Дата документу Справа № 310/3578/18
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 310/3578/18 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/778/612/18 Доповідач в 2 інст. - ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2018 року м . Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 в режимі відеоконференції з приміщенням Вільнянського СІЗО № 11,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 в режимі відеоконференції з приміщенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі провадження за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 травня 2018 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянська Запорізької області, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 22 квітня 2002 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі;
2) 5 травня 2004 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;
3) 7 березня 2006 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 31 серпня 2007 року по відбуттю строку покарання;
4) 11 квітня 2008 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнений 23 січня 2012 року по відбуттю строку покарання;
5) 3 лютого 2012 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ст. 391 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;
6) 26 квітня 2013 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 309, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 311 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 10 березня 2016 року по відбуттю строку покарання;
7) 1 лютого 2017 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнений 30 березня 2018 року по відбуттю строку покарання,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 23 годин 20 хвилин 15 липня 2018 року, з визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 140960 гривень, а також з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2, 3, ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави, -

ВСТАНОВИЛА:

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до суду з клопотанням про застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
За матеріалами провадження ОСОБА_7 підозрюється в тому, що він 17 травня 2018 приблизно о 20 год. 30 хв., знаходячись біля хвіртки квартири АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою вчинення таємного викрадення чужого майна шляхом відчинення хвіртки, будучи впевненим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, проник на територію вказаного домоволодіння.
Продовжуючи свій злочинний намір, ОСОБА_7 пройшов до господарського приміщення, розташованого на території вказаного домоволодіння, де через незачинені двері проник до нього та взяв майно на зальну суму 10600 гривень, що належить ОСОБА_9 після чого переніс майно до вхідних дверей будинку, де залишив його на підлозі з метою подальшого викрадення.
Далі, ОСОБА_7 підійшов до вхідних дверей будинку, шляхом відчинення яких проник у будинок, з підвіконня кухні взяв ноутбук «Acer Aspire 6530» вартістю 2000 гривень, де злочинні дії ОСОБА_7 були виявлені потерпілим ОСОБА_9 , який в цей час повернувся додому.
Знаходячись біля ОСОБА_9 , усвідомлюючи викриття вчинення своїх дій та розуміючи, що йому сховатися та розпорядитися майном не вдасться, ОСОБА_7 залишився на місці.
Таким чином ОСОБА_7 не зміг довести свій злочинний намір до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий на місці вчинення злочину.
Таким чином, ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, тобто у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, за яке Кримінальним кодексом України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до шести років.

17 травня 2018 року о 23 год.20 хв., ОСОБА_7 був затриманий на підставі ч. 1 ст. 208 КПК України та поміщений до ІТТ Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області.

Того ж дня, слідчим СВ Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області, було зареєстровано у ЄРДР кримінальне провадження за № 0001421, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України.

18 травня 2018 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України.

Задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя врахував обґрунтованість підозри, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним вищезазначеного кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, особу підозрюваного, який раніше неодноразово вчиняв кримінальні правопорушення, на шлях виправлення не став, для себе ніяких висновків не зробив, та знову вчинив умисний корисливий злочин, постійного джерела доходу не має, врахував наявність ризиків, зазначених у п. 1 ч. 1 ст. 177, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та погодився з доводами слідчого про те, що застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти наявним ризикам.

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді про застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати та змінити застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що він ніколи від слідства не переховувався, зареєстрований та проживає з батьком і братом, а його мати регулярно робить грошові перекази, до того ж, він зобов`язується пройти курс лікування у психіатра та за першим викликом приходити до слідчого і суду, а також не порушувати Кримінальний кодекс України.
Заслухавши доповідь судді, підозрюваного та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити, прокурора, яка вважала судове рішення законним та обґрунтованим, була проти задоволення апеляційної скарги підозрюваного, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 131, ст. 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя дотримався вимог ст.ст. 177, 178, 193 КПК України - перевірив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, наявність ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, а також доведеність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, таким чином взявши до уваги усі обставини, які у відповідності до ст. 178 КПК України повинні враховуватися при обранні запобіжного заходу.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчим суддею належним чином досліджені клопотання слідчого та матеріали провадження, встановлена наявність передбачених законом обставин, які пов`язують можливість застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наявна обґрунтована підозра, існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КК України, а саме, що перебуваючи на волі ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також встановлена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам та прийнято обґрунтоване рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Викладені в клопотанні слідчого обставини, що дають підстави для висновку про обґрунтованість підозри, підтверджуються дослідженими слідчим суддею письмовими доказами, що містяться в матеріалах провадження.
Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував вимоги ст. 177 КПК України, відповідно до якої метою застосування запобіжного заходу є, зокрема забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, врахував наявність обґрунтованої підозри та вказаних ризиків, що дають достатні підстави вважати слідчому судді, суду, що підозрюваний може здійснити зазначені дії. Розмір застави слідчим суддею встановлено з дотриманням вимог 182 КПК України, та з урахуванням встановлених ризиків та даних про особу підозрюваного.

За таких обставин доводи апеляційної скарги про можливість обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є необґрунтованими та спростовуються матеріалами провадження.
Що стосується доводів підозрюваного з приводу того, що йому необхідно пройти лікування у психоневрологічному диспансері, то висновків слідчого судді про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вони також не спростовують, оскільки відповідно до п.1.1 розділу Х «Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 460/5 від 18.03.2013 року, у слідчих ізоляторах функціонує медична частина, що в свою чергу не перешкоджає лікуванню ОСОБА_7 в слідчому ізоляторі.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177-178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду Запорізької області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 травня 2018 року, якою стосовно ОСОБА_7 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3