Справа № 645/4639/18
Провадження № 1-кс/645/1456/18
УХ В А Л А
іменем України

14 серпня 2018 р. слідчий суддя Фрунзенського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого про відмову у визнанні потерпілим слідчого СВ Немишлянського ВП ГУНП в Харківської області ОСОБА_3 , яка полягає у відмові у визнанні її потерпілою у кримінальному провадженні №0003237 від 28.11.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

14 серпня 2018 року до суду надійшла скарга ОСОБА_2 на бездіяльність (рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим) слідчого СВ Немишлянського ВП ГУНП в Харківської області ОСОБА_3 , яка полягає у відмові у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні №0003237 від 28.11.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, в якої ОСОБА_2 просить визнати бездіяльність слідчого СВ Немишлянського ВП ГУНП в Харківської області ОСОБА_3 , яка полягає у відмові у визнанні її потерпілим у кримінальному провадженні №0003237 від 28.11.2017 року та визнати протиправною бездіяльність слідчого СВ Немишлянського ВП ГУНП в Харківської області ОСОБА_3 щодо не ознайомлення скаржника з її правами та обов`язками потерпілої.

На обґрунтування скарги ОСОБА_2 зазначила, що за її заявою було відкрито кримінальне провадження №0003237 від 28.11.2017 року за ч.1 ст.190 КК України, але в порушенні вимог ст.. 55 Конституції України вона до сих пір не визнана потерпілої. ОСОБА_2 зверталась з окремою заявою про визнання її потерпілої, але ніякої відповіді не отримала.

Слідчий суддя, дослідивши документи та матеріали, яким скаржник обґрунтовує доводи скарги, приходить до висновку про необхідність відмови у відкритті провадження за скаргою, виходячи з наступного.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У ч.1 ст. 303 КПК України наведено вичерпний перелік випадків і суб*єктів оскарження рішень, дій чи бездіяльності сторони обвинувачення при досудовому розслідуванні.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов*язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна;

2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Згідно ч. 2 ст. 303 КПК України, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314 - 316 цього Кодексу.

Зі змісту скарги встановлено, що 28.11.2017 року за заявою ОСОБА_2 були внесені відомості про до ЄРДР № 0003237 про скоєння кримінального правопорушення та визначена правова кваліфікація за ст.. 190 ч. 1 КК України. 22.05.2018 року ОСОБА_2 була подана заява, повторно, про визнання її потерпілою. Але, відповідно до змісту скарги, постанови слідчого та пам`ятки про права та обов`язки потерпілого вона не отримала.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено оскарження слідчому судді саме рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим, яке, як слідує зі змісту скарги, слідчим не приймалося.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

За змістом даної скарги, як зазначено вище, заявник просить визнати бездіяльність слідчого про відмову у визнанні потерпілим) слідчого СВ Немишлянського ВП ГУНП в Харківської області ОСОБА_3 , яка полягає у відмові у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні №0003237 від 28.11.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України

Відповідно до ч. 3 ст. 110 КПК України, рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Згідно ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

За змістом ст. 303 КПК України «бездіяльність» слідчого, прокурора визначена в якості предмету оскарження лише у п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України. Решта, а саме, п. 2 п. 10 ч. 1 вищевказаної норми визначають предметом оскарження певне рішення слідчого, прокурора.

При тому, наряду з можливістю оскарження бездіяльності, пов`язаної з нездійсненням певних дій, п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачає можливість оскарження на досудовому провадженні бездіяльності, яка полягає у нездійсненні слідчим, прокурором інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Таким чином, оскарження бездіяльності слідчого, прокурора, що полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, можливе лише в разі визначення у КПК конкретного строку для вчинення таких дій.

Однак, положеннями ч. 5 ст. 55 КПК України не визначено строків для винесення такої постанови слідчим про відмову у визнанні особи потерпілим.

Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження у разі, якщо скарга подана на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягають оскарженню.

Враховуючи викладене, вивчивши скаргу в межах заявлених вимог, на виконання вимог ч. 4 ст. 304 КПК України слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження за вказаною скаргою.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 372 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого про відмову у визнанні потерпілим слідчого СВ Немишлянського ВП ГУНП в Харківської області ОСОБА_3 , яка полягає у відмові у визнанні її потерпілою у кримінальному провадженні №0003237 від 28.11.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, -- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення. Оскільки ухвалу слідчого судді ухвалено без виклику особи, яка може її оскаржити, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя