Провадження № 1-кс/161/5501/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 20 липня 2018 року
Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , представника власника майна ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Луцького РВП ЛВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000553 від 04 липня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.146 КК України, про арешт майна, -
В С Т А Н О В И В :
Слідчий СВ Луцького РВП ЛВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області із клопотанням про арешт майна, мотивуючи його тим, що СВ Луцького РВП ЛВП ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000553 від 04 липня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.146 КК України, за фактом того, що 03.07.2018, о 19 годині 50 хвилин, в с. Струмівка Луцького району, ОСОБА_6 , 1982 року народження, перебуваючи на прилеглій території АЗС «ОККО», що по вулиці Рівненська, 2а, діючи умисно, відкрито, в присутності третіх осіб, наніс потерпілому ОСОБА_7 , 1981 року народження, удар кулаком правої руки в ділянку лівої вушної раковини та з застосуванням фізичної сили, що не становило загрози для життя та здоров`я потерпілого, помістив останнього проти його волі на заднє сидіння автомобіля марки «Opel» д.н.з. НОМЕР_1 , який вирушив в напрямку с. Гаразджа Луцького району, чим фактично вчинив викрадення та незаконне позбавлення волі потерпілого.

Окрім цього, слідчий зазначив, що під час огляду місця події, проведеного 03.07.2018 на прилеглій території АЗС «ОККО» за вищевказаною адресою, було виявлено та вилучено легковий пасажирський автомобіль марки «Opel» моделі «Combo» д.н.з. НОМЕР_1 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_8 , АДРЕСА_1 , проте перебуває у фактичному володінні ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , ключі до даного автомобіля, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 і поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АК/7975549.

На підставі викладеного, відповідно до вимог ст. ст. 40, 110, 131, 132, 167, 168, 170, 171 КПК України,слідчий просив суд, -

Накласти арешт на легковий пасажирський автомобіль марки «Opel» моделі «Combo» д.н.з. НОМЕР_1 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_8 , АДРЕСА_1 та перебуває у фактичному володінні ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , ключі до даного автомобіля, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 і поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АК/7975549.

Слідчий ОСОБА_4 у судовому засіданні просив суд задоволити клопотання, оскільки транспортний засіб був знаряддям вчинення злочину, тому є підстави для накладення арешту на вищевказаний транспортний засіб.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання слідчого підтримав та навів доводи аналогічно тим, що зазначені у клопотанні та просив суд його задовольнити.

Представник власника майна ОСОБА_5 заперечив щодо задоволення клопотання слідчого, оскільки вважає його необґрунтованим та безпідставним, оскільки вилучені у ОСОБА_9 легковий пасажирський автомобіль марки «Opel», ключі, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АК/7975549 не містять ознак речових доказів.

Окрім того, представник власника майна зазначив, що на даний час у кримінальному провадженні нікому не оголошено про підозру за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.146 КК України.

Також, ОСОБА_5 зазначив, що слідчий та прокурор не довели необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, які дають підстави вважати, що власник майна може вчиняти будь-які дії з майном, які перешкодять досудовому розслідуванню.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення слідчого ОСОБА_4 , з`ясувавши думку представника власника майна ОСОБА_5 , дослідивши матеріали клопотання, з`ясувавши думку прокурора ОСОБА_3 , встановив наступні обставини та прийшов до наступних висновків.
До Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 липня 2018 року за №0000553 слідчим внесені відомості про те, що 03.07.2018, о 19 годині 50 хвилин, в с. Струмівка Луцького району, ОСОБА_6 , 1982 року народження, перебуваючи на прилеглій території АЗС «ОККО», що по вулиці Рівненська, 2а, діючи умисно, відкрито, в присутності третіх осіб, наніс потерпілому ОСОБА_7 , 1981 року народження, удар кулаком правої руки в ділянку лівої вушної раковини та з застосуванням фізичної сили, що не становило загрози для життя та здоров`я потерпілого, помістив останнього проти його волі на заднє сидіння автомобіля марки «Opel» д.н.з. НОМЕР_1 , який вирушив в напрямку с. Гаразджа Луцького району, чим фактично вчинив викрадення та незаконне позбавлення волі потерпілого, з попередньою кваліфікацією за ч.1 ст.146 КК України (а.с4).
Відповідно до протоколу огляду місця події від 03 липня 2018 року встановлено, що було проведено огляд автомобіля марки «Opel» д.н.з. НОМЕР_1 (а.с.6).
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу встановлено, що власником автомобіля марки «Opel» д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_8 (а.с.12).
Згідно ч.1 ст.16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, підставою для накладення арешту на майно є наявність сукупності підстав чи обґрунтованих підозр вважати, що відповідне майно є доказом злочину, та (або) підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України метою накладення арешту на майно може бути забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171,частиною шостою статті 173цього Кодексу.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим та прокурором не доведено наявність ризиків того, що власник майна ОСОБА_8 може приховувати, пошкодити, псувати, знищити, перетворити, відчужити автомобіль марки «OpelCombo», д.н.з. НОМЕР_1 .
Разом з тим, автомобіль марки «Opel» моделі «Combo» д.н.з. НОМЕР_1 , ключі до даного автомобіля, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 і поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АК/7975549 не визнані слідчим речовим доказом у кримінальному провадженні №0000553 від 04 липня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.146 КК України,тому слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання про арешт майна слід відмовити.

Керуючись ст.ст.98,167,170,172,173,372 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Луцького РВП ЛВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000553 від 04 липня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.146 КК України, про арешт майна на легковий пасажирський автомобіль марки «Opel» моделі «Combo» д.н.з. НОМЕР_1 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_8 , АДРЕСА_1 та перебуває у фактичному володінні ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , ключі до даного автомобіля, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 і поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АК/7975549 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Волинської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1