Апеляційний суд міста Києва
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

23 липня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14 травня 2018 року,

у с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14.05.2018 року у відкритті провадження за скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на бездіяльність уповноваженої особи Прокуратури міста Києва, яка полягає у ненаданні матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000026 для ознайомлення, відмовлено.

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що ОСОБА_5 оскаржує бездіяльність прокурора, яка не підлягає оскарженню в розумінні положень ст.303 КПК України, і на даний час кримінальне провадження розглядається Голосіївським районним судом м. Києва, що відповідно до вимог ч.4 ст.304 КПК України є підставою для відмови у відкритті провадження.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати і задовольнити його скаргу, тобто зобов`язати Прокуратуру міста Києва надати йому для ознайомлення матеріали кримінального провадження № 0000026 за участю його захисника та речові докази.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, вказує, що слідчий суддя відмовив у відкритті провадження за скаргою, подання якої передбачено ч.1 ст.303 КПК України, в той час як він звертався із заявою, в якій вказував, що слідчий у вказаному раніше кримінальному провадженні всупереч вимогам ст.ст.221, 290 КПК України не надав йому доступ до матеріалів досудового розслідування. Оскільки, звертаючись із заявою, він керувався ст.6 _________________________________________

Провадження № 11-сс/796/3128/2018
Категорія: ст.303 КПК України
Слідчий суддя: ОСОБА_6
Доповідач: ОСОБА_1
Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в контексті права мати достатньо часу і можливостей для підготовки свого захисту, ст.9 Конституції України, ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», вважає, що слідчий суддя вибірково розглянув заяву і не вирішив питання, яке стосується порушення його прав.

За клопотанням обвинуваченого ОСОБА_5 для забезпечення його участі в апеляційному розгляді було влаштовано відеоконференцзвязок з Державною установою «Київський слідчий ізолятор». Однак у призначені дату і час ОСОБА_5 відмовився відвідати приміщення для відеоконференцзв`язку, а тому колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без його участі, що згідно з ч.4 ст.405 КПК України не перешкоджає розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Як вбачається зі змісту заяви, обвинувачений ОСОБА_5 просив слідчого суддю зобов`язати Прокуратуру міста Києва надати йому для ознайомлення матеріали кримінального провадження № 0000026 за участю його захисника та речові докази, стверджуючи про порушення його права на справедливий судовий розгляд при виконанні вимог ст.290 КПК України, що виразилося у ненаданні доступу до матеріалів досудового розслідування.

Вказану заяву слідчий суддя розцінив як скаргу на бездіяльність уповноваженої особи Прокуратури міста Києва, що полягає у нездійсненні процесуальних дій у кримінальному провадженні, а саме, ненаданні в порядку, визначеному ст.221 КПК України, матеріалів досудового розслідування. Відмовляючи у відкритті провадження, слідчий суддя мотивував свої висновки тим, що вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України. Оскільки вимоги ОСОБА_5 не узгоджувалися з положеннями вказаної норми та ч.2 ст.307 КПК України, якою передбачено, про що може бути ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги, і наразі Голосіївським районним судом м. Києва розглядається кримінальне провадження, в якому ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.146, п.п.6, 12, ч.2 ст.115 КК України, розгляд його скарги згідно з ст.303 КПК України, не передбачений.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується.

Так, частиною 1 статті 303 КПК України встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Зокрема, предметом оскарження можуть бути бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, а також рішення прокурора про зупинення досудового розслідування, про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи, про відмову у визнанні потерпілим, рішення, дії чи бездіяльність при застосуванні заходів безпеки, рішення про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 КПК України, про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором, повідомлення про підозру.

Згідно з ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Зміст та вимоги скарги ОСОБА_5 , який порушував питання про зобов`язання Прокуратури міста Києва надати йому для ознайомлення матеріали кримінального провадження за участю захисника та речові докази у кримінальному провадженні, в якому триває судовий розгляд, свідчать, що предмет оскарження виходить за межі судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні відповідно до повноважень слідчого судді.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки ОСОБА_5 порушував питання, яке відповідно до положень кримінального процесуального закону явно виходить за межі повноважень слідчого судді, його твердження про звернення на підставі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України та Закону України «Про міжнародні договори України» є недоречними.

Згідно з ч.4 ст.304 КПК України слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Тому рішення слідчого судді про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_5 є законним, обґрунтованим і вмотивованим, і підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14 травня 2018 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на бездіяльність уповноваженої особи Прокуратури міста Києва, яка полягає у ненаданні матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000026 для ознайомлення, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3