Справа 476/793/17
Провадження № 1-кп/476/5/2018
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.09.2018 року Єланецький районний суд

Миколаївської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду с.м.т. Єланець кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вовниги Солонянського району Дніпропетровської області, громадянина України, освіта повна середня, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-26.06.2017 року Єланецьким районним судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у вигляді 200 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389-1 Кримінального кодексу України

В С Т А Н О В И В :

Суд визнав доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 , будучи засудженим вироком Єланецького районного суду Миколаївської області за ч.1 ст. 125 КК України до покарання у вигляді 200 годин громадських робіт, маючи умисел на невиконання угоди про примирення затвердженої вищевказаним вироком, не вчинив дій спрямованих на її виконання, маючи реальну можливість виконати умови угоди про примирення, відмовився від відбування покарання у виді 200 годин громадських робіт призначених вищевказаним вироком.

Кримінальне правопорушення було вчинене ОСОБА_4 за наступних обставин.

09.06.2017 року у кримінальному проваджені №0000173 між потерпілою ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 укладено угоду про примирення. Згідно вказаної угоди сторони дійшли згоди щодо всіх істотних для кримінального провадження обставин, кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 125 КК України, і розуміючи наслідки укладення угоди про примирення та відповідальність у разі її невиконання, узгодили покарання ОСОБА_4 у вигляді 200 годин громадських робіт.

26.06.2017 року під час судового розгляду справи, після з`ясування судом добровільності укладення угоди про примирення, її наслідків, виду покарання, можливості його виконання, роз`яснення наслідків невиконання угоди, зазначена угода затверджена вироком Єланецького районного суду Миколаївської області, яким ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено узгоджене сторонами покарання у вигляді 200 годин громадських робіт.

27.07.2017 року вказаний вирок направлено на виконання до Єланецького районного сектору з питань пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції.

02.08.2017 року при постановці на облік до Єланецького районного сектору з питань пробації ОСОБА_4 ознайомлено з умовами та порядком відбування покарання у вигляді громадських робіт, а також попереджено про кримінальну відповідальність у разі ухилення від відбування покарання. Проте, ОСОБА_4 усвідомлюючи наслідки невиконання угоди про примирення, не вчинив дій спрямованих на її виконання, маючи реальну можливість виконати умови угоди про примирення, відмовився від відбування покарання у вигляді 200 годин громадських робіт призначених вироком Єланецького районного суду Миколаївської області 26.06.2017 року.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення не визнав.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується слідуючими доказами.

Поясненнями свідка ОСОБА_6 , яка суду пояснила, що вона була потерпілою у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч.1 ст. 125 КК України. Вона разом з обвинуваченим уклали угоду про примирення, в якій узгодили покарання, що має понести останній, а саме: 200 годин громадських робіт. ОСОБА_4 добровільно погодився на укладення угоди і на призначення вказаного покарання. В судовому засіданні під час розгляду кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч.1 ст. 125 КК України, останній повідомив, що буде виконувати покарання у вигляді громадських робіт, при цьому не заявляв, про наявність у нього хвороб, які б перешкоджали відбуттю покарання. Вважає, що за станом здоров`я, обвинувачений має можливість відбувати покарання у вигляді 200 годин громадських робіт, оскільки стан його здоров`я не перешкоджає тримати велике домашнє господарство і особисто доглядати за ним. Крім цього обвинувачений має кілька транспортних засобів, керування якими здійснює особисто.

Поясненнями свідка ОСОБА_7 , який суду пояснив, що він проживає по сусідству з ОСОБА_4 . Повідомив, що обвинувачений має у власності автомобіль, трактор і самостійно веде домашнє господарство. До осені 2017 року ОСОБА_4 тримав у господарстві велику кількість домашньої худоби. Йому відомо, що ОСОБА_4 має проблеми з зором, тримає велике підсобне господарство, сам здійснює догляд за ним і постійно керує транспортними засобами.

Крім показань вищевказаних осіб вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вищевказаного злочину підтверджується також сукупністю письмових доказів.

Копією вироку Єланецького районного суду Миколаївської області від 26.06.2017 року, із якого вбачається, що 09.06.2017 року між потерпілою ОСОБА_6 та ОСОБА_4 укладено угоду про примирення, відповідно до якої сторони дійшли згоди щодо всіх істотних для даного кримінального провадження обставин, правової кваліфікації дій ОСОБА_4 , який повністю визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, щиро розкаявся та просив призначити узгоджений вид та розмір покарання. Сторони угоди домовилися щодо затвердження ОСОБА_4 покарання у вигляді 200 годин громадських робіт. Судом встановлено, що угода про примирення укладена без застосування насильства, примусу, погроз, сторони розуміють наслідки її затвердження (а.п. 137).

Поданням Єланецького районного сектору з питань пробації від 03.08.2017 року, із якого слідує, що вказана установа звернулася до Єланецького відділення поліції про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт призначеного вироком Єланецького районного суду від 26.06.2017 року (а.п. 135).

Підпискою від 02.08.2017 року із якої вбачається, що при постановці на облік до Єланецького районного сектору з питань пробації ОСОБА_4 ознайомлено з умовами та порядком відбування покарання у вигляді громадських робіт, а також попереджено про кримінальну відповідальність у разі ухилення від відбування покарання (а.п. 138).

Висновком експерта Миколаївського обласного бюро судово-медичної експертизи № 113-К від 18.09.2017 року із якої вбачається, що згідно даних амбулаторної картки у ОСОБА_4 мається захворювання у вигляді кератоконуса лівого ока. Кератоконус - це захворювання, яке характеризується зменшенням кута зору до різних розмірів (у градуса до 45°, замість 90-100 градусів). При відповідній корекції окулярами цей кут може бути близьким до норми. У даному випадку у ОСОБА_4 кут зору корегується відповідно діоптріями. Виходячи з цього, дане захворювання не є протипоказанням для виконання робіт по благоустрою населення (а.п. 161-163).

Наведені докази узгоджуються між собою, тому є достовірними й у своїй сукупності є достатніми для висновку про винуваність обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні вищевказаного злочину не визнав, суду пояснив, що він укладав угоду про примирення з потерпілою ОСОБА_6 під примусом. За станом здоров`я, маючи поганий зір, він не може відбувати покарання у вигляді громадських робіт. Крім того, він страждає від постійних головних болей, в результаті чого кожного дня має погане самопочуття. Він має велике домашнє господарство, а тому багато часу вимушений приділяти домашнім справам, в зв`язку з цим не міг відбувати покарання. На обліку у лікарів невропатолога і психіатра він не перебуває. Доказів про проходження лікування у лікаря окуліста він суду не надав.

Вищенаведені доводи обвинуваченого не заслуговують на уваги, оскільки не підтверджуються належними доказами, а тому є надуманими. Обвинуваченим не надано суду доказів, що вказують на наявність у нього хвороби органів зору та постійних головних болей, через які він, за станом здоров`я, не мав можливості відбути призначене вироком суду покарання у вигляді громадських робіт. Не надано обвинуваченим таких доказів і під час досудового розслідування. Більше того, в ході судового розгляду кримінального провадження судом направлено запити до районних закладів охорони здоров`я про надання інформації про стан здоров`я ОСОБА_4 .

Із наданих суду відповідей слідує, що обвинувачений протягом 2017-2018 років лікування в умовах стаціонару Єланецької ЦРЛ не проходив. За місцем свого проживання до фельдшера Великосербулівського ФАП за медичною допомогою не звертався. В Єланецькому районному центрі первинної медико-санітарної допомоги медична документація на ОСОБА_4 відсутня. 29.08.2017 року йому сімейним лікарем Єланецького РЦПМСД було призначено амбулаторне лікування. (а.п. 185, 200).

Аналізуючи зібрані по даній справі докази суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні доведена в ході судового розгляду і підтверджується поясненнями свідків, письмовими доказами дослідженими судом в ході судового розгляду та частково поясненнями обвинуваченого.

Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ст. 389-1 КК України, доведена і органами досудового розслідування його дії правильно кваліфіковані як умисне невиконання засудженим угоди про примирення.
Судом досліджені також характеризуючі матеріали на ОСОБА_4 згідно яких обвинувачений дійсно проживає в АДРЕСА_1 разом з сином ОСОБА_8 , 1998 року народження. За місцем проживання характеризується посередньо. На обліку у лікарів психіатра та нарколога Єланецької ЦРЛ не знаходиться.

Згідно досудової доповіді на обвинуваченого ОСОБА_4 ст. інспектор Єланецького районного сектору з питань пробації встановив, що ймовірність вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення зводиться до високого рівня ризику, а також високого рівня ризику небезпеки для суспільства, в тому числі і для окремих осіб. А тому орган з питань пробації вважає, що застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторного кримінального правопорушення та ризику небезпеки для суспільства, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

Обираючи обвинуваченому міру покарання пом`якшуючих покарання обставини відповідно до ст. 66 КК України, суд не вбачає.

Обтяжуючою покарання обставиною для обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, суд враховує рецидив злочинів.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд у відповідності із положеннями статті 65 Кримінального кодексу України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, який має не зняту та непогашену судимість, за місцем проживання характеризується посередньо, обтяжуючу покарання обставину, його ставлення до вчиненого злочину.

Відповідно до викладеного, суд приходить до висновку, що для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів необхідно призначити покарання у вигляді арешту, в межах санкції статті 389-1 КК України, так як саме такий вид покарання є необхідним і достатнім для його виправлення.

Судом також встановлено, що ОСОБА_4 не відбув покарання за вироком Єланецького районного суду від 26.06.2017 року. Невідбута частина покарання за вказаним вироком складає 200 годин громадських робіт, а тому відповідно до положень ч.1 ст. 71, ч.1 ст. 72 КК України остаточне покарання йому необхідно призначити шляхом часткового приєднання до покарання за даним вироком невідбутої частини покарання за вироком Єланецького районного суду від 26.06.2017 року.

Заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_4 не застосовувалися.

Цивільний позов по справі не заявлено. Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389-1 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання у вигляді арешту на строк 3 (три) місяці.

На підставі ч.1 ст. 71, ч.1 ст.72 КК України шляхом часткового приєднання до призначеного покарання за даним вироком невідбутої частини покарання за попереднім вироком Єланецького районного суду Миколаївської області від 26 червня 2017 року остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді арешту на строк 3 (три) місяці 10 (десять) днів.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Необхідність застосування запобіжних заходів відсутня.

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Миколаївської області через Єланецький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1