Справа №487/4306/16-к 26.07.2018
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0002397, за апеляційною скаргою прокурора Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_5 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 грудня 2017 року відносно
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Керч, зареєстрований в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 грудня 2017 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, і призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, з покладенням обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на проведення судової-криміналістичної експертизи холодної зброї у розмірі 527,76 грн.
Вирішено питання щодо речових доказів у справі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор просить вирок відносно ОСОБА_6 в частині кваліфікації його дій за ч. 4 ст. 296 КК України змінити з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Виключити із правової оцінки дій ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 296 КК України ознаку «заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень».
В іншій частині вирок залишити без змін.

Узагальнені доводи апелянта.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження й доведеності вини обвинуваченого, вважає, що вирок суду підлягає зміні з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягав застосуванню в частині кваліфікації дій обвинуваченого.
Зазначає, що суд, ухвалюючи вирок відносно ОСОБА_6 , не дотримався вимог ст. ст. 2, 370, п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, рекомендацій постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 р. «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку».
Вказує на те, що суд кваліфікував зазначені дії ОСОБА_6 , як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалися особливою зухвалістю із застосуванням предмета, спеціально пристосованого та заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, але у вироку відсутні будь-які відомості про те, що вказаний розкладний ніж був заздалегідь заготовленим для вчинення хуліганських дій.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

18.05.2016 р. в період часу з 19.30 год. до 20.00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на балконі своєї квартири за АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення хуліганських дій з мотивів явної неповаги до суспільства, грубо порушуючи громадський порядок, що супроводжувалось особливою зухвалістю, почав виражатися нецензурною лайкою та погрожувати фізичною розправою місцевим мешканцям та дітям, які гралися на дитячому майданчику. Після чого ОСОБА_6 вийшов на подвір`я з під`їзду будинку, де проживає, вів себе зухвало та продовжив грубо порушувати громадський порядок, висловлюватися нецензурною лайкою та погрожувати фізичною розправою місцевим мешканцям та дітям, оскільки, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, почував себе самовпевнено та без караним.
На вимогу ОСОБА_8 , який заздалегідь намагався припинити хуліганські дії ОСОБА_6 шляхом прохання припинити хуліганські дії, ОСОБА_6 , знаходячись біля під`їзду будинку АДРЕСА_3 , дістав з правої кишені штанів розкладний ніж та почав розмахувати ним перед обличчям ОСОБА_8 . ОСОБА_8 , з метою припинення хуліганських дій ОСОБА_6 , дістав зі свого автомобілю металеву трубу та почав нею відмахуватися від замахів ножа, яким махав ОСОБА_9 , оскільки реально усвідомлював загрозу своєму життю. Усвідомлюючи, що потерпілий здійснює дії, направлені на свій захист, ОСОБА_6 направився до під`їзду та в подальшому до своєї квартири, в якій проживає.
Хуліганські дії з боку ОСОБА_6 продовжувались протягом 30 хвилин, внаслідок чого було порушено громадський спокій, загальнообов`язкові правила поведінки в суспільному житті та побуті, які виразились в грубому порушенні громадського порядку, що супроводжувались особливою зухвалістю, пов`язані з опором громадянам, які припиняли хуліганські дії та на зауваження припинити хуліганські дії ніяк не реагував.
Дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч. 4 ст. 296 КК України, як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю із застосуванням предмету, спеціально пристосованого та заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд приходить до наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку, у разі визнання особи винуватою, зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Крім того, зазначені вимоги містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», відповідно якої суди націлюються на те, що мотивувальна частина обвинувального вироку має містити, насамперед, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів. Мотивування у вироку висновків щодо кваліфікації злочину полягає у зіставленні ознак установленого судом злочинного діяння і ознак злочину, передбаченого тією чи іншою статтею кримінального закону, його частиною або пунктом, і формулюванні висновку про їх відповідність.

Перевіряючи вирок суду першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку про те, що суд першої інстанції не в повній мірі дотримався наведених вимог закону.

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 22.12.2006 р. «Про судову практику у справах про хуліганство», заздалегідь заготовленими для нанесення тілесних ушкоджень слід визнавати предмети, які хоч і не зазнали якоїсь попередньої обробки, але ще до початку хуліганства були приготовлені винним для зазначеної мети.
Отже, спроба застосування винним ножа під час вчинення хуліганських дій, для визнання ножа предметом, заздалегідь заготовленим для нанесення тілесних ушкоджень, недостатньо. Необхідною умовою в даному випадку є доведеність наявності у винного мети підготовки такого предмета для нанесення тілесних ушкоджень.

Суд кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 296 КК України, як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю із застосуванням предмету, спеціально пристосованого та заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, але як вбачається з вироку суду, при формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд зазначив, що після того, як ОСОБА_6 вийшов на подвір`я, після вимоги ОСОБА_8 припинити хуліганські дії, обвинувачений, знаходячись біля під`їзду будинку № 47-а по вул. Прикордонній в м. Миколаєві, дістав з кишені штанів розкладний ніж та почав розмахувати ним перед обличчям ОСОБА_8 . Тобто, формулюючи обвинувачення, визнаного судом доведеним, та кваліфікуючи дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 296 КК України, суд першої інстанції не навів будь-яких відомостей щодо заготовлення заздалегідь розкладного ножа для нанесення тілесних ушкоджень.

За таких обставин, доводи прокурора про необхідність виключення із правової оцінки дій ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 296 КК України ознаки «заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень» є вірними, а тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 грудня 2017 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, змінити.
Виключити з мотивувальної частини вироку ознаку «заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень».
В іншій частині вирок залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді

_____________________ _______________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3