Справа № 466/9580/17
У Х В А Л А
судового засідання

«23» жовтня 2018 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст.185КК України,

В С Т А Н О В И В:

у провадженні Шевченківського районного суду м. Львова знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст.185КК України.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_7 заявив клопотання, в якому просив суд визнати доказ, а саме протокол огляду місця події від 25 квітня 2017 року недопустимим.

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення такого клопотання, посилаючись на те, що докази зібрані в процесі досудового розслідування в порядку, визначеному КПК України.

Заслухавши думку прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_4 , представника потерпілої ОСОБА_5 , дослідивши клопотання захисника про визнання недопустимим доказу, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: 1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; 2) отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження; 3) порушення права особи на захист; 4) отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права; 5) порушення права на перехресний допит. Недопустимими є також докази, що були отримані: 1) з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні; 2) після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Відповідно ст.ст. 94, 374 КПК України оцінку доказам, які були досліджені під час судового розгляду кримінального провадження, суд надає в нарадчій кімнаті при ухваленні вироку.

Положенням ч. 3 ст. 17 КПК передбачено, що обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом.

З матеріалів справи вбачається, що потерпіла ОСОБА_4 25 квітня 2017 року о 09.40 год. зателефонувала в Шевченківський ВП ГУ НП у Львівській області та повідомила про те, що невідома особа викрала золоті вироби з квартири.

Із заяви потерпілої ОСОБА_4 від 25 квітня 2017 року вбачається, що вона не заперечувала проти перебування працівників поліції у приміщенні її квартири за адресою: АДРЕСА_1 та проти проведення огляду місця події та слідчих дій.

Огляд місця події за адресою: АДРЕСА_1 було розпочато о 11.20 год. та закінчено о 12.00 год. 25 квітня 2017 року, на підставі чого було складено протокол огляду місця події.

З Витягу кримінального провадження №0001790 вбачається, що відомості про вчинене кримінальне правопорушення на підставі повідомлення потерпілої ОСОБА_4 було внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 26 квітня 2017 року о 00.34 год.

Відповідно до ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.

Згідно з ч.3 ст. 214 КПК України огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після завершення огляду.

Положеннями ч.1 ст. 233 КПК України передбачено, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

З клопотання про визнання доказу недопустимим, як і з самого протоколу огляду не вбачається істотного порушення прав людини і основоположних свобод.

Ознака очевидності чи неочевидності допустимості певного доказу є оціночним поняттям і вирішення даного питання відноситься виключно до дискреційних повноважень суду.

Відповідно до вимог ч.1 ст.89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Відповідно до вимог ч.2 ст.92 КПК України обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.

Обставин очевидної недопустимості доказів, які б вказували на неможливість продовження судового розгляду чи припинення його дослідження захисником в клопотанні не наведено та в судовому розгляді не встановлено.

Вказані у клопотанні питання допустимості доказу, суд вважає можливим вирішити в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

У зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 87, 89, 94, 214, 233, 237, 372 КПК України, -

У Х В А Л И В:

у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_7 про визнання доказу недопустимим - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1