ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4239/18
провадження № 1-кс/753/1251/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" березня 2018 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0013563, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернулась в порядку ст. 303 КПК України зі скаргою на постанову старшого слідчого СВ Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 від 15.01.2018р. та 26.01.2018р. про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0013563 від 29.12.2017 р. , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України.

В обґрунтування скарги заявник посилається на те, що за заявою ОСОБА_3 було порушено кримінальне провадження за фактом не виконання рішення суду від 18.04.2017р. про поновлення на роботі. 15.01.2018р. ОСОБА_3 звернулась до слідчого з клопотанням про залучення до провадження як потерплої. Не отримавши відповідь, 26.01.2018р. ОСОБА_3 повторно звернулась з аналогічним клопотанням. 16.02.2018р. отримала лист від слідчого ( вих.№Т-207/125/48-2018 та вих.№Т-427/125/48-2018 від 12.02.2018р.) з повідомленням про те що її зави розглянуті з копіями постанов від 15.01.2018р. та від 26.01.2018р. про відмову у визнанні потерпілою. 26.02.2018р. ОСОБА_3 відправила до суду скаргу на зазначені постанови, але ухвалою суду від 28.02.2018р. скарга була повернута, оскільки не були надані документи на підтвердження дати отримання копій оскаржуваних постанов. 06.03.2018р. нею скарга на постанови слідчого повторно направлена до суду. Тому вважає, що строк оскарження постанов пропущений з поважних причин та просить його поновити. В обґрунтування скарги посилається на те, що злочином їй завдано шкоди моральної та матеріальної, а слідчий не врахував це при винесенні постанови.

ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги в повному обсязі просила їх задовольнити.

Прокурор, слідчий в судове засідання не з`явились, про час і місце були повідомлені належним чином. Відповідно до вимог ст. 306 КПК України неявка слідчого та прокурора не перешкоджає розгляду скарги.

Вислухавши заявника, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №0013563, слідчий суддя встановив наступне.

Старшим слідчими СВ Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві розслідується кримінальне провадження №013563, внесене до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 за попередньою кваліфікацією за ч. 2 ст. 382 КК України.

15.01.2018р. та 26.01.2018р. ОСОБА_3 звернулась до слідчого з клопотанням про залучення у якості потерпілого у кримінальному провадженні №013563 від 29.12.2017р.

Постановами слідчого від 15.01.2018р., 26.01.2018р. (які є ідентичними) було відмовлено у визнанні потерпілою ОСОБА_3 по кримінальному провадженню №013563 від 27.12.2017 р., розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України.

Як вбачається із супровідного листа до постанов про відмову у визнанні потерпілим від 15.01.2018р. та 26.01.2018р. старшим слідчим СВ Дарницького УП ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 направлено копії постанов ОСОБА_3 12.02.2018р.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Згідно із ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Враховуючи з доданих до скарги матеріалів вбачається, що строк ОСОБА_3 пропущений з поважних причин, тому слідчий суддя вважає про наявність достатніх підстав для задоволення клопотання ОСОБА_3 та поновлює процесуальний строк для подання скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Згідно з положеннями п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим, може бути оскаржено особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Згідно із ч. 2 ст. 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Як зазначено у ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Також, таке процесуальне рішення слідчий, прокурор приймає з урахуванням норм ст. 94 КПК України, у якій зазначається, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КК України передбачена відповідальність за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню вчинене службовою особою.

Статтею 8 КПК України гарантовано, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

В постановах слідчого від 15.01.2018р., 26.01.2018р. зазначається про те, що злочин передбачений ч. 2 ст. 382 КК України є злочином з формальним складом тому не передбачає настання наслідків для ОСОБА_3 , що в свою чергу виключає завдання будь якої шкоди.

З постанови вбачається, що слідчим теоретично обґрунтовано відсутність підстав для визнання ОСОБА_3 потерпілою, проте не зазначено, які саме слідчі (розшукові) дії проведені в даному кримінальному провадженні, між тим, фактичні обставини кримінального правопорушення свідчать про те, що висновок про наявність чи відсутність шкоди завданої ОСОБА_3 , в тому числі і майнової, безпосередньо залежить від встановлення інших ознак кримінального правопорушення в діянні відповідної особи. Наявність чи відсутність в діях особи ознак кримінального правопорушення є обставиною яка підлягає доказуванню у кримінальному провадженні відповідно до ст. 91 КПК України, при цьому доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження (ч. 2 ст. 91 КПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим кодексом.

При цьому, частиною третьою вказаної статті передбачені конкретні шляхи за допомогою яких потерпілий може приймати участь у збиранні доказів.

Отже, встановлення обставин про які йдеться є метою розслідування, яка спрямована на здійснення завдань кримінального провадження і потерпілому має право безпосередньо приймати участь в цьому процесі і той факт, що на даний час наявність таких обставин достовірно не встановлена, аж ніяк не може слугувати підставою для відмови у визнанні потерпілим.

Слідчий суддя вважає, що дії слідчого не можуть обмежувати права та свободи особи, яка звернулась за захистом свої прав, зазначивши, що завдано збитків, або у випадку, коли такі збитки могли бути ймовірно завдані. Тому слідчий суддя вважає необхідним скасувати указану постанову про відмову у визнанні потерпілою ОСОБА_3 .

Оскільки винесення постанови про визнання особи потерпілим процесуальний закон не вимагає, вимоги в частині зобов`язання слідчого винести рішення про визнання потерпілим задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 55, 303, 304, 307, 309, ст.372, ст.532 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
Поновити ОСОБА_3 строк звернення до суду зі скаргою на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

Скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Скасувати постанови старшого слідчого СВ Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 від 15.01.2018р. та 26.01.2018р. про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0013563 від 29.12.2017 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України.

В решті вимог відмовити.

Матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0013563 від 29.12.2017 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України повернути слідчому.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1