АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/4400/2018 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 вересня 2018 року місто Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника Товарної біржі «Статус Експерт» - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 16 липня 2018 року,
за участю:

представника власника майна ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16.07.2018 року частково задоволено клопотання слідчого в особливо важливих справах 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 та накладено арешт на кошти та цінності, що надходять та вже знаходяться на банківських рахунках № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 та № НОМЕР_6 , відкритих у ПАТ «ТАСКОМБАНК» (), МФО 339500, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, та зупинено видаткові операції по ним, за винятком операцій зі сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), виплати заробітної плати співробітникам, аліментних зобов`язань.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, представник ОСОБА_6 подав в інтересах Товарної біржі «Статус Експерт» апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16.07.2018 року та постановити нову, якою у задоволенні клопотання слідчого в особливо важливих справах 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 про накладення арешту на кошти та цінності, що надходять та вже знаходяться на банківських рахунках № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , відкритих у ПАТ «ТАСКОМБАНК» (), МФО 339500, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, зупинено видаткові операції по ним, за винятком операцій зі сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), виплати заробітної плати співробітникам, аліментних зобов`язань відмовити повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, представник зазначає, що накладення арешту на кошти та цінності, що надходять та вже знаходяться на банківських рахунках Товарної біржі «Статус Експерт» не відповідає визначеним ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна, мета застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження не узгоджується з законодавчо визначеною у ч. 2 ст. 170 КПК України метою, згідно якої допускається арешт майна. Крім того, вказане майно не відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

Відсутня обґрунтована підозра щодо вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 388 КК України у кримінальному провадженні № 0000597 від 12.06.2014 року.

Як зазначає представник, накладений арешт унеможливлює можливості товарну біржу «Статус Експерт» здійснювати господарську діяльність та виконувати взяті на себе фінансово - господарські зобов`язання перед податковими та іншими контролюючими органами, третіми особами, що призводить до нарахування неустойок, інших штрафних санкцій.

Крім того, представник звертає увагу, що питання накладення арешту на майно за аналогічних матеріалів вже вирішувалось та 24.05.2018 року ухвалою слідчого Шевченківського районного суду м. Києва було відмовлено у арешті.

В судове засідання у справі прокурор не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду. Тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутністю прокурора, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, пояснення представника власника майна, який уточнив свої апеляційні вимоги, просив задовольнити апеляційну скаргу, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого відмовити, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Що стосується безпосередньо апеляційної скарги, то слід звернути увагу на такі обставини
Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції,Головним слідчим управлінням СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000597 від 12.06.2014 року за фактом вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 364 та ч. 1 ст. 388 КК України.

При цьому, проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що протягом тривалого часу службові особи ПAT «Укрексімбанк», 100% акцій якого належать Державі, ПАТ «Фортуна-Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Товарної біржі «Статус Експерт» (), зокрема ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та інші невстановлені особи, зловживаючи своїм службовим становищем, вчинили умисні дії, внаслідок чого настали тяжкі наслідки у вигляді спричинення ПAT «Укрексімбанк» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб матеріальної шкоди, яка більше ніж у 250 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

Зазначені дії вищевказаних осіб, які направлені на реалізацію активів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за заниженою вартістю окремим юридичним особам за винагороду, призводять до завдання збитків державі в особі Фонду, що не дозволяє державній спеціалізованій установі виконувати покладені на неї обов`язки з відшкодування коштів за вкладами фізичних і юридичних осіб.

Крім того, досудовим розслідуванням отримано дані, які свідчать про те, що ОСОБА_9 , як фактичний контролер ТБ «Статус Експерт», безпосередньо надає вказівки директору та головному бухгалтеру вказаного підприємства щодо розміщення грошових коштів, отриманих від реалізації незаконно придбаних активів неплатоспроможних банків, на рахунках за № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 та № НОМЕР_6 , відкритих у ПАТ «ТАСКОМБАНК» (код СДРПОУ 09806443, МФО 339500, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30).

Також встановлено, що ОСОБА_9 , з метою обготівкування незаконно отриманих прибутків, спрямовує частину грошових коштів на наступні рахунки ТОВ «Фінансова Компанія «Інтегріті» (, м. Київ, вул. Глибочицька, буд. 4б, літера, офіс 401), відкриті в ПАТ «ТАСКОМБАНК»: № НОМЕР_5 ; № НОМЕР_6 .

Після цього ОСОБА_9 особисто отримує грошові кошти, переведені у вищенаведений спосіб, в касах банківських установ.

Постановою від 07.05.2018 року кошти та цінності, що надходять та вже знаходяться на вказаних банківських рахунках № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 та № НОМЕР_6 , відкритих в ПАТ «ТАСКОМБАНК», визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

10.07.2018 року слідчий в особливо важливих справах 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_7 за погодженням з прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на кошти та цінності, що надходять та вже знаходяться на банківських рахунках № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 та № НОМЕР_6 , відкритих у ПАТ «ТАСКОМБАНК» (), МФО 339500, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, та зупинено видаткові операції по ним, дозволити службовим особам ПАТ «ТАСКОМБАНК» () повідомити Головному слідчому управлінню СБ України інформацію щодо залишку грошових коштів на вищезазначених банківських рахунках на момент отримання ухвали суду про арешт.

16.07.2018 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва було частково задоволено клопотання та накладено арешт на кошти та цінності, що надходять та вже знаходяться на банківських рахунках № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 та № НОМЕР_6 , відкритих у ПАТ «ТАСКОМБАНК» (), МФО 339500, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, та зупинити видаткові операції по ним, за винятком операцій зі сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), виплати заробітної плати співробітникам, аліментних зобов`язань.

Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000597 про накладення арешту на майно, слідчий суддя дослідив матеріали, додані до клопотання та прийшов до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з метою збереження речових доказів.

З таким рішенням слідчого судді погодитися неможливо з огляду на такі обставини.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Однак, зазначених вимог закону слідчий суддя та слідчий, який вніс клопотання не дотрималися.

Крім того слідчим суддею при винесенні оскаржуваної ухвали були допущені істотні порушення кримінального процесуального закону, зокрема, зазначена мета необхідності накладення арешту не відповідає вимогам, передбаченим ст. 170-171 КПК України.

У клопотанні про накладення арешту сторона обвинувачення як на правову підставу накладення арешту на майно, посилається на ч. ч. 2 ст. 170 КПК України в редакції, яка з 11.12.2015 року втратила чинність відповідно до Закону України № 769-VІІІ від 10.11.2015 року. В свою чергу, 28.02.2016 року ст. 170 КПК України в редакції Закону України № 769-VІІІ від 10.11.2015 року теж втратила чинність і з цього числа діє ст. 170 КПК України в редакції Закону України № 1019-VІІІ від 18.02.2016 року.

За таких обставин слідчий, який ініціював внесення клопотання про арешт майна, при визначенні правової підстави для арешту майна, завдань та мети такого арешту мав керуватися ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України в редакції, яка вступила в силу 28.02.2016 року відповідно до Закону України № 1019-VІІІ від 18.02.2016 року, однак він в клопотанні, всупереч п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України, керувався нормою закону, яка втратила чинність.

Таким чином, клопотання слідчого було розглянуто як таке, що не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, а тому слідчий суддя, хоча і послався в оскаржуваній ухвалі на діючу редакцію ст. 170 КПК України, однак, відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України, мав повернути це клопотання органу досудового розслідування для усунення недоліків.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя, приймаючи рішення вийшов за межі розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на майно, чим істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону.

За таких обставин, апеляційна скарга представника власника майна ОСОБА_6 підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням судом апеляційної інстанції нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 172, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника Товарної біржі «Статус Експерт» - адвоката ОСОБА_6 , задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 липня 2018 року, якою частково задоволено клопотання слідчого в особливо важливих справах 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 та накладено арешт на кошти та цінності, що надходять та вже знаходяться на банківських рахунках № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 та № НОМЕР_6 , відкритих у ПАТ «ТАСКОМБАНК» (), МФО 339500, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, та зупинено видаткові операції по ним, за винятком операцій зі сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), виплати заробітної плати співробітникам, аліментних зобов`язань, скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого в особливо важливих справах 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 про накладення арешту на кошти та цінності, що надходять та вже знаходяться на банківських рахунках № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 та № НОМЕР_6 , відкритих у ПАТ «ТАСКОМБАНК» (), МФО 339500, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, з зупиненням видаткових операцій по ним, за винятком операцій зі сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), виплати заробітної плати співробітникам, аліментних зобов`язань, відмовити.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3