Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/6038/17
Провадження № 1-кп/644/3/18
ВИРОК

Іменем України

25 жовтня 2018 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Харківської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові кримінальне провадження №0001231 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Бобокваті Кобулетського району Аджарської АРСР, громадянина України, з повною середньою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , фактично мешкає: АДРЕСА_2 , раніше засудженого 22.05.2009 року Орджонікідзевським районним судом м.Харкова за ч.4 ст.296 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 20.06.2011 року на невідбутий строк 11 місяців 12 днів;

в скоєнні злочину за ч.1 ст.125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

30 квітня 2017 року близько 22 години ОСОБА_4 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, наніс ОСОБА_7 кулаком лівої руки один удар в ділянку правого ока, від якого остання з висоти власного росту впала на підлогу, після чого руками почав здавлювати останній шию. Далі ОСОБА_4 знову почав наносити ОСОБА_7 удари кулаками обох рук в ділянки голови, обличчя, ключиці, грудей, пліч, не менше 10 ударів, які також частково припали на передпліччя рук, так як ОСОБА_7 виставила їх для захисту. Після цього ОСОБА_4 продовжував здавлювати ОСОБА_7 руками шию, припинивши свої злочинні дії лише після того, як в кімнату зайшла сусідка ОСОБА_8 . Таким чином ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді синців на голові, шиї, тулубі та верхніх кінцівках, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину свою в скоєному визнав частково та пояснив, що потерпіла ОСОБА_7 не захотіла залишатися в кімнаті, а він не хотів її випускати. Обвинувачений штовхав потерпілу, вона падала, кричала та хотіла вийти. Потерпіла впала три рази та підіймалася. Після цього зайшла сусідка та забрала потерпілу. Обвинувачений зазначив, що раніше потерпіла також провокувала його. Після падіння обвинувачений бачив у потерпілої садни. Обвинувачений вказує, що він не бив потерпілу, а штовхав, потерпіла падала на диван та пуфік. Обвинувачений зазначив, що можливо і тримав ОСОБА_7 за шию. Не пам`ятає, чи бив потерпілу, чи не бив.

Незважаючи на часткове визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його винуватість в скоєнні злочину за ч.1 ст.125 КК України підтверджується наступними дослідженими в судовому засіданні доказами:

- Показаннями в суді потерпілої ОСОБА_7 , яка пояснила, що обвинувачений наніс їй удар лівою рукою в око, вона впала на правий бік, а він сів на неї зверху та почав душити. В цей час до кімнати зайшов її син ОСОБА_9 та попрохав обвинуваченого відпустити її, однак обвинувачений сказав сину вийти. Обвинувачений продовжував тримати потерпілу на підлозі та душив її приблизно 1-2 хвилини. Потім став наносити удари кулаками по голові, плечам, грудям. Вона закривала обличчя руками. Потім обвинувачений став знову душити її. В той час коли обвинувачений душив потерпілу, в кімнату зайшла сусідка. Сусідка прокричала, щоб обвинувачений відпустив потерпілу, він відпустив і потерпіла разом із сусідкою пішла до неї, де вони і викликали поліцію. Обвинувачений не погрожував їй, а просто бив, вона намагалася вирватися. ОСОБА_4 наніс їй близько 10 ударів. 03.05.2017 року потерпіла звернулася в 18-ту поліклініку, а швидка медична допомога відвезла її до 4-ої лікарні. Зазначила, що 3-4 травня 2017 року вона сама зверталася до експертів з приводу спричинених їй ОСОБА_4 тілесних ушкоджень.

- Показаннями в суді свідка ОСОБА_8 , яка пояснила, що вона є сусідкоюОСОБА_7 , остання дружить з її донькою. 30.04.2017 року вона піднялася до потерпілої на 8 поверх, підійшла до двері, почула звуки, подзвонила, відкрила двері та побачила, що ОСОБА_7 лежить на полу, а обвинувачений сидить зверху на ній та душить ОСОБА_7 (руки обвинуваченого були на шиї у потерпілої). Свідок не бачила, як ОСОБА_4 наносив удари. Однак у ОСОБА_7 око запливло кров`ю, була гематома, руки від плеча до ліктя ОСОБА_7 були синіми. Також вона чула, як син потерпілої ОСОБА_10 казав: «Тато, не вбивай маму», та чула, що ОСОБА_4 казав сину не відкривати двері. Після цього свідок забрала ОСОБА_7 до себе, вони викликали поліцію та швидку, яка відвезла потерпілу до 4-ої лікарні.

- Показаннями в суді свідка ОСОБА_11 , яка пояснила, що ОСОБА_4 є колишнім чоловіком її подруги ОСОБА_7 30.04.2017 року її подруга ОСОБА_7 зателефонувала їй та запитала, чи можна їй у неї переночувати. Свідок погодилась та попередила свою матір. Зі слів матері свідка ОСОБА_8 їй відомо, що вона почула, як син потерпілої ОСОБА_10 кричав тату не вбивати маму. ОСОБА_8 піднялася до потерпілоїОСОБА_7 та побачила, що обвинувачений сидить на потерпілій і душить її. Зранку від ОСОБА_7 свідку стало відомо, що ввечері між ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 виникла сварка, оскільки потерпіла хотіла розірвати з ним шлюб, він її бив. На наступний день свідок бачила ОСОБА_7 , яка вся була у саднах, а на шиї у неї були сліди від пальців рук.

-Протоколом проведення слідчого експерименту 12.09.2017 року за участю свідка ОСОБА_8 , яка показала, як ОСОБА_4 сидів на ОСОБА_7 зверху та душив її руками за шию.
а.с. 99-100
- Протоколом проведення слідчого експерименту 22.05.2017 року за участю потерпілої ОСОБА_7 , яка показала, як ОСОБА_4 наносив їй ударируками в ділянки голови, обличчя, ключиці, грудей, пліч, як вона виставляла свої руки для захисту, як ОСОБА_4 здавлював їй руками шию.

а.с.101-103
-Висновком судово-медичної експертизи №1643-С/17 від 23.05.2017 року, відповідно до якого у ОСОБА_7 мали місце синці на голові, шиї, тулубі, верхніх кінцівках. Ці ушкодження виникли від ударної (ударно - здавлюючої) дії тупих твердих предметів і могли бути отримані в строк, вказаний в постанові. Цей висновок підтверджується виглядом, характером пошкоджень, а також кольором синців. За ступенем тяжкості: синці викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6 днів, і за цією ознакою відносяться до легких тілесних ушкоджень. Показання ОСОБА_7 , дані нею при проведенні слідчого експерименту від 22.05.2017 року, в цілому не суперечать наявним судово-медичним даним в частині механізму утворення встановлених у неї тілесних ушкоджень.
а.с.104-105

Згідно ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Таким чином, досліджені судом і зазначені в даному вироку показання, документи, висновок експерта є процесуальними джерелами доказів.

Відповідно до ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Аналізуючи досліджені судом докази, суд враховує, що належними є як докази, які прямо підтверджують існування чи відсутність обставин, так і непрямо це підтверджують. З огляду на це зазначені судом в даному вироку докази є належними.

Згідно ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Заява захисника ОСОБА_5 про визнання протоколу проведення слідчого експерименту від 22.05.2017 року недопустимим доказом задоволенню не підлягає виходячи із наступного. Захисник посилається на відсутність даних про проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 , про роз`яснення їй прав та обов`язків, про попередження її за ст.384 КК України. Також посилається на участь в експерименті лише понятих, що слідчий експеримент був безпідставно проведений в приміщенні ХОБСМЕ-2. Розглядаючи дану заяву захисника суд враховує, що відповідно до ст.240 КПК України слідчий експеримент може бути проведений в будь-якому місці, в тому числі і в приміщенні ХОБСМЕ-2 за участю експерта. Саме слідчий приймає рішення про залучення до участі в слідчому експерименті певних осіб. Захисник чи обвинувачений не посилаються на те, що подавали слідчому заяву про їх особисту участь в даному чи іншому слідчому експерименті. Згідно протоколу слідчого експерименту, в ньому крім понятих, приймали участь потерпіла ОСОБА_7 , експерт ОСОБА_12 , які також підписали даний протокол. Статтею 240 КПК України не передбачено додаткове роз`яснення прав потерпілій і попередження її за ст.384 КК України.
Заява захисника ОСОБА_5 про визнання висновку експерта №1643-С/17недопустимим доказом задоволенню не підлягає виходячи із наступного. Захисник посилається на те, що в висновку експерта не зазначено час проведення експертизи, а зазначена лише дата. Також посилається на те, що експерт не проводив дослідження ОСОБА_7 , а переписав висновок фахівця, складений з 3 по 5 травня 2017 року, експерту не направлялись медичні документи. Розглядаючи дану заяву захисника суд враховує, що час проведення експертизи в висновку зазначений з 22 до 23 травня 2017 року. Більш точне зазначення часу саме в годинах і хвилинах не є обов`язковим. Висновок експерта містить в собі дослідницьку частину, в якій зазначено, що 03.05.2017 року в відділі судово-медичної експертизи ХОБСМЕ ОСОБА_7 було проведено огляд, дані якого містяться у висновку фахівця. Ці дані у були досліджені експертом. Також експертом було досліджено протокол проведення слідчого експерименту від 22.05.2017 року. Зважаючи на те, що експертиза проводилась після спливу значного часу після подій, зазначених в постанові слідчого, експерт і не оглядав потерпілу безпосередньо. Суд враховує, що матеріали справи не містять в собі заяв обвинуваченого чи його захисника на адресу слідчого про їх участь у дослідженні експерта. Також суд враховує, що посилання захисника на те, що експерту не направлялись медичні документи, безпідставні, не підтверджені жодними доказами. При цьому суд враховує, що відповідно до ч.1 ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.
З урахуванням викладеного, що згідно ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, а не судом, у відповідності до порядку дослідження доказів, визначеного в судовому засіданні, судом і були досліджені докази, заявлені сторонами кримінального провадження.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_4 на те, що він умисно не спричиняв тілесні ушкодження ОСОБА_7 спростовуються як показаннями самої потерпілої ОСОБА_7 , так і свідка ОСОБА_8 , яка була очевидцем того, як ОСОБА_4 здавлював шию потерпілої руками. Свідок ОСОБА_11 хоча і не була очевидцем тих подій, але свідчить про зазначені події з чужих слів, що відповідає вимогам ст.97 КПК України. Свої показання потерпіла і свідок ОСОБА_8 підтвердили і під час проведення слідчого експерименту. Суд вірить показанням потерпілої, свідків, суду не надано докази, які б свідчили про підстави свідків оговорити ОСОБА_4 . Висновок експерта не суперечить показанням свідків і потерпілої, протоколам слідчих експериментів.

3 урахуванням викладеного суд приходить до висновку про те, що дії ОСОБА_4 підлягають кваліфікації за ч.1 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який має на утриманні неповнолітнього сина. Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 , є рецидив злочину. Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , не має.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що для виправлення та попередження скоєння нових злочинів ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді громадських робіт.

Приймаючи до уваги, щоОСОБА_4 скоїв злочин до дня набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», що вінмає неповнолітнього сина ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо якого він не позбавлявся батьківських прав, з урахуванням згоди ОСОБА_4 на застосування до нього амністії, суд звільняє ОСОБА_4 від відбування покарання на підставіп. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим за ч.1 ст.125 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин.

Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Харківської області через Орджонікідзевський районний суд м.Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: