Провадження № 1-кс/752/4815/18
У Х В А Л А

21.06.2018 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора четвертого відділу процесуального керівництва управління з розслідувань кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000539 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України,

в с т а н о в и в:

прокурор четвертого відділу процесуального керівництва управління з розслідувань кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури міста Києва ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000539 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, а саме: квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та на праві власності належить ОСОБА_4 .

Клопотання обгрунтовано тим, що прокуратурою міста Києва здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000539 від 13.06.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

В ході досудового розслідування установлено, що невстановлені особи, які діяли від імені та з використанням паспортів громадян Украі?ни ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , з метою заволодіння шахраи?ським шляхом квартири, розташованоі? за адресою: АДРЕСА_1 , власником якоі? є ОСОБА_4 , подали приватному нотаріусу ОСОБА_7 пакет завідомо підроблених документів, на підставі котрих остання посвідчила 11.06.2018 договір купівлі-продажу цієі? квартири, де ОСОБА_6 виступає в якості довіреноі? особи продавця ОСОБА_4 , а ОСОБА_5 - покупець.

Вказаний договір купівлі-продажу 11.06.2018 зареєстрований в реєстрі за №1818.

В подальшому, на підставі цього договору приватнии? нотаріус КМНО ОСОБА_8 внесла відомості до Державного реєстру прав на нерухоме маи?но та змінила відомості про власника квартири, розташованоі? за адресою: АДРЕСА_1 , з ОСОБА_4 на ОСОБА_6 .

Так, відповідно до наявної інформації нотаріус ОСОБА_8 посвідчила договір купівлі-продажу квартири між ОСОБА_6 , який нібито діє за довіреністю та представляє інтереси ОСОБА_4 (Продавець) та ОСОБА_5 (Покупець), серія та номер 1818, - на підставі наступних документів:
1)Довіреність від ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_6 від 10 травня 2018 року, видана приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 , номер в реєстрі № 721, бланк довіреності № ННВ 993364. Підпис на довіреності не відповідає дійсному підпису.
2)Повний витяг з Єдиного реєстру довіреностей (перевірка дійсності довіреності)
№ 36680067 від 8 червня 2018 року, яку зробила приватний нотаріус ОСОБА_8 . Згідно вказаного Витягу вказано, що вказана довіреність ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_6 є діючою;
3)Заява від ОСОБА_10 (мій батько) про згоду на продаж наведеної вище квартири від 27 листопада 2017 року, посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11 , номер в реєстрі 2036, бланк заяви № НМТ 753247. Підпис на заяві не відповідає дійсному підпису.
4)Договір № 03/12-2012-ДН/265/2-1 від 03.12.2012 року про порядок та умови здійснення майнових прав на об`єкт нерухомості від 3 грудня 2012 року, укладений між ТОВ «Висока Вежа» та ОСОБА_4 .
Згідно тверджень представника потерпілої ОСОБА_12 , вказаний договір є оригіналом та другим примірником укладеного між ТОВ «Висока Вежа» та ОСОБА_12 . Наявний в ньому підпису дійсно належить ОСОБА_12 . Він є оригінальним. Вказаний договір укладався в двох екземплярах та перебував в розпорядженні ТОВ «Велика Вежа» та другий примірник в ОСОБА_12 . В свою чергу, свій другий примірник договору в ході оформлення права власності ОСОБА_12 передала до Реєстраційної служби ГУЮ у м.Києві.
5)Технічний паспорт від 3 грудня 2013 року на квартиру АДРЕСА_2 , що виданий ФОП « ОСОБА_13 », інвентаризаційна справа № 00912, реєстровий № 41265. Технічний паспорт склав та виконав ОСОБА_14 (АЕН № 001816).

В подальшому, на вимогу ОСОБА_12 , яка є донькою власника квартири ОСОБА_4 , приватний нотаріус КМНО ОСОБА_8 скасувала реєстрацію змін щодо власника квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та видалила запис про ОСОБА_5 , як власника квартири та поновила у вказаному статусі ОСОБА_4 .

Прокурор зазначає, що враховуючи встановлений заявницею ОСОБА_12 замах на протиправне заволодіння шляхом шахрайства квартирою, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_4 та визнана речовим доказом по провадженню, з метою збереження вказаної квартири, як речового доказу, а також з метою попередити та унеможливити будь які протиправні дії, направлені на заволодіння нею та зміну її власника, виникла необхідність накласти арешт на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та на праві власності належить ОСОБА_4 .

Прокурор в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність в зв`язку з участю в інших слідчих діях, клопотання просив задовольнити.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

В ході розгляду клопотання встановлено, що прокуратурою міста Києва здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000539 від 13.06.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлені особи, які діяли від імені та з використанням паспортів громадян Украі?ни ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , з метою заволодіння шахраи?ським шляхом квартири, розташованоі? за адресою: АДРЕСА_1 , власником якоі? є ОСОБА_4 , подали приватному нотаріусу ОСОБА_7 пакет завідомо підроблених документів, на підставі котрих остання посвідчила 11.06.2018 договір купівлі-продажу цієі? квартири, де ОСОБА_6 виступає в якості довіреноі? особи продавця ОСОБА_4 , а ОСОБА_5 - покупець.

Прокурор четвертого відділу процесуального керівництва управління з розслідувань кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000539 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, а саме на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та на праві власності належить ОСОБА_4 .

Відповідно до положень ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.
Треті особи, майно яких може бути арештовано, - особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації.
Вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів.
Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
У випадках, передбачених п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.
Майно, на яке спрямоване кримінальне правопорушення повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправні впливу (відчуження, знищення, приховування) на певне майно, що, як наслідок перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України по суті являє собі форму забезпечення доказів, є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від дій останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальне провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

В силу положень ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

З наданих суду до клопотання письмових доказів вбачається, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, відповідає критеріям, визначеним ст.170 КПК України, оскільки воно є майном, на яке спрямовано кримінальне правопорушення та може бути доказом його вчинення.

З врахуванням викладеного, вважаю, що не застосування арешту може призвети до зникнення зазначеного майна, в зв`язку з чим з метою забезпечення збереження даного майна, вважаю за необхідне задовольнити заявлене клопотання.

Керуючись вимогами ст. ст.131, 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

клопотання прокурора четвертого відділу процесуального керівництва управління з розслідувань кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000539 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, задовольнити.
Накласти арешт на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та на праві власності належить ОСОБА_4 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду міста Києва протягом п`яти днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя