Справа № 699/865/17
Номер провадження 1-кп/699/57/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.08.2018 м.Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника органу з питань пробації ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Корсунь-Шевченківський кримінальне провадження № 0000039 щодо обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дацьки Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, пенсіонера, непрацюючого, невійськовозобов`язаного, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ст.366-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_5 22.08.2016 був звільнений з посади директора КП ФОСК «Колос» Корсунь-Шевченківської районної ради, тим самим припинено його діяльність, пов`язану з виконанням функцій особи, яка для цілей Закону України «Про запобігання корупції» прирівняна до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (юридична особа публічного права), згідно з розпорядженням голови Корсунь-Шевченківської районної ради № 27-К, про що ОСОБА_5 було повідомлено.

Згідно п.2. ч.2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подати в установленому порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

На виконання Закону України «Про засади державної антикорупційної політики в Україні на 2014-2020 роки» від 14.10.2014 та Програми забезпечення правопорядку, запобігання і протидії корупції в Черкаській області на 2016-2020 роки, затвердженої рішенням обласної ради № 4-6/УІІ від 25.03.2016, листом Корсунь-Шевченківської районної ради від 10.02.2017, ОСОБА_5 був проінформований про необхідність виготовлення електронного ключа (електронного підпису) та в подальшому заповнення до 01.04.2017, на офіційному веб-сайті НАЗК, електронної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій самоврядування.

Достовірно знаючи про те, що в строк до 01.04.2017 він зобов`язаний подати до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік, у період з 01.01.2017 по 01.05.2017, перебуваючи на території України, умисно не подав до Єдиного державного реєстру декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік.

Будучи допитаним у суді обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні злочину передбаченого ст.366-1 КК України визнав повністю, щиро розкаявся і показав, що в березні 2017 року отримав лист Корсунь-Шевченківської районної ради щодо необхідності подачі декларації за 2016 рік, але залишив його поза увагою. До звільнення працював на посаді директора КП ФОСК «Колос». Жодних об`єктивних причин для неподання декларації не мав. Підприємство здійснювало свою діяльність безкоштовно в сфері фізичної культури і спорту, що було визначено статутом підприємства.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину в межах пред`явленого обвинувачення на підставі його повного визнання останнім, підтверджується:
- розпорядженням Корсунь-Шевченківської районної ради про звільнення директора комунального підприємства ФОСК «Колос» від 22.08.2016 року № 27-к, згідно якого з 22.08.2016 року ОСОБА_5 звільнено з посади директора комунального підприємства ФОСК «Колос» за угодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України та припинено дію трудового контракту з керівником від 28.09.2013 року за згодою сторін (а.к.п.41-42);

- даними рішення Корсунь-Шевченківської районної ради від 30.12.2006 року №5-12/У про створення комунального підприємства Корсунь-Шевченківської районної ради «Фізкультурно-оздоровчий спортивний клуб «Колос» (а.к.п.44);

- листом Корсунь-Шевченківської районної ради від 10.02.2017 року за вих.. №94/02-07, згідно якого обвинуваченому було повідомлено про необхідність подачі до 00 год. 00 хв. 01 квітня 2017 року електронної декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2016 рік, заповнивши її на сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, який ОСОБА_5 отримав 16.02.2017 року (а.к.п. 45-46);

- даними листа адміністративного департаменту НАЗК від 30.10.2017 року за вих.. № 93-05/38797/17 про те, що станом на 27.10.2017 року при перевірці файлів легування дій користувача ІТС Реєстр, виявлено, що ОСОБА_5 (ІПН - НОМЕР_1 ) не проходив етап реєстрації в ІТС Реєстр (а.к.п.47);

- даними протоколу огляду інтернет сторінки Національного агентства з питань запобігання корупції «https://nazk.gov.ua» від 24.10.2017 року, яким встановлено відсутність подачі електронної декларації ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителем с. Яблунівка Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, директором КП ФОСП «Колос», та скріншоту з електронної сторінки (а.к.п.48-49);

- рішенням про затвердження статуту, структури та чисельності комунального закладу Корсунь-Шевченківської районної ради «Фізкультурно-оздоровчий спортивний клуб «Колос» № 20-15/VII від 11.08.2017 року (а.к.п.55-63).

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську Конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до ч.2 цієї статті Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінюючи надані стороною обвинувачення докази винуватості ОСОБА_5 у їхній сукупності, суд прийшов до висновку, що винуватість останнього у вчиненні інкримінованих діянь доведена повністю.
За таких обставин суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ст. 366-1 КК України, тобто умисне неподання суб`єктом декларування передбачених Законом України «Про запобігання корупції» декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який класифікується як злочин невеликої тяжкості, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, наявність на утриманні дитини інваліда ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та матері ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка потребує стороннього догляду, вперше притягується до кримінальної відповідальності, від злочину не настало тяжких наслідків, досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає: щире каяття, перебування на його утриманні дитини інваліда ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та матері ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка потребує стороннього догляду, притягнення до кримінальної відповідальності вперше.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.
На обліку у психіатра не перебуває, що вбачається з довідки виданої Корсунь-Шевченківською ЦРЛ від 17.10.2017 року №102 (а.к.п.68).

Відповідно до висновку досудової доповіді Корсунь-Шевченківського районного сектору з питань пробації ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_5 оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, також оцінюється як середній, а тому останній може виправитись без ізоляції від суспільства, за умовою встановлення судом обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України (а.к.п. 24-26).

З урахуванням всіх цих обставин суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, шляхом призначення покарання за ст.366-1 КК України у виді позбавлення воліз позбавленням права обіймати посади, пов`язанні з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування.
Разом з тим, обвинувачений ОСОБА_5 у суді просив звільнити його від відбування покарання на підставі п. «В» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», про що надав відповідну письмову заяву.
Прокурор в судовому засіданні не заперечив проти застосування амністії відносно обвинуваченого.
Статтею 85 КК України передбачено, що на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст. 86 КК України).
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.
Статтею 3 вказаного Закону визначено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
07.09.2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року №1810-VIIІ. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно (ст.13 вказаного Закону).
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.
Пунктом в) ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачає, що особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами, підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили.
Стаття 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» не містить обмежень щодо застосування приписів вказаного закону щодо осіб, які вчинили злочини, передбачені ст..366-1 КК України, а тому обвинувачений може бути звільнений від відбування покарання.
Згідно матеріалів справи, ОСОБА_5 має повнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який має інвалідність першої групи та перебуває на його утриманні і відносно якого він не позбавлений батьківських прав на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» ( а.к.п. 37-39).
Крім цього, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 раніше не судимий, акт амністії до нього раніше не застосовувався.
Згідно ст.13 Закону України «Про амністію у 2016 році» його дія поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.
Отже, з наведеного вбачається, що ОСОБА_5 вчинив злочин 01 травня 2017 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році». При цьому, ОСОБА_5 підпадає під критерії, визначені п. «В» ст. 1 цього Закону і обмежень щодо застосування відносно нього акту амністії не існує.
Судом було роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_5 наслідки застосування амністії, а саме: застосування амністії в подальшому протягом десяти років до нього не може бути застосовано.
А тому, суд приходить до висновку, що останній підлягає звільненню від відбування призначеного йому основного і додаткового покарань на підставі п. «В» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Цивільний позов у справі не заявлений.
Арешт на майно не накладався.
Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не обирались.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України,
Суд

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.366-1 КК України, і призначити йому покарання у виді одного року позбавлення воліз позбавленням права обіймати посади, пов`язанні з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування строком на один рік.

На підставі п. «В» ст.1, ст.13 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року звільнити ОСОБА_6 від відбування основного і додаткового покарань, призначеного йому за даним вироком.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Черкаської області через Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1