Справа № 500/1156/18
Провадження № 1-кп/500/322/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2018 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі: колегії суддів:

головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_6

захисник ОСОБА_7

малолітня потерпіла ОСОБА_8

законні представники малолітньої ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши в місті Ізмаїлі Одеської області у закритому судовому засіданні в залі суду № 2 обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0003541 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, громадянин України, українця, освіта середня-спеціальна, не працює, не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 03.04.2009р. Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч.2 ст.186, ч.2 ст.15-ст.185, ч.2 ст.185, 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, з іспитовим строком 2 роки;

- 27.09.2010р. Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч.1 ст. 187 КК України до 4 років позбавлення волі, в силу ст.71 КК України 5 років позбавлення волі

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15-ч.4 ст.152 КК України,

ВСТАНОВИВ:

18 грудня 2017 року, близько 17.40 години обвинувачений ОСОБА_6 , маючи умисел на зґвалтування, тобто статеві зносини з застосуванням фізичного насильства малолітньої, знаходячись по вул. Нахімова в м. Ізмаїлі Одеської області, де побачив малолітню ОСОБА_8 , 2006 року народження, яка поверталась з танцювального гуртка, який проводиться за адресою: АДРЕСА_2 , з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, вирішив прослідувати за нею. Наздогнавши ОСОБА_8 по вул. Ціолковського в м. Ізмаїлі Одеської області, на ділянці дороги біля паркану військової частини № НОМЕР_1 , переконавшись у відсутності сторонніх осіб, з застосуванням фізичного насильства, з метою подолання опору, який чинила потерпіла, а саме, руками схопив ОСОБА_8 за обличчя, тим самим спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді двох саден обличчя в області нижньої повіки правого ока і спинки носа, які згідно висновку експерта № 566 від 18.01.2018р. відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, після чого повалив її на землю, розірвав на ній носильні речі, та оголивши свої статеві органи намагався скоїти насильницький статевий акт, однак його злочинні дії не було доведено до кінця, з причин, що не залежали від його волі, так як малолітня ОСОБА_8 вирвалась та втекла. Своїми діями він вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.15-ч.4 ст.152 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні винним себе не визнав та пояснив, що 18.12.2017р. він спав з дружиною. Після дружина пішла за пивом, він випив, потім він пішов купив та випив ще 400гр., при цьому дружина відмовилась випити з ним, потім вони посварились, дружина просила, щоб він привів себе в порядок (поголився, помився), але він пішов по вул. Нахімова, зайшов в магазин «Корона» купив пиво, яке пив в парку. До нього підійшли два хлопці та попросили сигарет, він віддав їм останню та знову пішов до магазину купити сигарет, коли вийшов зрозумів, що немає телефону, він забув його на лавочці. Повернувся в парк, але телефону не знайшов. Коли йшов додому по вул. Нахімова, біля гуртожитку зустрів сестру. Коли він зупинився біля сусіднього під`їзду, щоб переконатись чи горить світло на кухні його квартири, якщо ні то дружина спить та можна повертатись додому, в той час жінка з дитиною сідала в машину та поїхали, тоді потерпіла могла його впізнати, якщо б відносно неї він скоїв злочин. Світло на кухні погасло близько 10:00 години, він підійшов до під`їзду, де були працівники поліції, почали обшукувати та відвезли його до відділу поліції. На слідчому експерименті йому слідчий казав що говорити, те він говорив та показував. Відносно його на досудовому розслідуванні застосовувались незаконні методи, тобто його били та примушували давати проти себе покази. Винним себе не визнає, вважає що прямих доказів його вини ні на досудовому розслідуванні та в судовому засіданні не добуто, речові докази добуто не законним шляхом, причинного зв`язку між речовими доказами та діями обвинуваченого не встановлено. Просить його виправдати.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15-ч.4 ст.152 КК України, підтверджується зібраними доказами у кримінальному провадженні:

- показаннями малолітньої ОСОБА_8 допитаною в присутності психолога про те, що це було взимку близько 17:30 годин вона поверталась із танців, йшла до бабусі. Ззаду неї йшов чоловік, вона думала, що просто йде чоловік та коли вона прискорила шаг, він також. Коли вона йшла біля дитячого садку «Аіст», пройшла №8 школу, завернула де покинута лабораторія, там не було ліхтарів та людей. Вона в той час тікала він нього, але він її схопив ззаду, штовхнув в спину, вона впала на коліна, він відразу вихопив телефон, відкинув його в траву та почав зривати з неї одяг. Вона намагалася вирватись, але він її тримав дуже міцно та хотів душити. Він сказав, що вб`є її, якщо вона не буде слухатись його. Вона хотіла вирватись, намагалась встати на ноги, але він її бив, повалив на землю. Потім в неї вийшло встати на ноги та побігти до бабусі, якій вона все розповіла. За нею приїхали батько з мати та разом, вона розповіла, що трапилось. Потім з батьком поїхали та знайшли її телефон та телефон нападника, після чого поїхали в поліцію. Вона обвинуваченого впізнала в поліції. Біля інтернату на тильній стороні будівлі горіло світло, вона зблизька дивилась на нього та бачила обличчя. Він був в штанах світлого кольору та куртці. Все це тривало десь півгодини. Коли вона йшла, хотіла подзвонила батьку, але в неї вирвали телефон;

- показаннями законного представника потерпілої ОСОБА_9 про те, що обвинуваченого ОСОБА_6 знає, а ОСОБА_8 її дочка. Вони проживають на вул. Железнякова, а дочка ходить до №8 школи. 18 грудня дитина після школи пішла до бабусі, а потім з 4 до 5 годин перебуває на танцях. Після танців вона подзвонила чоловікові, який сказав її іти до бабусі. Вона передзвонила бабусі та сказала, що знову йде до неї, але близько 18:08 годин бабуся сказала, що ОСОБА_11 ще немає. Потім подзвонила, та сказала, що здається ОСОБА_12 хотіли зґвалтувати. Вона сіла в машину, одразу подзвонила в поліцію. Коли вони під`їхали та заходили до під`їзду, побачили обвинуваченого, який стояв. Вона його впізнала, він сказав, що тут проживає. Піднявшись побачила, як бабуся давала таблетку ОСОБА_11 , її купальник та труси були порваними, одяг в болоті. Коли вони спустились в під`їзд, дочка попросила піти та поглянути де її телефон. За інтернатом набрали номер її телефону та побачили ще один телефон «Nokia», забравши телефони вони поїхали до поліції. Через годину він був затриманим. Вони на експертизу віддали художній купальник, оранжевий плащ. Також у них забрали телефони, але їх телефон повернули, а залишили «Nokia» чорного кольору. Коли його знайшли по номеру телефону, вона зрозуміла, що це їх сусід. Вона в інтернеті почала шукати ОСОБА_13 , зайшла на сторінку його дружини, написала, щоб вона передзвонила, вона передзвонила. Дружина ОСОБА_6 не довіряла йому. Дочка їй розповідала, що бачила злочинця, так як він намагався її поцілувати. Просить задовольнити цивільний позов в повному обсязі, мотивуючи тим, що її дочці ОСОБА_8 була завдана моральна шкода, яка полягає у фізичному болі та душевних стражданнях, моральних переживаннях, у порушенні нормальних життєвих зв`язків, які позначили негативні зміни у житті, викликали негативні переживання та спогади, насторогу, тривогу, емоційні та тілесні реакції при згадуванні, фіксованість уваги на проблемі, тимчасову відірваність від активного соціального життя. знижений настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, почуття образи, обурення. Наслідки подій, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачення життєвого часу (на лікування, психотерапевтичному супроводженні психолога);

- показаннями законного представник потерпілої ОСОБА_10 про те, що обвинуваченого ОСОБА_6 до цього не знав. Зазвичай він забирав дочку від бабусі. 18.12 він працював та не вийшло забрати дочку. Йому подзвонила дружина та сказала, що ОСОБА_14 ще не прийшла до бабусі. Коли дружина з дочкою спускались, то бачила хлопця в під`їзді. Вони поїхали по маршруту, по якому дочка ходить з танців до бабусі. Біля інтернату найшли телефон дочки, під яким лежав ще один, вони їх забрали та поїхали в поліцію для дачі пояснень. Другий раз поїхали близько 8 годин вечора, коли там вже були поняті та працівники поліції. На місці злочину знайшли резинку для волосся.

- показаннями свідка ОСОБА_15 про те, що обвинувачений ОСОБА_6 являється її братом, законні представники сусіди, ні яких відносин. Вона пішла з роботи близько 19 годин. В цей день вона бачила брата, він був на підпитку, а коли він на підпитку, то може з нею посваритись та на наступний день ні чого не пам`ятає. В тверезому стані може прибрати, попрати. Вона розмовляла з ним по телефону близько 17:00 годин та попросила його, щоб він зателефонував дружині аби вона забрала орхідею із води. По голосу зрозуміла, що він на підпитку, а можливо ні. У ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Nokia», чорного кольору, кнопковий. Тато у них теж сильно випивав та бив їх, особливо брата, також його в школі били. При першій судимості його сильно побили. Не помічала у нього тягу до малолітніх дівчат;

- показаннями свідка ОСОБА_16 про те, що обвинувачений ОСОБА_6 її чоловік, потерпілих не знає. Протягом дня чоловік перебував дома. Вона виходила в магазин по проханню чоловіка, купити йому пива, купила пляшку пива, він випив та ліг спати. Пізніше чоловік пішов в магазин та сказав, що незабаром повернеться. В той день він пив пиво та горілку, яку приніс сам. Вона з ним не пила. До дитині відноситься добре. В стані алкогольного сп`яніння може накричати не лише на неї, а і на дитину та ударити дитину по попі. ЇЇ міг штовхнути в спину, дати ударити по обличчю. Вона зі ОСОБА_6 знайомі з 2016 року, шлюб зареєстрували в 2017 році, дитина народилась в 2015 році та обвинувачений не батько дитині. У нього не було проявив сексуального характеру до малолітній дитині. Навіть в стані алкогольного сп`яніння не спостерігала відхилень сексуального характеру;

- рапортом від 18.12.2017р., про повідомлення від ОСОБА_9 , про те, що в 17:30 год. на вул. Ціолковського кут вул. Лермонтова невідома особа намагався зґвалтувати неповнолітню доньку ОСОБА_8 2006 року народження, спричинив їй тілесні ушкодження;

- протоколом огляду місця події від 18.12.2017р. про те, що ОСОБА_10 показав точне місце де він знайшов мобільний телефон своєї малолітньої доньки ОСОБА_8 та другий невідомий йому мобільний телефон марки «Нокія» в корпусі чорного кольору, виявлено та вилучено кок для волосся із металевою шпилькою;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 18.12.2017р. від ОСОБА_9 про те, що в 17:30 год. біля школи-інтернат м. Ізмаїла застосувавши відносно ОСОБА_8 2006 року народження фізичне насильство намагалася її зґвалтувати;

- висновком експерта №566 від 18.01.2018р. про те, що ОСОБА_8 спричинені два садна обличчя в області нижньої повіки правого ока і спинки носа. Характер і морфологічні особливості виявлених у неї саден свідчать про те, що вони є результатом дії твердих предметів обмеженою, можливо, з ребром, травмуючої поверхні, якими, з урахуванням обставин справи, могли бути нігті пальців руки (рук). Судячи по властивості цих пошкоджень (розовате забарвлення дна саден) давність їх виникнення в межах 0.5-1.0 доби на момент експертизи і може відповідати даті події, зазначеній в постанові 18.12.2017р. Ці садна мають незначні скороминучі наслідки тривалістю менше 6-ти днів і тому,відповідно до п.2.3.5 «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», відносяться до категорії легких. Цілісність дівочої пліви у ОСОБА_8 не порушена незаймана. Будь-яких ушкоджень в області полових органів не виявлено;

- висновком судово-психіатричних експертів №61 від 07.02.2018р. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ознак відставання в психічному розвитку не виявляє, вона на доступному для її віку рівні може правильно сприймати важливі для справи обставини. По характеру ОСОБА_8 спокійна, довірлива, слухняна, товариська, допитлива. У досліджуваній у справі ситуації в неї відзначався стан високої нервово-психічної напруженості, афекту страху, вона не могла виявити опору ґвалтівникові. Досліджуваній у справі ситуації з`явилася для ОСОБА_8 серйозною психотравмою, суттєво вплинула на її життя, міжособистісні стосунки, особистісний розвиток, тому експертна комісія не рекомендує участь її в судовому засіданні, щоб уникнути подальшої психотравматизації дитини. Патологічної схильності до фантазування вона не виявляє, рівень сугестивності й подкореності досить високий, що характерно для дітей її віку;

- висновком експерта №567 від 18.12.2017р., про те, що у ОСОБА_6 будь-яких тілесних ушкоджень, які могли статися до подій 18.12.2017р. не виявлено. У вмісті мазка-відбитку та тампона-змиву з органів ОСОБА_6 кров і клітини піхвового епітелію не знайдені;

- протоколом медичного огляду №148 про те, що ОСОБА_6 знаходився в стані алкогольному сп`янінні;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 19.12.2017р. де малолітня впізнала обвинуваченого ОСОБА_6 ;

- ухвалою суду від 20.12.2017р. про накладення арешту на кок для волосся чорного кольору з металевою шпилькою; забруднені труси чорного кольору; плащ-куртку помаранчевого кольору, гімнастичний купальник чорного кольору. Труси чорного кольору, лосини чорного кольору, мобільний телефон марки «Нокія»; зразки у вигляді нігтьової пластини; куртку чорного кольору;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 20.12.2017 р. де обвинувачений ОСОБА_6 показав при яких обставинах був скоєний злочин;

- ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду від 20.12.2017р. про накладення арешту на куртку чорного кольору, светр чорного та білого кольору, штанці сірого кольору, які 20.12.2017р. видав ОСОБА_6 ;

- ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду від 20.12.2017р. про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в якій зазначено, що в судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_6 визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15- ч.4 ст.152 КК України;

- висновком експерта №24 від 04.01.2018р. про те, що на одязі (плащ-куртці, гімнастичному купальнику та трусах) ОСОБА_8 виявлені наступні пошкодження: в області правого та лівого бічного шва, з переходом відповідно на правий та лівий шов рукава плащ-куртки, розташовується по одному пошкодженню, у вигляді розривів швів, довжиною 21 см та 6,5 см відповідно, які могли бути утворені в результаті надмірного перерозтягання ниток швів. На внутрішній поверхні плащ-куртки, в області шва пройми лівого рукава, визначається одне пошкодження, у вигляді розриву шва, довжиною 13 см, який міг бути утворений в результаті надмірного перерозтягання ниток шва. На гімнастичному купальнику, в області ластовиці, з переходом на вирізи, як справа, так і зліва, розташоване пошкодження, у вигляді розриву швів, загальною довжиною приблизно 18 см (при розправленні), який міг бути утворений в результаті надмірного перерозтягання ниток швів. На передній поверхні гімнастичного купальника, поблизу ластовиці, розташовується одна ділянка з пошкодженнями, які відносяться до розривів, розмірами від 0,2 х 0,1см до 2 х 0,1-0,3см, та могли бути утворені в результаті надмірного перерозтягання трикотажу. В області лівого бічного шва трусів розташовується одне пошкодження, у вигляді повного розриву шва, довжиною 4,5 см, який біг бути утворений в результаті надмірного перерозтягання ниток шва. На лосинах будь-яких пошкоджень не виявлено;

- висновком експерта №21 від 01.01.2018р. про те,згідно ксерокопії довідки, виданої Ізмаїльською міською лікарнею, кров потерпілої ОСОБА_8 відноситься до групи 0(І). Згідно висновку експерта №19 від 12.01.2018р. кров підозрюваного ОСОБА_6 за ізосерологічною системою АВО відноситься до групи крові В з ізогемаглютиніном анти-А. В піднігтьовому вмісті зрізків нігтьових пластинок обох рук потерпілої ОСОБА_8 , в об`єктах №1-2 кров не зазначена. В піднігтьовому вмісті зрізків нігтьових пластинок лівої руки знайдені клітини та виявлений білок людини. Встановити статеву належність епітеліальних клітин не виявилося можливим у зв`язку з відсутністю в препаратах ядер епітеліоцитів, придатних для статево специфічної диференціації. При визначенні групової належності клітинв реакції «змішаної» аглютинації виявлені антигени В ї Н ізосерологічної системи АВЩ. Антиген В, не властивий організму ОСОБА_8 , може походити за рахунок клітин особи (осіб) в рові якої(яких) він знаходиться, в тому числі не виключається походження клітин від підозрюваного ОСОБА_6 . В піднігтьовому вмісті правої руки потерпілої ОСОБА_8 епітеліальні клітини з ядрами не знайдені.

Згідно висновку судово-психіатричних експертів №49 від 30.01.2018 року ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , на період часу, який відноситься до скоєння кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, на хронічний психічний розлад не страждав, у тимчасовому розладі психічної діяльності, він не перебував. Виявляв психічні порушення у вигляді «Легкої розумової відсталості з мінімальними порушеннями поведінки» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «F70.0» за «Міжнародною класифікацією хвороб» 10-го перегляду). Однак вказаний у нього психічний розлад, за глибиною інтелектуального недорозвинення та впливом на його критичні функції, не позбавляв його здатності повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. Як слід з матеріалів кримінального провадження та пояснень самого ОСОБА_6 , в період часу, який відноситься до скоєння кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, він знаходився в стані простого (непатологічного) алкогольного сп`яніння. Однак його дії не були обумовлені будь-якими розладами психотичного рівня (маячення, галюцинації), якісно та кількісно порушеною свідомістю, тому він був здатен повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. В даний час ОСОБА_6 , також не страждає на хронічний психічний розлад. Виявляє психічні порушення у вигляді «Легкої розумової відсталості з мінімальними порушеннями поведінки» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «F70.0» за «Міжнародною класифікацією хвороб» 10-го перегляду). Здатен усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом може приймати участь у проведенні слідчих дій, стати перед судом. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Аналіз усіх досліджених у судовому засіданні доказів дозволяє суду дійти висновку про те, що вказані докази є належними, допустимими та достовірними, а в сукупності вони є достатніми та взаємопов`язаними для єдино вірного висновку про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину та для ухвалення обвинувального вироку.

Дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковано за ч.2 ст.15-ч.4 ст.152 КК України за ознаками закінченого замаху на зґвалтування, тобто статеві зносини із застосуванням фізичного насильства малолітньої, коли особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Суд вважає, що в судовому засіданні встановлено що погроза фізичним насильством як ознаку об`єктивної сторони зґвалтування в даному кримінальному провадженні сприймалися потерпілою як дійсна та розцінювалась нею як реальна небезпека для її життя та здоров`я та реальна, виходячи з обставин, що склалися в момент вчинення злочину: безлюдне місце, нічний час, зухвале, грубе і настирливе домагання обвинуваченого вступити в статевий зв`язок.

З пояснень потерпілої, висновку експерта №24 від 04.01.2018р. встановленими обставинами в судовому засіданні вбачається, погроза застосування фізичного насильства як спосіб подолання опору потерпілої виражалося погрозою вбивства, завдання тілесних ушкоджень, пошкодженням одягу потерпілої. А тому суд вважає встановленим, що оскільки обвинувачений намагаючись вступити з потерпілою в статевий зв`язок, застосував при цьому фізичну силу як спосіб подолання її опору чим заподіяв останній тілесні ушкодження.

Також судом встановлено, що дії обвинуваченого спрямовані на здійснення насильницького статевого акту недоведені до кінця з незалежних від волі обвинуваченого причин малолітня потерпіла вирвалась та втекла.

З урахуванням вищевикладених обставинах суд вважає доводи обвинуваченого та захисту про те, що ОСОБА_6 ні яких насильницьких дій проти потерпілої не здійснював та те, що він не причетний до цього злочину не відповідають дійсності, суперечать зібраним доказам, а тому судом не приймаються виходячи з наступного: в ходу проведення слідчого експерименту та в судовому засіданні при обранні запобіжного заходу 20.12.2017р. обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнавав себе винним, показував при яких обставинах він вчинив злочин в присутності потятих та захисника; данні ним показання в ході проведенні слідчого експерименту повністю співпадають з показами малолітньої ОСОБА_8 ; в ході судового засіданні не встановлено, що в ході досудового розслідування відносно нього застосовувались заходи примусового впливу що примусило його обмовити себе; висновками експертів, які підтверджують показання потерпілої про винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд у відповідності до ст. 65 КК України врахує ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд також приймає до уваги те, що згідно ст.ст. 3 та 27 Конституції України людина, ії життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність та безпека визнаються в України найвищою соціальною цінністю.

Обставин, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_6 суд не вбачає.

До обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_6 суд відносить вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням вказаних обставин, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбаченим цим законом санкцій вважає, що виправлення ОСОБА_6 , а також запобігання вчиненню нових злочинів можливо лише з призначенням покарання у вигляді позбавлення волі . При визначенні строку покарання суд враховує вказані обставини, а також вимоги ч.3 ст.68 КК України, що за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 фактично затриманий у даному кримінальному провадженню 18 грудня 2017 року, що підтверджується відповідним протоколом та досі тримається під вартою, у зв`язку з тим, що ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 грудня 2017 року відносно нього був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого продовжувався судом у встановленому КПК України порядку.

З метою запобігання спробам переховатися від суду, вчинити інший злочин, а також забезпечення виконання вироку, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили запобіжний захід у відношенні ОСОБА_6 залишити без змін у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з чим строк його покарання слід обчислювати з 18 грудня 2017 року.

Цивільний позов ОСОБА_9 суд задовольняє в повному обсязі враховуючи висновок судових експертів досліджуваній у справі ситуації в ОСОБА_8 відзначався стан високої нервово-психічної напруженості, афекту страху, вона не могла виявити опору ґвалтівникові. Досліджуваній у справі ситуації з`явилася для ОСОБА_8 серйозною психотравмою, суттєво вплинула на її життя, міжособистісні стосунки, особистісний розвиток.

В силу ч.4 ст. 174 КПК України з набранням вироком законної сили слід скасувати накладений на підстави ухвал слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20.12.2017р. арешт на перелічені у них предмети, та їх долю слід вирішити у відповідності до вимог ч.9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15-ч.4 ст.152 КК України та вважати засудженим до 10 (десяти) років позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_6 обчислювати з 18 грудня 2017 року.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_6 залишити попередній тримання під вартою.

Цивільнийй позов ОСОБА_9 - задовольнити та стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень.

Речові докази, на які ухвалами Ізмаїльського міськрайонного суду від 20.12.2017р. було накладено арешт повернути за належністю.

Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом Одеської області.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Головуючий суддя: /підпис/ ОСОБА_1

Судді: 1. /підпис/

2. /підпис

Копія вірна:

Суддя: ОСОБА_1