Справа № 495/9059/17
Номер провадження 1-кп/495/152/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2018 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження внесеного в ЄРДР № 0001759 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Салгани, Білгород-Дністровського району, Одеської області, громадянин України, з середньою освітою, не працюючого, інваліда третьої групи, в силу ст. 89 КК України судимості не маючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, -

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5 в інтересах потерпілого

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення за наступних обставин:

26.06.2017 року приблизно о 02.00 годині між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_6 , які знаходилися на межі територій домоволодінь АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , виникла сварка на ґрунті особистих неприязних відносин, в ході якої обвинувачений ОСОБА_3 не передбачаючи можливості заподіяння потерпілому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, хоча повинен і міг передбачити таку можливість, оскільки розумів, що завданням удару в пахову область людини можливо завдати їй фізичного болю та позбавити її рівноваги, що призведе до падіння людини із заподіянням тілесних ушкоджень, діючи зі злочинною недбалістю наніс потерпілому ОСОБА_6 один удар в праву пахову область, від чого потерпілий зазнав фізичного болю, не втримавшись на ногах впав на бетонний стовпчик, вдарившись при цьому правою стегновою кісткою, в результаті чого отримав, згідно висновку судово-медичного експерта № 365 від 24.10.2017 одне тілесне ушкодження закритий перелом вертлюга правої стегнової кістки, що міг утворитися від одного прямого удару в праву пахову область тупим твердим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею. Заподіяння тілесного ушкодження ОСОБА_6 не викликало загрозливих для життя явищ, викликає тривалий розлад здоров`я, більше як 21 день у відповідності до п.2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995) відноситься до категорії середньої тяжкості.

Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе визнав у повному обсязі.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки вони ніким не оспорюються, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 погодився з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що 26.06.2017 року приблизно о 02 годині між ним та потерпілим ОСОБА_6 сталася сварка на межі територій домоволодінь АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , у ході якої він штовхнув ОСОБА_6 , від чого останній впав на бетонний стовпчик та отримав травму. У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати, запевнив, що більше не буде вчиняти кримінальне правопорушення. Також просив звільнити його від покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році» так як він є інвалідом 3 групи.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винуватим обвинуваченого ОСОБА_3 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його за ст. 128 КК України, тобто необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття, сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, посередню характеристику за місцем мешкання, те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, але у відповідності до ст. 89 КК України вважається особою, яка немає судимості, вчинив злочин, який згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії невеликої тяжкості, його щире каяття в скоєному.

Враховуючи викладене суд вважає можливим призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді виправних робіт.

На підставі п. «г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: які на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1-4), онкологічні захворювання (III, IV стадії за міжнародною класифікацією TNM), СНІД (III, IV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого у додатку 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 погодився на застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, згідно посвідчення серія НОМЕР_1 від 06.03.2013 року останній є інвалідом 3 групи, підпадає під дію ст.1 п. «г» Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, і бажає, щоб до нього була застосована амністія, суд вважає можливим звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування основного покарання відповідно до ст.1 п. «г» Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 матеріального збитку у розмірі 4584,62грн. задовольнити повністю. В частині стягнення морального збитку задовольнити частково у розмірі 10 000 грн.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374, 376, 392-395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України і на підставі санкції даної статі призначити покарання у виді 1 року виправних робіт.

Стягнути с засудженого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_6 суму матеріального збитку у розмірі 4584,62грн. та морального збитку у розмірі 10 000 грн. В інший частині цивільний позов залишити без задоволення.

Звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від основного покарання, призначеного вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18.10.2018 року згідно ст.1 п. «г» Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати обвинуваченому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1