Постанова

іменем України
5 липня 2018 року

м. Київ
справа № 163/73/17-к
провадження № 51-2705км18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального

суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового
засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, котрий брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 9 серпня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000565, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені
судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 31 травня 2017 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців. Строк відбування покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати із 17 листопада 2016 року. На підставі ч. 5 ст. 72 КК ОСОБА_7 зараховано у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення із 17 листопада 2016 року до дня постановлення вироку 31 травня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Питання щодо речових доказів та судових витрат вирішено судом відповідно до вимог закону.

Згідно з вироком суду 10 листопада 2016 року приблизно о 18:00 ОСОБА_7 , перебуваючи у подвір`ї будинку АДРЕСА_1 , біля входу до будинку, будучи у стані алкогольного сп`яніння, під час конфлікту, який виник на ґрунті особистих неприязних стосунків, умисно завдав сокирою (її металевою загостреною частиною) своєму батькові ОСОБА_8 не менше семи ударів по голові, заподіявши йому тілесних ушкоджень у вигляді відкритої черепно-мозкової травми з масивними переламами кісток основи та скріплення черепа, масивними крововиливами під м`які оболонки головного мозку, рани правої щоки, правої вушної мушлі, правої завушної ділянки, волосяної частини голови тім`яно-потиличної та потиличної ділянки справа та зліва, синця та садна підборіддя, у результаті чого настала смерть ОСОБА_8 .
Апеляційний суд залишив без задоволення апеляційну скаргу прокурора, а вищезазначений вирок щодо ОСОБА_7 без зміни. На підставі ч. 5 ст. 72 КК суд зарахував ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення із 17 листопада 2016 року по 21 червня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у цьому суді. Вказує на те, що суд апеляційної інстанції належним чином не перевірив доводів прокурора, викладених в апеляційній скарзі, щодо призначення засудженому фактично мінімального розміру покарання, не дав на них відповідей, а апеляційний розгляд відбувся формально. Зазначає, що суд не врахував того, що ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, злочин вчинив у стані алкогольного сп`яніння, а також не врахував наслідків скоєного у виді смерті потерпілого. При цьому суд безпідставно погодився з висновком місцевого суду про визнання обставиною, що пом`якшує покарання засудженому, щирого каяття у вчиненому. Також суд апеляційної інстанції, залишивши апеляційну скаргу прокурора без задоволення, допустив суперечності, оскільки фактично погодився з доводами, викладеними у скарзі, в частині зарахування у строк відбування засудженим покарання строк його попереднього ув`язнення.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_5 підтримав касаційну скаргу і просив її задовольнити. Захисник ОСОБА_6 вважав скаргу необґрунтованою та просив залишити її без задоволення.
Мотиви Суду
Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Висновку суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який його засуджено, та кваліфікації діяння за ч. 1 ст. 115 КК прокурор у касаційній скарзі не оспорює.

Що ж стосується доводів, викладених у скарзі, про призначення засудженому надто м`якої міри покарання, то суд вважає їх безпідставними.
Відповідно до вимог ст. 65 КК суд призначає покарання у межах санкції закону з урахуванням ступеня тяжкості злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Згідно з ч. 2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару,а й виправлення засудженого.
Визначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, належним чином урахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (відповідно до ст. 12 КК є особливо тяжким), дані про особу винного (за місцем проживання характеризується позитивно, має сім`ю, з якою не проживає, оскільки надавав допомогу батькам, у силу ст. 89 не судимий, щиро розкаявся у вчиненому), обставини, які обтяжують покарання, вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та щодо особи похилого віку.
Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнав щире каяття, яке виразилось у тому, що засуджений усвідомив протиправність своєї поведінки, вибачився перед потерпілою та рідними, при цьому ознаки його каяття були очевидними для присутніх у судовому засіданні.
Крім того, суд урахував думку потерпілої, котра просила призначити ОСОБА_7 якомога більш м`яке покарання.
Урахувавши всі обставини, суд дійшов висновку про неможливість виправлення засудженого без ізоляції від суспільства і призначив йому покарання за ч. 1 ст. 115 КК у виді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців.
Суд апеляційної інстанції, переглядаючи кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, погодився з висновком місцевого суду щодо визначеного ОСОБА_7 покарання і на обґрунтування свого рішення навів переконливі мотиви його прийняття, вказавши на відсутність правових підстав для скасування рішення суду першої інстанції. При цьому суд зазначив, що при призначенні ОСОБА_7 покарання суд зважив на обставини, на які посилається у своїй апеляційній скарзі прокурор.
Таким чином, аналогічні за змістом доводи, викладені у касаційній скарзі прокурора, щодо призначення засудженому надто м`якого покарання, були предметом перевірки суду апеляційної інстанції. Зазначені доводи, наведені в апеляційній скарзі, суд належним чином розглянув і, визнавши їх неспроможними, відмовив у задоволенні заявлених вимог, навівши обґрунтування прийнятого рішення.
Призначене ОСОБА_7 покарання є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення й попередження вчинення ним нових злочинів, воно відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК.
Доводи прокурора про те, що суд апеляційної інстанції допустив суперечності, оскільки погодився з доводами прокурора, однак при цьому залишив апеляційну скаргу без задоволення, Суд вважає неспроможними, оскільки прокурор насамперед просив про скасування вироку районного суду через м`якість призначеного покарання та про постановлення нового вироку, за яким прокурор просив призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років. Таким чином, зарахування апеляційним судом засудженому у строк відбування покарання строку його попереднього ув`язнення, як того вимагає КК, а не в результаті задоволення апеляційних вимог прокурора, Суд не може розцінювати як істотне порушення кримінального процесуального закону, про яке зазначає прокурор у скарзі.
Ухвалу апеляційного суду постановлено згідно з положеннями кримінального процесуального закону, вона відповідає вимогам статей 370, 419 КПК, а тому суд не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги прокурора.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
Ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 9 серпня 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора без задоволення.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3