати винним за ч.3 ст.190 КК України та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі;

- захисник ОСОБА_8 просить вирок суду відносно її підзахисного змінити в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання особі обвинуваченого, дослідити характеризуючі особу обвинуваченого дані та призначити ОСОБА_7 за ч.3 ст.190 КК України покарання із застосуванням ст.69 КК України не пов`язане з позбавленням волі;

- обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду через допущені судом істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; ухвалити новий вирок, яким визнати його винним за ч.3 ст.190 КК України та призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 2 років позбавлення волі; на підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати строк тримання під вартою з 28 листопада 2017 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Даним вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України та призначено покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишено попередній - тримання під вартою.

Строк відбування покарання постановлено відраховувати з 28 листопада 2017 року.

Цим же вироком закрито провадження за цивільним позовом ОСОБА_11 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 1000 грн. моральної шкоди і 6000 грн. матеріальної шкоди у зв`язку з відмовою від позову.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, правильності кваліфікації дій обвинуваченого та доведеності його вини, вважає призначене ОСОБА_7 покарання занадто м`яким. Так, вказує, що суд першої інстанції хоча і призначив ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч.3 ст.190 КК України, однак не врахував належним чином значну кількість епізодів вчинених ним шахрайських дій, розмір заподіяних збитків, дані про його особу, зокрема те, що він неодноразово судимий за вчинення аналогічних злочинів, дані злочини вчинив у незначний час після звільнення з місць позбавлення волі, ніде не працює, не має легального джерела прибутку, які, на думку прокурора, характеризують ОСОБА_7 як особу, схильну до скоєння злочинів та вказують на існування ризику рецидиву злочинів, що як стверджує прокурор, також підтверджується доповіддю органу пробації. З огляду на це, вважає, що призначене судом ОСОБА_7 покарання не відповідає меті та не є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

За змістом доводів апеляційної скарги захисник ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, правильності кваліфікації дій її підзахисного та доведеності вини, вказує на те, що оскаржуваний вирок підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду, викладених в судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження та призначення обвинуваченому занадто суворого покарання. Вказує, що судом не в повній мірі враховані пом`якшуючі покарання обставини та характеризуючі особу обвинуваченого дані, а саме, що ОСОБА_7 , як під час досудового розслідування, так і в суді повністю визнавав свою вину, активно сприяв розкриттю злочину, розкаявся у вчиненому, давав викривальні покази, повністю та добровільно компенсував потерпілим завдані збитки та вибачився перед ними, має молодий вік, що на думку адвоката, може слугувати підставою для призначення йому більш м`якого покарання, ніж передбачено законом із застосуванням ст.69 КК України, не пов`язаного з позбавленням волі.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 зауважує на тому, що оскаржуваний вирок ухвалений з порушенням вимог ст.370 КПК України, ст.ст.5,69 КК України та ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №838-VIII від 26 листопада 2015 року. Так, з посиланням на час вчинення злочинів (квітень 2017 року) встановлений вироком зазначає, що суд безпідставно не зарахував строк його тримання під вартою з 28 листопада 2017 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі, чим, на думку ОСОБА_7 , допустив порушення вимог ст.5 КК України та його конституційних прав. Також вказує на те, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував пом`якшуючі покарання обставини та не дав їм відповідної правової оцінки, зокрема, що він щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, має молодий вік, добровільно та в повному обсязі відшкодував потерпілим завдану шкоду, тяжких наслідків від його діянь не настало. З огляду на це, вважає, що суд з урахуванням положень ст.ст.50,69 КК України мав достатньо правових підстав для призначення йому більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

За вироком суду, ОСОБА_7 визнаний винним в тому, що 15 квітня 2017 року, знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на незаконне заволодіння грошовими коштами інших громадян, шляхом їх обману та незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки за допомогою мобільного телефону марки «Самсунг» ІМЕІ: НОМЕР_1 , підключеного до інформаційної мережі загального доступу Інтернет, створив та незаконно розмістив на веб-сайті «OLX.ua» власне завідомо неправдиве оголошення про продаж мотоциклу марки «Viper ZX 150», якого у дійсності не мав в наявності. З метою досягнення злочинної мети та надання об`яві ознак правдивості ОСОБА_7 вказав свій контактний номер телефону НОМЕР_2 та додав фотознімки товару, які скопіював у мережі Інтернет. Розміщуючи на спеціалізованому сайті інформацію про продаж мотоциклу та діючи під виглядом добросовісного продавця, ОСОБА_7 , незаконно використав інформаційний ресурс мережі Інтернет шляхом дистанційного доступу до нього, ввівши до сайту «OLX.ua» завідомо неправдиву інформацію, тобто вчинив незаконні операції із електронно-обчислювальною технікою.

17 квітня 2017 року вказаним оголошенням зацікавився ОСОБА_11 , мешканець м. Львів, який виявив бажання придбати запропонований мотоцикл, про що він повідомив ОСОБА_7 , зателефонувавши на номер вказаний в оголошенні. Після чого, ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману ОСОБА_11 , діючи умисно з корисливих мотивів, повторно, не ставлячи до відома покупця про відсутність у нього мотоцикла, переконав його в поставці товару за умови сплати завдатку на банківську картку № НОМЕР_3 , оформленої в ПАТ «Державний Ощадний Банк України» на ім`я знайомого ОСОБА_12 , на що ОСОБА_11 погодився та, будучи необізнаний із злочинними намірами ОСОБА_7 , 17 квітня 2017 року о 13 год. 36 хв. здійснив переказ грошових коштів в сумі 2000 гривень на вказаний рахунок.

У подальшому, о 15 год. 26 хв. ОСОБА_7 знову зателефонував ОСОБА_11 та переконав його у зниженні вартості мотоцикла на 1500 гривень за умови сплати ним ще 4000 гривень, на що той погодився та о 16 год. 29 хв. здійснив переказ на вказану банківську картку ОСОБА_12 грошових коштів в сумі 3000 гривень, а також 18 квітня 2017 року о 13 год. 11 хв. здійснив переказ на вказаний рахунок грошових коштів в сумі 1000 гривень.

17 квітня 2017 року отримані кошти, ОСОБА_7 за допомогою операції програмного комплексу WEB-банкінг «Ощад 24/7» перевів трьома переказами 5000 гривень на картковий рахунок № НОМЕР_3 , відкритий знайомою ОСОБА_13 в ПАТ «Державний Ощадний Банк України», якими в подальшому розпорядився на власний розсуд, а також 18 квітня 2017 року зняв 1000 грн. в банкоматі АТ «Ощадбанк» BRANCH 10018-0108, розташованому за адресою: м. Конотоп, вул. Братів Лузанів 56, спричинивши потерпілому ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 6000 грн.

Крім того, ОСОБА_7 , 19 квітня 2017 року в денний час, знаходячись за місцем свого проживання, маючи умисел на незаконне заволодіння грошовими коштами інших громадян, шляхом їх обману та незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки за допомогою мобільного телефону марки «Самсунг» ІМЕІ: НОМЕР_1 , підключеного до інформаційної мережі загального доступу Інтернет, створив та незаконно розмістив на веб-сайті «OLX.ua» власне завідомо неправдиве оголошення про продаж автомобіля марки «Нива», якого у дійсності не мав в наявності. З метою досягнення злочинної мети та надання об`яві ознак правдивості ОСОБА_7 вказав свій контактний номер телефону та додав фотознімки товару, які скопіював у мережі Інтернет.

20 квітня 2017 року вказаним оголошенням зацікавився ОСОБА_14 , мешканець с. Опака Дрогобицького району Львівської області, який виявив бажання придбати запропонований автомобіль, про що він повідомив ОСОБА_7 , зателефонувавши йому на номер вказаний в оголошенні.

ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману ОСОБА_14 , діючи умисно з корисливих мотивів, повторно, не ставлячи до відома покупця про відсутність у нього автомобіля, переконав його в поставці товару за умови сплати завдатку на банківську картку № НОМЕР_3 , оформлену на ім`я знайомого ОСОБА_12 в ПАТ «Державний Ощадний Банк України», на що той погодився та, будучи необізнаним із злочинними намірами ОСОБА_7 , 20 квітня 2017 року о 09 год. 56 хв. здійснив переказ на вказаний рахунок грошових коштів в сумі 2300 гривень. Цього ж дня, ОСОБА_7 зняв зазначені кошти в банкоматі ПАТ КБ «Приватбанк» АTМ DN00, розташованому за адресою: м. Конотоп, вул. Шевченка, 73, та розпорядився ними на власний розсуд.

Крім того, ОСОБА_7 , 15 квітня 2017 року в денний час, знаходячись за місцем свого проживання, маючи умисел на незаконне заволодіння грошовими коштами інших громадян, шляхом їх обману та незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки за допомогою мобільного телефону марки «Самсунг» ІМЕІ: НОМЕР_1 , підключеного до інформаційної мережі загального доступу Інтернет, створив та незаконно розмістив на веб-сайті «OLX.ua» власне завідомо неправдиве оголошення про продаж мотоциклу марки «Viper ZX 150», якого у дійсності не мав в наявності. З метою досягнення злочинної мети та надання об`яві ознак правдивості ОСОБА_7 вказав свій контактний номер телефону та додав фотознімки товару, які скопіював у мережі Інтернет.

19 квітня 2017 року вказаним оголошенням зацікавився ОСОБА_15 , мешканець с. Великі Лиски, Маловисківського району Кіровоградської області, який виявив бажання придбати запропонований мотоцикл, про що він повідомив ОСОБА_7 , зателефонувавши йому на номер вказаний в оголошенні.

ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману ОСОБА_15 , діючи умисно з корисливих мотивів, повторно, не ставлячи до відома покупця про відсутність у нього мотоцикла, переконав останнього в поставці товару за умови сплати завдатку на SIM-картку номер НОМЕР_2 . При цьому, ОСОБА_7 під час спілкування з ОСОБА_15 представився чужим іменем та з метою реалізації задуманого на вимогу останнього надіслав ММС - повідомлення з фотознімками паспорту громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_12 .

Після цього, ОСОБА_15 , будучи необізнаним із злочинними намірами ОСОБА_7 , 19 квітня 2017 року о 20 год. 59 хв. здійснив переказ на вказану SIM- картку грошових коштів в сумі 2000 гривень.

20 квітня 2017 року о 08 год. 11 хв. ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_15 знову зателефонував йому та переконав останнього у зниженні вартості мотоцикла на 1500 гривень за умови сплати ще 3000 гривень. В підтвердження правдивості своїх намірів ОСОБА_7 за допомогою інтернет ресурсу, одержаного на сайті ТОВ «Нова Пошта», створив завідомо неправдиву експрес-накладну №4315 від 20 квітня 2017 року про відправлення товару на адресу ОСОБА_15 та надіслав її потерпілому у вигляді фотознімку ММС -повідомленням.

Після чого, ОСОБА_15 , 20 квітня 2017 року здійснив переказ грошових коштів на SIM-картку номер НОМЕР_2 : о 10 год. 47 хв. - в сумі 1000 гривень, о 10 год. 49 хв. - 1000 гривень та о 10 год. 50 хв. - 1000 гривень.

Отримавши зазначені кошти на загальну суму 5000 гривень, ОСОБА_7 , 19 квітня 2017 року о 21 год. 12 хв. та 20 квітня 2017 року о 11 год. 25 хв. за допомогою послуги «Переказ коштів» з мобільного додатку «Мій Київстар» перевів 1820 гривень та 2100 гривень на банківську картку № НОМЕР_3 , оформлену ОСОБА_12 в ПАТ «Державний Ощадний Банк України», після чого за допомогою програмного комплексу WEB-банкінг «Ощад 24/7» здійснив переказ зазначених коштів на картковий рахунок № НОМЕР_3 , відкритий ОСОБА_13 в ПАТ «Державний Ощадний Банк України», а у подальшому розпорядився ними на власний розсуд.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали подані апеляційні скарги та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах поданих апеляційних скарг, але вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Положення ст.2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань, зокрема, є забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованість судового рішення означає відповідність висновків суду у рішенні фактичним обставинам, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Положеннями ч.1 ст.368 КПК України встановлено, що ухвалюючи вирок, суд, зокрема, повинен вирішити, чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи має це діяння склад кримінального правопорушення і якою саме статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений.

Проте, вказаних вимог закону суд першої інстанції не дотримався, належним чином не перевірив правильність кваліфікації дій обвинуваченого, внаслідок чого застосував відносно обвинуваченого ОСОБА_7 норми закону України про кримінальну відповідальність, які не підлягали застосуванню, та не застосував ті, які підлягали застосуванню.

Як вбачається з вироку вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, як шахрайство вчинене шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, вчинене повторно, встановлена судом першої інстанції на підставі показів ОСОБА_7 та зібраних по справі доказів, які характеризують особу обвинуваченого. Дослідження інших доказів щодо обставин кримінального провадження, які ніким не оспорювалися, суд визнав недоцільним та розглянув кримінальне провадження у скороченому порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Разом з цим, колегія суддів звертає увагу на те, що висновок суду про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфікуючої ознаки шахрайства «шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки» є передчасним.

Так, використання електронно-обчислювальної техніки для неправомірного заволодіння чужим майном утворює склад злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України лише тоді, коли винна особа здійснює викрадення шляхом обману чи зловживання довірою. Обман при вчиненні цього злочину може виразитись у застосуванні програмних засобів, які дають змогу винному будь-яким чином (шляхом відшукання випадкових цифр, паролів тощо) здійснити несанкціонований доступ до інформації, яка зберігається чи обробляється в автоматизованих системах, щоб ввести в оману автоматизовану систему і видати себе за того, хто має право в ній працювати і здійснювати відповідні операції (за «свого»). Вказану кваліфікуючу шахрайство обставину утворюють лише операції, здійснення яких без використання електронно-обчислювальної техніки є неможливим. Проникнувши у такий спосіб до відповідної електронної системи, винний здійснює ті чи інші операції, як це робив би той, хто має на це право.

При цьому, він може вплинути на процес обробки інформації, перекрутити її зміст чи знищити, задати необхідну для заволодіння майном чи правом на нього команду, налагодити систему так, щоб вона функціонувала в режимі, який би забезпечив винному або іншим особам незаконне отримання чужого майна чи права на нього.

Якщо з використанням такої техніки здійснюються операції, які цілком можуть здійснюватися за допомогою іншої техніки, то склад шахрайство вчинене «шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки» відсутній. Електронно-обчислювальні техніка у даному випадку виступає засобом вчинення злочину, а здійснювані з використанням неї операції становлять зміст шахрайського заволодіння чужим майном чи правом на нього.

Однак, з пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення за ч.3 ст.190 КК України не вбачається, що він незаконно втручався в роботу електронно-обчислювальної техніки і що від такого втручання були порушені режим роботи цих систем чи їх складових, оскільки розміщення комерційної інформації на Інтернет - сайті «OLX.ua», а також перерахування коштів на рахунок через банківську установу або банківським переказом, не є незаконною операцією.

Разом з тим, надані ОСОБА_7 в судовому засіданні покази свідчать про те, що обвинувачений використав мережу Інтернет для розміщення об`яв та поширення недостовірної інформації щодо продажу неіснуючих товарів, та отримав за них оплату, тим самим вводив потерпілих в оману. При цьому, він не змінював роботу мережі, не втручався до комп`ютерних програм з метою їх зміни та отримання бажаного результату, не спричиняв їх знищення. До того ж, обвинувачений та потерпілі обумовлювали умови, строки поставки та інші питання також в телефонному режимі, що також фактично виключає в діях ОСОБА_7 склад інкримінованого йому злочину, а саме в частині незаконних операції з використанням електронно-обчислювальної техніки, що вказує на передчасність процесуального рішення суду першої інстанції щодо скороченого порядку дослідження доказів і таке помилкове рішення впливає на реалізацію процесуального права і обов`язку прокурора, передбаченого ст.ст.91,92 КПК України, правильність кваліфікації дій обвинуваченого та призначене йому покарання.

Вказані порушення, що встановлені під час апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення, мають істотний характер в розумінні ч.1 ст.412 КПК України, оскільки свідчать про неналежне дотримання судом першої інстанції загальних засад кримінального провадження, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст.7 КПК України, через що оскаржуване судове рішення не відповідає вимогам законності, обгрунтованості та вмотивованості, як того вимагають норми ст.370 КПК України та є безумовною підставою для скасування вироку, відповідно до ст.409 КПК України.

У зв`язку із тим, що порушення вимог кримінального процесуального закону були допущені судом при застосуванні положень ч.3 ст. 349 КПК України, докази у ході судового розгляду у суді першої інстанції не досліджувались, суд апеляційної інстанції, з огляду на вимоги ст.23, ч.3 ст.404 КПК України, позбавлений можливості усунути порушення, допущені судом першої інстанції шляхом ухвалення у цьому кримінальному провадженні нового вироку судом апеляційної інстанції чи постановлення цим судом ухвали про зміну вироку суду першої інстанції.

У зв`язку із викладеним, з огляду на вимоги ст.ст.2,8,9 КПК України, оскільки апеляційний суд позбавлений можливості постановити судове рішення, то за відсутності іншого законодавчо визначеного способу забезпечення виконання завдань кримінального судочинства змушений застосувати найприйнятніший спосіб розгляду кримінального провадження - призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Оскільки вирок скасовується через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність колегія суддів, згідно положень ч.2 ст.415 КПК України, не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а тому не перевіряє доводи щодо невідповідності призначеного ОСОБА_7 покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості за апеляційними скаргами сторони захисту та внаслідок м`якості за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 .

У ході нового розгляду необхідно усунути зазначені порушення закону, дослідити докази, які будуть надані сторонами кримінального провадження, встановленим обставинам дати належну юридичну оцінку, ухвалити у цьому кримінальному провадженні законне та обґрунтоване рішення, належним чином його мотивувавши.

Колегія суддів вважає, що на даний час не відпали обставини, які були підставою для обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому, у зв`язку із скасуванням вироку та призначенням нового розгляду цього кримінального провадження у суді першої інстанції апеляційний суд бере до уваги, що з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобіганню ризикам передбаченим п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, які на момент розгляду кримінального провадження в суді не зменшилися, необхідно продовжити ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 409, 412, 413, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 15 січня 2018 року відносно ОСОБА_7 скасувати у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Призначити новий судовий розгляд даного кримінального провадження в суді першої інстанції.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою застосованого до обвинуваченого ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до 14 листопада 2018 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

.