Справа № 428/3067/18
Провадження № 11-кп/782/245/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши 13 серпня 2018 року у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сєвєродонецька кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 05 квітня 2018 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сєвєродонецька, Луганської області, громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, є фізичною особою-підприємецем, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 09.11.2017 Сєвєродонецьким міським судом Луганської області за ст. 185 ч. 1 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, із застосуванням ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік та покладенні обов`язки відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України,
засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 09.11.2017 у вигляді 1 місяця позбавлення волі та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.
Процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи № 19/113/9-3/279е від 07.02.2018 в розмірі 429,00 гривень; дактилоскопічної експертизи № 19/113/6-1/110 е від 22.02.2018 в розмірі 715,00 гривень стягнуто з ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним в тому, що він 05 лютого 2018 року приблизно о 20 годині 55 хвилин, діючи повторно, через вікно шляхом виривання захисної решітки та розбиття віконного скла проник до приміщення ТОВ «Делівері», розташованого за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Донецька, 41-а, де з кабінету операторів таємно викрав майно, яке належить ТОВ «Делівері»: ноутбук марки «Lenovo - G 70-70» s|n: PF05XWJC, mo: PF9XB4C16118 з зарядним пристроєм, вартістю 6867,44 гривень; оптичний маніпулятор (комп`ютерну мишу) марки «Logitech» модель МІ00 вартістю 108,33 гривень, чим завдав матеріальну шкоду на загальну суму 6975,77 гривень.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить змінити вирок в частині пом`якшення йому покарання, процесуальні витрати віднести за рахунок держави або зменшити суми, які з нього стягнуті. Посилається на те, що він уклав угоду, затверджену прокурором, згідно з якою за визнання вини, відшкодування шкоди, він погодився на спрощений порядок судового розгляду, в обмін на призначення строку покарання «менше меншого». Не оспорюючи вирок в частині доведеності вини у вчинені злочину, вважає, що призначене судом покарання є суворим. Вказує на те, що судом допущено порушення вимог ч.1 ст. 88 та ст. 475 КПК України. Судом при призначенні покарання повторно враховані відомості про його судимість, що, на думку обвинуваченого, потягло призначення судом більш суворого покарання за відсутності обставин, що обтяжують покарання. Зазначає, що судом не враховано в якості обставин, що пом`якшують покарання повне визнання ним вини та активне сприяння слідству у розкритті злочину. Вважає, що суд, в порушення вимог закону, невірно вказав у вироку кваліфікуючу ознаку - вчинення злочину повторно. Також судом не встановлений його матеріальний стан, документальне підтвердження витрат на залучення експерта, проте стягнуто з нього процесуальні витрати на залучення експерта.

Апеляційний розгляд згідно з ч. 4 ст. 401 КПК України проведено за відсутності обвинуваченого ОСОБА_8 , який тримається під вартою, оскільки в апеляційній скарзі не порушується питання про погіршення його становища, суд не визнав обов`язковою його участь, а також від нього про це не надходило клопотання.

Після докладу суддею-доповідачем змісту вироку, доводів апеляційної скарги, були заслухані:

- захисник, який підтримав її вимоги, посилаючись на доводи, що в ній викладені;

- прокурор, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, пославшись на законність та обґрунтованість вироку.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника та прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, з таких підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, вважає, що вирок суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 370 КПК України.

У матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про укладання угоди про визнання винуватості, через що посилання обвинуваченого на порушення судом вимог ст. 475 КПК України є необґрунтованим.

Висновки суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_8 у вчинені злочину, а також кваліфікація його дій за ч. 3 ст. 185 КК України є правильними, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки обвинувачений вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, поєднану з проникненням до приміщення.

Доводи обвинуваченого про неправильне встановлення кваліфікуючої ознаки - вчинення крадіжки повторно є безпідставними.

Суд першої інстанції розглянув кримінальне провадження у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, а саме з`ясувавши чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст обставин, які ніким не оспорюються, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, визнав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин.
При цьому, відповідно до ст. 32 КК України, за наявності не погашеної судимості за вчинення крадіжки, вірно визнано, що цей злочин ОСОБА_8 вчинено повторно.
Суд першої інстанції у вироку не посилався, як на докази, які стосуються судимостей ОСОБА_8 або вчинення ним інших правопорушень, що не є предметом цього кримінального провадження, а також на відомості щодо його характеру або окремих рис характеру на підтвердження винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.
За таких обставин доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції вимог ст. 88 КПК України є надуманими.

Також колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого про невідповідність за своєю суворістю призначеного покарання тяжкості злочину та його особи є необґрунтованими.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, який раніше судимий, вчинив новий злочин в період іспитового строку за попередньою судимістю, займався суспільно корисною працею, задовільно характеризується за місцем проживання, обставини, які пом`якшують покарання: щире каяття, усунення заподіяної шкоди; відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Судом першої інстанції призначено мінімальне покарання, що передбачено санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, яке є необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.
Колегією суддів не встановлено наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також з урахуванням особи винного, відсутні підстави призначення покарання на підставі ст. 69 КК України.
Окрім того судом першої інстанції остаточне покарання вірно визначено на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, оскільки ОСОБА_8 після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, тому суд до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднав невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Доводи обвинуваченого про безпідставність стягнення процесуальних витрат не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону.

Судом першої інстанції вірно вирішено питання щодо процесуальних витрат, які були стягненні з обвинуваченого згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України.

Ці витрати є документально підтвердженими довідками експертної установи (ар.к.п. 43, 90).

Підстав для зменшення розміру належних до оплати процесуальних витрат чи звільнення від їх оплати повністю або частково, згідно з ст. 119 КПК України, не встановлено.

За таких обставин, колегією суддів не встановлено істотного порушення вимог кримінального процесуального законодавства чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які є підставою для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 407, ст.ст. 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, вирок Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 05 квітня 2018 рокущодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена учасниками судового процесу шляхом подачі касаційних скарг безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3