Ухвала
24 липня 2018 року
м. Київ
Провадження № 51-7645ск 18
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Кремінського районного суду Луганської області від 07 лютого 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 15 травня 2018 року щодо останнього,
встановила:
У касаційній скарзі захисник порушує питання про перегляд вказаних судових рішень у касаційному порядку.

Однак, касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Вказуючи на незаконність судових рішень з підстави істотного порушення кримінального процесуального закону, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України, захисник у касаційній скарзі не наводить конкретних доводів відповідно до ч. 1 ст. 412 КПКУкраїни, а також не посилається на жодну з безумовних підстав для скасування оскаржуваних судових рішень, передбачених ч. 2 ст. 412 цього Кодексу.

Окрім того, у касаційній скарзі захисник не вказує про конкретні порушення закону, допущені апеляційним судом при розгляді даного кримінального провадження в порядку апеляційної процедури, з огляду на ст. 419 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 фактично просить суд касаційної інстанції провести переоцінку доказів кримінального провадження, вказує про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Крім того, як передбачено у ч. 4 ст. 427 КПК України, якщо касаційну скаргу подає захисник, до неї додаються оформлені належним чином документи, що підтверджують його повноваження відповідно до вимог цього Кодексу. Такими документами, що підтверджують повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні, згідно п. 2 ч. 1 ст. 50 КПК України, є: ордер, договір із захисником або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Однак, до скарги долучено доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги від 17 січня 2017 року № 327, з якого вбачається, що воно діє лише протягом строку затримання та/або тримання особи під вартою, а тому це доручення на даний час вважається недійсним, оскільки запобіжний захід щодо ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою був припинений із набранням вироком законної сили та зверненням його до виконання.
У зв`язку із зазначеним, керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, суд касаційної інстанції вважає, що касаційну скаргу ОСОБА_4 слід залишити без руху, надавши їй десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених недоліків.

При повторному зверненні до суду захисником має бути підтверджено, що нею не пропущено цей строк.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

постановила:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 залишити без руху, надавши їй десятиденний строк з дня отримання нею копії даної ухвали для усунення вказаних недоліків.

У разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3