ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/2477/17 Номер провадження 11-кп/814/123/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 27.11.2017 року
з секретарем судового засідання ОСОБА_6
з участю
прокурора ОСОБА_7
засудженого ОСОБА_5
В С Т А Н О В И Л А :
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини справи
Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтава від 27.11.2017 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування амністії.

Обгрунтовуючи своє рішення суд послався на те, що засуджений не підлягає звільненню від відбування покарання на підставі ЗУ «Про амністію у 2016 році»

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали
Зі змісту апеляційної скарги засудженого вбачається, що він не згодний з ухвалою та просить застосувати до нього амністію.

Під час апеляційного перегляду підтримав свої апеляційні вимоги та уточнив, що він відбув половину покарання у виді позбавлення волі, а тому, на його думку, він підлягає амністії.

Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_7 заперечувала проти апеляційної скарги.

Мотиви суду апеляційної інстанції
За змістом ст.1 ЗУ «Про амністію у 2016 році», звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк підлягають певні особи, перелічені в цій статті за умови визнання їх винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України.

Відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого про застосування амністії суд першої інстанції піддав системному аналізу положення ЗУ «Про застосування амністії в Україні», ЗУ «Про амністію у 2016 році», а також кримінальну біографію засудженого, який має п`ять судимостей, останні дві з яких не погашені та не зняті в установленому законом порядку.

Зокрема, з особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_5 був засуджений вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27.09.2012 року за ч.3 ст.186, 75 КК України та вироком Зінківського районного суду Полтавської області від 18.02.2013 року за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70,75 КК України. Ухвалою Диканського районного суду Полтавської області від 11.11.2014 року скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено засудженого ОСОБА_5 відбувати покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі, призначеного вироком Зіньківського районного суду Полтавської області від 18.02.2013 року.

Тобто, ОСОБА_5 відбуває покарання за злочини, які відповідно до ст.12 КК України є тяжкими, а тому, як правильно зазначено в ухвалі суду, згідно статей 1,3,4 ЗУ «Про амністію у 2016 році» засуджений не може бути звільнений від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

З огляду на вище наведене, колегія суддів вважає, що доводи апелянта про те, що він підлягає амністії оскільки відбув більше половини призначеного строку покарання не ґрунтуються на вимогах Закону, а тому його апеляційні вимоги не підлягають задоволенню.

Під час апеляційного перегляду не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Керуючись ч.2 ст.376, статтями 404,407,418 КПК України колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 27.11.2017 року щодо нього без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4