Справа № 461/6554/18
Провадження № 1-кс/461/7468/18
УХВАЛА
Іменем України

11.09.2018 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , за участю ОСОБА_3 , представника заявника ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні у м. Львові скаргу ОСОБА_3 про визнання бездіяльності та зобов`язання до вчинення дій

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати бездіяльність слідчого і прокурора у кримінальному провадженні №0000086, визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_5 потерпілим у вказаному кримінальному проваджені, встановити розумні строки для розслідування даного кримінального провадження.

В обґрунтування скарги покликається на те, що у провадженні прокурора Прокуратури Львівської області ОСОБА_6 перебуває об`єднане кримінальне провадження №0000086 від 13.03.2017 року. Зазначає, що слідчі та процесуальні дії у даному кримінальному проваджені не проводяться, органом досудового розслідування ОСОБА_3 не надано статусу потерпілого у даному кримінальному провадженні. Вважає, що слідчим та прокурором допускається бездіяльність відносно невизнання його та ОСОБА_5 потерпілими. Просить скаргу задоволити.

Заявник та його представник у судовому засіданні скаргу підтримали, просили таку задоволити.

Прокурор у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, їх відсутність не є перешкодою для розгляду скарги, відтак, слідчий суддя вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності прокурора на підставі наявних у справі матеріалів.
Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Слідчим суддею встановлено, що постановою прокурора Прокуратури Львівської області ОСОБА_6 кримінальні провадження №0000138 від 14.03.2017 року та №0000086 від 13.03.2017 року об`єднано в одне провадження та присвоєно №0000086.

У своїй скарзі ОСОБА_3 зазначає, що йому не надано статусу потерпілого у даному кримінальному провадженні, тому просить визнати його потерпілим.

Згідно ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Відповідно до ч.2 ст.55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Слідчий суддя зазначає, що для визнання особи потерпілою не вимагається прийняття окремого процесуального документу. Разом з тим ч.5 ст.55 КПК України встановлено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч.1 цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді. Тому, саме правильність застосування слідчим або прокурором цієї норми є предметом перевірки слідчим суддею під час розгляду даної категорії справ.

Процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст.55 КПК України є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені рішення слідчого або прокурора про відмову у визнанні потерпілим.
Слідчий суддя зазначає, що ОСОБА_3 не надано суду доказів того, що такий звертався до слідчого або прокурора у даному кримінальному провадженні з клопотанням про визнання його потерпілим. Окрім того, заявником не надано суду постанови про відмову у визнанні його потерпілим у вказаному кримінальному провадженні.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що у задоволенні скарги в цій частині необхідно відмовити.

Щодо визнання потерпілим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000086 від 13.03.2017 року, то слідчий суддя зазначає, що останній вправі самостійно звернутися до слідчого з таким клопотанням, а відтак в цій частині скарги також необхідно відмовити.

Розглядаючи вимоги про визнання бездіяльності слідчого та прокурора, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора, зобов`язання вчинити певну дію, зобов`язання припинити дію, відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, КПК України не надає повноважень слідчому судді визнати бездіяльність слідчого та прокурора протиправними, а тому в цій частині вимог скарги також необхідно відмовити.

Щодо встановлення розумних строків для проведення досудового розслідування кримінального провадження №0000086 від 13.03.2017 року, слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:
1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;
2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;
3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;
4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;
5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;
6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;
7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;
8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;
9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;
10) повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.
Вказаний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які підлягають оскарженню на стадії досудового розслідування є вичерпним.
Згідно із ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформляється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Відповідно до ч.1 ст.308 КПК України підозрюваний, обвинувачений, потерпілий мають право оскаржити прокурору вищого рівня недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування.

Відповідно до ст.2 КПК України - завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Проаналізувавши вищевказані норми закону та обставини справи, слідчий суддя вважає, що у задоволенні скарги ОСОБА_3 в цій частині необхідно відмовити, оскільки скарга про недотримання розумних строків повинна бути подана до прокурора вищого рівня і по даній заяві скаржнику має бути надана відповідь. Також слідчий суддя роз`яснює скаржнику, що у випадку ненадання такої відповіді або відповідь, яка буде надана прокуратурою, з якою скаржник, не погоджуватиметься, то ОСОБА_3 буде мати право оскаржувати дії прокурора в судовому порядку.

Так, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (стаття 2 КПК України).

Згідно ч.1 ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 303-307, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

У задоволенні скарги ОСОБА_3 про визнання бездіяльності та зобов`язання до вчинення дій відмовити.
Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1