АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/120/18 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа №615/1471/15-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.191 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

- головуючого судді ОСОБА_2 ,
- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
- при секретарі ОСОБА_5 ,
- за участю прокурора ОСОБА_6 ,
- захисника-адвоката ОСОБА_7 ,
- обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на вирок Валківського районного суду Харківської області від 16.02.2017 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт.Нова Водолага Харківської області, громадянин України, з вищою освітою, одружений, раніше не судимий, який має на утриманні дітей 2003,2007,2008 років народження, працюючий директором комунального закладу «Нововодолазький санаторний навчально-виховний комплекс» Харківської обласної ради», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

виправданий у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України та його виправдано на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України за недоведеністю, що в діях обвинуваченого є склад зазначеного кримінального правопорушення.
В задоволенні цивільного позову прокурора, заявленого в інтересах держави відмовлено.
Процесуальні витрати віднесено на рахунок Державного бюджету.

Судом встановлено, що органом досудового слідства ОСОБА_8 обвинувачувався в наступному.
Обіймаючи посаду директора комунального закладу «Нововодолазький санаторний навчально-виховний комплекс» Харківської обласної ради, правонаступника комунального закладу Нововодолазької загальноосвітньої санаторної школи-інтернату І-ІІІ ступенів для дітей із захворюваннями органів травлення Харківської обласної ради, будучи службовою особою, мав достатній досвід роботи на вказаній посаді достовірно був обізнаний про права, завдання та обов`язки, взаємовідносини (зв`язки за посадою) підлеглих йому працівників, посадові інструкції яких затверджуються ним особисто, та вимоги діючого законодавства з питань трудового законодавства.
ОСОБА_8 достовірно знав про те, що посадові інструкції оператора газової котельні та машиніста з прання білизни не містять переліку прав та обов`язків, що стосуються безпосереднього спілкування зазначених робітників з вихованцями закладу, та за характером виконуваної ними роботи не передбачають спілкування з дітьми, та за характером роботи вони безпосередньо не спілкуються з учнями, вихованцями закладу, або їх спілкування носить короткотривалий, епізодичний характер.
На підставі рішення Харківської обласної ради від 21.04.2011 року №139-VI «Про зміну типу та перейменування загальноосвітньої школи-інтернат І-ІІІ ступенів для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», ОСОБА_8 видано відповідний наказ №182 від 01.09.2011 року про перейменування закладу та з інших питань.
При цьому, ОСОБА_8 відповідний наказ, щодо внесення змін до наказів про оплату праці працівників закладу не вніс.
В зв`язку з чим, в порушення вимог п.31 «Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти», затвердженої наказом Міністерства освіти України від 15.04.1993 року №102, працівникам із числа адміністративно-господарського, обслуговуючого та навчально-допоміжного персоналу, які за характером роботи безпосередньо не спілкуються з учнями та вихованцями, або спілкування носить короткотривалий, епізодичний характер необґрунтовано підвищено посадові оклади на 15 відсотків.
Так, безпідставно було підвищено посадові оклади операторам газової котельні, машиністам з прання білизни та період з 01.09.2011 року по 13.01.2012 року
Крім того, 13.01.2012 року він видав наказ №8-к «Про підвищення посадових окладів працівникам школи-інтернату», згідно з якого з цього дня підвищено на 15% посадові оклади працівникам із числа адміністративно-господарського, обслуговуючого та навчально-допоміжного персоналу, у тому числі операторам газової котельні, машиністам з прання білизни.
Цей наказ не відповідав вимогам п.31 «Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти», оскільки зазначені працівники за характером роботи безпосередньо не спілкуються з учнями, вихованцями закладу, або спілкування носить короткотривалий, епізодичний характер, внаслідок чого за період з 13.01.2012 року по 01.10.2012 року цім працівникам закладу необґрунтовано підвищено посадові оклади на 15 відсотків і безпідставно виплачені грошові кошти.
Так, оператору газової котельні ОСОБА_9 внаслідок незаконного підвищення на 15% окладу за період з 01.09.2011 року по 01.10.2012 року зайво нараховані надбавки в сумі 1 157 грн. 08 коп.; оператору газової котельні ОСОБА_10 - 1 972 грн. 30 коп.; машиністу з прання білизни ОСОБА_11 1 907 грн. 77 коп.; ОСОБА_12 1 738 грн. 53 коп.
При зазначених обставинах, ОСОБА_8 , зловживаючи своїм службовим становищем, розтратив грошові кошти комунального закладу «Нововодолазький санаторний навчально-виховний комплекс», а саме необґрунтовано виплачено заробітної плати на суму 6 775 грн. 68 коп. та як наслідок необґрунтовано перераховано єдиного внеску на суму 2 459 грн. 57 коп., а всього заподіяно матеріальну шкоду місцевому бюджету на загальну суму 9 235 грн. 25 коп.

Зазначеними діями ОСОБА_8 , на думку сторони обвинувачення, використовуючи своє службове становище керівника закладу, діючи умисно, з метою підвищення власного авторитету серед працівників очолюваного колективу, всупереч інтересам служби, що виразилось в незаконних виплатах підвищених посадових окладів, діючи в інтересах третіх осіб, а саме вищезазначених підлеглих працівників, розтратив чуже майно, а саме грошові кошти з місцевого бюджету.
Вказані дії ОСОБА_8 органом досудового слідства кваліфіковані за ч.2 ст.191 КК України, як розтрата чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.
В судових засіданнях суду першої та апеляційної інстанції ОСОБА_8 винним в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав і пояснив, що за його переконанням вказані працівники мали право на підвищення посадових окладів, а зазначені органом досудового слідства мотиви та мета його дій є надуманими.
Суд першої інстанції, дослідивши надані докази, вивчивши нормативно-правові акти, що регулюють порядок роботи спеціального навчального закладу та правила нарахування надбавок до посадового окладу його працівників, дійшов висновку про недоведеність винуватості ОСОБА_8 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та відсутність в його діях складу злочину, передбаченого ч.2 ст.191 КК України.
Так, суд дійшов висновку про те, що обвинувачений не мав умислу на розтрату коштів, оскільки вважав, що його накази правомірні, а також визнав, що стороною обвинувачення не доведено мотив дій обвинуваченого.
Прокурор в апеляційній скарзі просить повторно дослідити докази по справі, скасувати вирок у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність; ухвалити свій вирок, яким визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України та призначити покарання у виді 2 років обмеження волі, відповідно до положень ст.75 КК України звільнити останнього від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки та позбавити права обіймати керівні посади на 2 роки.
В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначив, що суд неправильно тлумачив нормативний акт, а саме п.31 « Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти», на підставі якої обвинувачений своїм наказом встановив надбавки до посадових окладів операторам газової котельної та машиністам з прання білизни.
Відповідно до вимог цієї Інструкції, працівникам із числа адміністративно-господарського, обслуговуючого та навчально-допоміжного персоналу закладів освіти, які за характером роботи безпосередньо спілкуються з вихованцями спеціальних (з особливим режимом) закладів посадові оклади підвищуються на 15-25 %.
Оператори котельної та працівники пральні працюють у відокремлених приміщеннях з обмеженим доступом, а тому за характером роботи не спілкуються з дітьми. Їх спілкування має епізодичний характер і не пов`язане з виконанням службових обов`язків. А тому зазначені надбавки до посадових окладів встановлені безпідставно.
Не зважаючи на це, суд, показаннями свідків встановив фактичне спілкування зазначених осіб з вихованцями закладу.
При цьому суд, не врахував належним чином показанням свідка ОСОБА_13 . Даний свідок підтвердив неможливість такого спілкування.
Крім того, судом не враховано статус самого об`єкта газової котельні, робота у якій відноситься до робіт із підвищеною небезпекою, доступ до якого обмежено, та залишення якого без нагляду заборонено.
Прокурор вважає, що аналогічною за своїм змістом є робота машиністів з прання білизни і звертає увагу на те, що обвинувачений підвищив посадові оклади лише вказаним в обвинуваченні працівникам, не зробивши це відносно інших (заступника директора з господарчої роботи, водія, сторожа, інших), які також мають змогу епізодично та короткотривало спілкуватися з учнями інтернату.
На думку апелянта, спілкування працівників котельні та пральні з учнями є нетривалим, епізодичним, не має виховного характеру, воно є загальним та не впливає на виховний процес, а отже такі працівники не мають право на підвищення посадового окладу, у зв`язку з чим ОСОБА_8 допустив розтрату державних коштів.

В запереченнях на апеляцію прокурора захисник ОСОБА_7 просить залишити скаргу без задоволення. На думку захисника, вирок районного суду є законним та обґрунтованим, зазначила, що в діях ОСОБА_8 відсутній умисел на вчинення злочину. Вважає, що підвищення посадових окладів працівників обслуговуючого персоналу є правомірним, зазначені робітники мали спілкування з учнями інтернату, відповідний наказ директора закладу був перевірений Головним управлінням освіти і науки Харківської ОДА та погоджений з профспілковою організацією.

Заслухавши доповідь головуючого, з`ясувавши думку прокурора, який підтримав апеляцію, посилаючись на наведені обставини; обвинуваченого та захисника, які заперечували проти скарги та вважали вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.
Висновки суду першої інстанції ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні та викладених у вироку доказах.
Наведені у вироку докази досліджені судом повністю відповідно з вимогами КПК України.
Прокурор при апеляційному розгляді справи зазначив, що всі надані суду стороною обвинувачення докази були досліджені судом першої інстанції в повному обсязі, він реалізував свої права при дослідженні цих доказів, зміст доказів викладено у вироку без викривлень.
За таких обставин, керуючись ч.3 ст. 404 КПК , колегія суддів не вбачає підстав для повторного дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, оскільки вони встановлені судом першої інстанції шляхом дослідження наданих сторонами доказів із дотриманням норм КПК України.
Із наведених у вироку доказів убачається наступне.
Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_11 пояснили в судовому засіданні, що вони працюють в Нововодолазькому дитячому інтернаті з 1985 року та 1977 років відповідно машиністами з прання білизни. Їх робоче місце знаходиться в окремому від основної будівлі приміщенні, в якому також розташовані котельня і гаражі. Їх робота полягає у пранні постільної білизни та особистого одягу вихованців інтернату. ОСОБА_12 пояснила, що впродовж робочого дня з 8 години ранку до 17 години, діти приносять до пральні постільну білизну та особисті речі. Вона виходить до них з прального цеху та приймаючи речі спілкується, іноді робить необхідні зауваження. Таке спілкування відбувається щодня між дітьми та обома працівниками пральні, оскільки приймання речей здійснюється з 8.30 до 9.30, а видача з 15.30 до 16.30 годин, в залежності від часу початку та закінчення занять у дітей.
Свідок ОСОБА_9 пояснила, що працює оператором газової котельні у Нововодолазькому санаторному навчально-виховному комплексі з 2006 року. В 2011-2012 роках вона отримувала надбавку до зарплатні за спілкування з дітьми. В коло її обов`язків входить контроль приладів котельні. Для забезпечення правильної та економної роботи котельні вона іноді виходить за межі котельні, щоб перевірити нагрів труб опалення та повідомити вихованцям закладу, коли відбудеться подача гарячої води. Режим роботи передбачає «доба через три», в зміні працює один оператор. Дві години в роботі передбачені для технічної перерви, впродовж яких вона має можливість вийти за межі території котельні. Котельня уявляє собою окреме приміщення, розділене парканом з воротами. Хвіртка зачиняється на замок, щоб діти не потрапили до котельні. Біля хвіртки розташований дзвінок, куди іноді дзвонять діти, щоб попросити подати гарячу воду. В такому разі, вона виходить до них і спілкується. Коли заклад мав статус інтернату для дітей сиріт, ті неодноразово через паркан проникали на територію котельні і вона їм робила зауваження і таким чином також відбувалось спілкування.
Свідок ОСОБА_10 пояснила, що на даний момент перебуває на пенсії, але працювала в інтернаті з 1996 по 2014 рік, коли інтернат було переформатовано в санаторний навчально-виховний комплекс. ОСОБА_10 повідомила, що в силу своїх обов`язків здійснювала нагрів води для подачі її в приміщення інтернату, спілкувалась з вихованцями закладу регулярно, питаючі коли їм потрібно подати гарячу воду для купання. В разі, коли вона бачила якесь порушення дисципліни з боку дітей, вона робила їм зауваження. Іноді, як пояснила ОСОБА_10 , діти сироти проникали на територію котельні, періодично діти приходили до калитки котельні, щоб попрохати увімкнути їм гарячу воду.
Дослідженням нормативних актів та статутних документів встановлено, що «Нововодолазький санаторний навчально-виховний комплекс» є загальноосвітньою школою-інтернатом та підпадає під перелік спеціальних закладів з особливим режимом, закріплений у Додатку № 5, згідно з яким до переліку входять інтернати усіх типів та найменувань.
Відповідно до додатку №5 до Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти, школа-інтернат є спеціальним закладом (з особливим режимом), робота в якій дає право на підвищення посадових окладів на 15-25 відсотків.
Відповідно до наказу директора Комунального закладу «Нововодолазька загальноосвітня санаторна школа-інтернат І-ІІІ ступенів для дітей із захворюваннями органів травлення» Харківської обласної ради від 13.01.2012 року №8-к ОСОБА_8 «Про підвищення посадових окладів працівникам школи-інтернату», підвищено на 15% з 03 січня 2012 року на поточний фінансовий рік посадові оклади працівникам із числа адміністративно-господарського, обслуговуючого та навчально-допоміжного персоналу, які за характером роботи безпосередньо спілкуються з учнями, вихованцями школи-інтернату, серед яких машиністи з прання та оператори газової котельні.
Вказаний наказ було погоджено з профспілковим комітетом школи-інтернату, протокол №118 від 13.01.2012 року, що відповідає вимогам абзацу 3 п. 31 Інструкції №102 "Про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти".
Відповідно до розрахункових відомостей,з 01.09.2011 року по 01.10.2012 року нараховано і виплачено надбавку до посадового окладу: ОСОБА_9 в сумі 1 157 грн. 08 коп., ОСОБА_10 - 1 972 грн. 30 коп., ОСОБА_11 1 907 грн. 77 коп., ОСОБА_12 1 738 грн. 53 коп.
Крім того, районний суд дослідив Правила внутрішнього розпорядку закладу в частині виховання у дітей бережливого ставлення до майна, що передбачає необхідність спілкування обслуговуючого персоналу з дітьми й при цьому це спілкування має носити безпосередній та виховний характер.
Суд у вироку звертає увагу, що нормативні акти, якими регулюється порядок нарахування заробітної плати та доплат працівникам з числа адміністративно-господарського, обслуговуючого та навчально-допоміжного персоналу не містять визначення «інтенсивності» або «періодичності» спілкування працівників з вихованцями закладу. «Інтенсивність» та «періодичність» спілкування зазначеними нормативними актами не визначені та не регулюються.
Таким чином, висновок районного суду про необґрунтованість посилань державного обвинувачення на обов`язкове врахування цих категорій оцінки спілкування, при вирішенні питання про застосування відповідної надбавки, є правильним.
За таких обставин, висновок суду про те, що наведеними доказами встановлено фактичне спілкування операторів котельні та працівників пральні з вихованцями закладу під час виконання своїх обов`язків є обґрунтованим.
Вказані обставини, з урахуванням положень п. 31 Інструкції «Про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти», згідно з яким працівникам із числа адміністративно-господарського, обслуговуючого та навчально-допоміжного персоналу (крім помічників вихователя) закладів освіти, які за характером роботи безпосередньо спілкуються з учнями, вихованцями спеціальних (з особливим режимом) закладів, посадові оклади підвищуються на 15-25 відсотків, давали підстави ОСОБА_8 встановлювати надбавки до посадових окладів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .
У зв`язку із встановленням факту спілкування зазначених працівників з вихованцями спеціального освітнього закладу при виконанні службових обов`язків, районним судом визнано неналежними доказами Акт ревізії Держфінінспекції в Харківській області від 27.11.2012 року та висновок судово-економічної експертизи № 9023 від 31.10.2013 р., оскільки експертам та ревізорам при дослідженні ці обставини були невідомі та не враховані під час досліджень.
Такий висновок суду відповідає положенням ст.ст. 86,89 КПК України.
Приймаючи рішення колегія суддів також виходить з наступного.
Злочин, передбачений ч. 2 ст.191 КК України, вчиняється виключно з прямим умислом.
Як убачається із досліджених доказів, зазначені надбавки до посадових окладів були встановлені працівникам закладу тривалий час до реорганізації закладу, тобто до 01.09.2011 року дати, з якої Нововодолазька обласна загальноосвітня школа-інтернат 1-3 ступенів для дітей-сиріт та дітей, які залишилися без батьківського піклування була перейменована у Нововодолазький санаторний навчально-виховний комплекс Харківської ОДА.
Накази директора закладу - ОСОБА_8 про встановлення цих надбавок були узгоджені з профспілками та розпорядником коштів відповідним Управлінням Харківської облдержадміністрації, кошторис закладу також було затверджено розпорядником коштів, при цьому на оплату праці, зазначених у вироку працівників, були передбачені кошти з урахуванням і надбавки до посадового окладу, передбаченої п.31 Інструкції «Про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти».
За таких обставин, доводи обвинуваченого про те, що він був впевнений в правомірності встановлення працівникам відповідної надбавки до окладу, а тому не змінював раніше виданий наказ, не спростовані стороною обвинувачення.
Виходячи з цього, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що обвинувачений, встановлюючи наказом надбавки до посадових окладів, не усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), не передбачав суспільно небезпечні наслідки і не бажав їх настання є обґрунтованим.
Приймаючи до уваги цей висновок, колегія суддів вважає, що у випадку коли обвинувачений сумлінно помилявся і не вносив зміни до відповідних наказів, що потягнуло за собою надлишкові виплати у сумі суму 6 775 грн. 68 коп. він мав би нести матеріальну відповідальність відповідно до положень КЗпП України, а не кримінальну відповідальність.
Відповідно до положень п.2 ст.91 КПК України мотив і мета злочину є обставинами, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Обов`язок доказування, згідно вимог ст.92 КПК України, покладено на слідчого, прокурора.
Сторона обвинувачення не надала жодного доказу у підтвердження обвинувачення в частині того, що обвинувачений діяв з метою підвищення власного авторитету серед працівників очолюваного колективу.
Отже, обвинувачення, в цій частини, є припущенням, а відповідно до приписів ч.3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, наявність в діях ОСОБА_14 корисливого мотиву стороною обвинувачення мотивовано його намаганням таким чином підвищити власний авторитет серед працівників очолюваного колективу. Таке твердження є припущенням та не підтверджується об`єктивними даними, оскільки перебування обвинуваченого на посаді та його кар`єра не залежали від працівників, яким ним було встановлено надбавку, дані про отримання від останніх будь-яких благ, послуг, обвинувачення також не містить. Після початку перевірок, ОСОБА_14 було повернуто до бюджету грошові кошти, надмірну виплату яких йому ставили у вину. Таким чином, позиція обвинувачення щодо наявності корисливого мотиву у ОСОБА_14 є припущенням, а відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Посилання в апеляції на вибірковість з боку ОСОБА_8 при призначенні надбавок до посадових окладів, не призначення таких надбавок іншим, окрім вказаних в обвинуваченні особам, не відповідає дійсності.
З обвинувального акту, затвердженого 18.03.2014 року вбачається, що посадові оклади було підвищено на 15 % й іншим працівникам освітнього закладу, і ці особи також не входили до викладацького, педагогічного складу інтернату. Серед таких: оператор електронно-обчислювальної техніки, сторож, робітник по обслуговуванню будівель, комірник, кастелянша, інженер з охорони праці, швачка, електрик, секретар-друкарка, кухарка, санітарка, прибиральниця та інші, а всього 17 посад (том 10 а.с.1-7). В подальшому, 16 січня 2017 року (том 12 а.с.23-34) обвинувачення було змінено, перелік осіб, яким, за твердженням прокурора, ОСОБА_8 було протиправно підвищено посадовий оклад, скорочено до 4, посад до двох.
Щодо посилання прокурора про те, що судом не взято до уваги показання свідка ОСОБА_13 , згідно з якими оператори котельні та працівники пральні не мали спілкування з вихованцями освітнього закладу, апеляційний суд зазначає наступне.
При розгляді справи судом були допитані обвинувачений, свідки Толста, Підрепна, ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 (голова профспілкового комітету закладу), Акімова, ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , Вітер, ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_14 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_3 , ОСОБА_22 , АДРЕСА_3 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 та інші, досліджені письмові докази по справі, проаналізовано нормативно-правові акти, що регулюють спірні правовідносини, в результаті прийнято оскаржуване судове рішення.
При цьому, згідно з ч.1 ст.94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Таким чином, оцінка показань цього свідка дана судом в результаті оцінки доказів у їх сукупності, а результати такої оцінки та правові висновки ретельно та обґрунтовано викладені у вироку.
Викладені у вироку районного суду та даній ухвалі обставини спростовують доводи апеляційної скарги прокурора у зв`язку з чим вона залишається без задоволення.
Відповідно до положень п.1 ч.3 ст.374 КПК України у разі визнання особи виправданою у мотивувальній частині вироку зазначається підстави для виправдання.
Суд ці вимоги виконав.
За змістом вироку суд виправдав ОСОБА_14 за недоведеністю, що в його діях є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України.
Таке рішення відповідає положенням п.3 ч.1 ст.373 КПК України, але в резолютивній частині вироку суд не послався на цей закон.
Ця обставина може бути розцінена, як порушення права обвинуваченого на захист, але відповідно до положень ч.3 ст.409 КПК України, суд апеляційної інстанції не вправі скасувати виправдувальний вирок лише з мотивів істотного порушення прав обвинуваченого.
Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що вирок законний, обґрунтований і вмотивованим.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Валківського районного суду Харківської області від 16 лютого 2017 року щодо ОСОБА_8 без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий суддя

Судді: