Справа №359/4945/18
Провадження №1-кп/359/458/2018
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И
1 жовтня 2018 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі колегії суддів:

судді доповідача ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченої ОСОБА_8 та її захисника адвоката ОСОБА_9 , обвинуваченої ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника ОСОБА_12 , обвинуваченого ОСОБА_13 та його захисника адвоката ОСОБА_14 ,

у відкритому судовому засіданні під час судового розгляду в кримінальному провадженні №0000787, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.10.2017 року, що надійшло до суду з обвинувальним актом, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, українки, раніше судимої, -

у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 307 та ч.1 ст. 321 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Києва, українки, раніше не судимої, -

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Одеса, українки, раніше судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , українця, раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 307, ч.1 ст. 321 КК України,

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Запоріжжя, українця, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України

розглянувши заявлені клопотання про продовження дії запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання та домашнього арешту, та питання продовження тримання обвинувачених під вартою, -

в с т а н о в и в :
В провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області перебуває вищезазначене кримінальне провадження.
В ході розгляду кримінального провадження, відповідно до ст. 331 КПК України, судом на обговорення було поставлено питання про доцільність подальшого тримання обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 під вартою.
Прокурор просить суд продовжити тримання обвинувачених під вартою, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченими кримінальних правопорушень, а також просить врахувати тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченим, у зв`язку з чим останні можуть переховуватися від суду, можливий вплив на недопитаних свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у вчиненні якого вони обвинувачуються, та у такий спосіб перешкоджати іншим чином, а в сукупності наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачені можуть здійснити дії передбачені п.1, п. 3, п. 4, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім того, прокурор заявив клопотання про продовження строку дії запобіжних заходів, обраних стосовно обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_6 у вигляді домашнього арешту у певний період доби, з покладанням на них обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, та ОСОБА_8 у виді особистого зобов`язання, термін яких спливає 05.10.2018 р., з метою забезпечення виконання обвинувачуваними належної поведінки, шляхом обмеження їх спілкування з іншими обвинувачуваними та іншими учасниками у кримінальному провадженні, та враховуючи те, що продовжують існувати ризики, встановлені судом при обранні запобіжного заходу, а саме можливість обвинувачених переховуватись від суду, тиск на свідків, які ще недопитані, перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Обвинувачена ОСОБА_10 , обвинувачений ОСОБА_11 та захисник обвинуваченого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_12 заперечували проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою. В обґрунтування своїх заперечень, вважали за можливе змінити запобіжний захід із тримання під вартою на альтернативний, більш м`який, не пов`язаний з тримання під вартою, зокрема на домашній арешт у певний час доби. Зазначили, що стороною обвинувачення не було доведено наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а тому такі ризики відсутні, а також не доведено факт того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належної поведінки обвинувачених. Також зазначили, що обвинувачені мають місці соціальні зв`язки, постійне місце проживання. Крім того, зазначили, що як у обвинуваченої ОСОБА_10 , так і обвинуваченого ОСОБА_11 є серйозні проблеми зі здоров`я, вони мають ряд хронічних захворювань, у зв`язку з чим вони потребують належного лікування, яке не можуть їм забезпечити в умовах СІЗО, а тому вони не можуть більше перебувати під вартою, оскільки їх подальше перебування в слідчому ізоляторі шкодитиме їх здоров`ю та може призвести до тяжких наслідків.
Інші учасники судового процесу заперечували з приводу продовження строків тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , у зв`язку з недоведеністю ризиків, на які посилається прокурор.
Обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_13 не заперечували проти продовження відносно них обраних запобіжних заходів.
Захисник обвинуваченої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 , захисник обвинуваченої ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 , захисник обвинуваченого ОСОБА_13 адвокат ОСОБА_14 не заперечували про продовження відносно обвинувачених запобіжних заходів з огляду на позицію самих обвинувачених.
Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, та ознайомившись з наявними матеріалами кримінального провадження, дійшов наступного висновку.
Термін дії запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 закінчується 05.10.2018 року, а до указаного часу провести розгляд кримінального провадження є неможливим.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою, якщо судове провадження не було завершено до спливу продовженого строку. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 чинного КПК.
Згідно з ч. 1 ст. 183 цього ж Кодексу тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам переховування від суду та (або) перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
Так, згідно з п. 1, п. 3, п. 4, п. 5 ч. 1, ч. 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати, зокрема, на свідка, перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити інше кримінальне правопорушення. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити ці дії.
При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року, рішення "Лабіта проти Італії" від 06.04.2000 р., рішення "Летельє проти Франції" від 26.06.1991 р.).
Так, як вбачається з обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, як ОСОБА_10 , так і ОСОБА_11 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років.
Досліджені в судовому засіданні докази обґрунтованості пред`явленого обвинувачення ОСОБА_10 та ОСОБА_11 є вагомими, більш детальну оцінку яким суд надасть під час перебування в нарадчій кімнаті при прийнятті остаточного рішення у даному кримінальному провадженні.
Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , в разі визнання їх винуватими, суд вважає, що з високим ступенем ймовірності, що обвинувачені будуть вживати заходів для переховування від суду.
Крім того, враховуючи фактичні обставини за яких обвинуваченим інкримінується вчинення кримінальних правопорушень, а саме вчинення злочинів в сфері обігу наркотичних речовин, декількох епізодів, суд вважає доведеним наявність ризику, щодо здійснення ними можливого незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, які наданий момент і ще не допитані.
Також при вирішенні питання доцільності продовження тримання обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , під вартою, суд враховує дані про осіб обвинувачених.
Так, ОСОБА_15 , є раніше судимою за вчинення злочину в сфері обігу наркотичних засобів, не має неповнолітніх, непрацездатних осіб на утриманні, до затримання не працювала, суспільно корисною працею не займалася, тобто не мала постійного джерела доходу. При цьому суд враховує, що обвинувачена ОСОБА_15 не зареєстрована та не проживає за місцем розгляду кримінального провадження, та являється мешканкою іншого регіону. Ці обставини в сукупності свідчить про відсутність у неї міцних соціальних, сімейних зв`язків, та недостатність таких стримуючих факторів, які б могли запобігти раніше встановленим ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, які полягають у високій вірогідності ухилитися від органів суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у вчиненні якого вона обвинувачується, та у такий спосіб перешкоджатиме розгляду кримінального провадження.
Обвинувачений ОСОБА_11 , не одружений, доказів на підтвердження тверджень з приводу того, що його батьки та діти перебувають на його утриманні, до суду надано не було. Також, з матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_16 до його затримання не працював, суспільно корисною працею не займався, тобто не мав постійного джерела доходу. Це в свою чергу може свідчити, що обвинувачений обрав стійку лінію антисоціальної поведінки, та незаконного здобуття коштів для існування. Ці обставини в сукупності свідчать про відсутність у нього міцних соціальних, сімейних зв`язків, та недостатність таких стримуючих факторів, які б могли запобігти раніше встановленим ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, які полягають у високій вірогідності ухилитися від органів суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, та у такий спосіб перешкоджатиме розгляду кримінального провадження.
При продовженні запобіжного заходу судом враховано також вік обвинувачених, їх стан здоров`я, місце проживання та інші обставини, що характеризують осіб обвинувачених, дані про їх соціальні зв`язки та спосіб життя.
Ці обставини в сукупності свідчать про наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 3, п. 4, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що під впливом тяжкості покарання, яке загрожує обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , вони будуть переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків чи вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у вчиненні якого вони обвинувачуються, та у такий спосіб перешкоджатимуть розгляду кримінального провадження.
Враховуючи наявні ризики, встановлені судом, які станом на теперішній час не перестали існувати та не зменшилися, суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити ненастання цих ризиків та належну процесуальну поведінку обвинувачених.
При цьому судом встановлено, що запобігання наведених вище ризиків становить суспільні інтереси, які полягають в забезпеченні правопорядку, відправлення кримінального судочинства та встановлення істини у справі. Ці інтереси мають превалюючи значення та переважають принцип поваги до особистої свободи обвинувачених, а тому виправдовують тримання обвинувачених під вартою. Також це цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Обранні відносно обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 запобіжний захід з урахуванням їх тривалості на даний час не виходить за межі розумного строку, відповідає кожній особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діянь, які їм інкримінуються, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню обвинувачених від суду, ризики щодо цього є дійсними та триваючими.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про необхідність продовження терміну дії запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на 60 днів, оскільки раніше закінчити судовий розгляд даного кримінального провадження не надається можливим.
Крім того, суд не бере до уваги, зазначені у судовому засіданні, доводити сторони захисту, щодо незадовільного стану здоров`я обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , як підстави для зміни їм запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, оскільки не вбачає прямої небезпеки здоров`ю обвинувачених, так як стороною захисту не було надано належних та допустимих доказів того, що останні не можуть утримуватися в умовах СІЗО.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що стороною захисту суду не наведено таких достатніх даних, на підтвердження гарантій запобігання ризикам, визначеним ст. 177 КПК України, які свідчать про можливість уникнення вказаних ризиків шляхом застосування до обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, а саме домашнього арешту у певний період доби.
Крім того, ухвалою суду від 07.08.2018 р. обвинуваченим ОСОБА_13 та ОСОБА_6 було продовжено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, з покладанням на них обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України до 05.10.2018 року; обвинуваченій ОСОБА_8 , змінено запобіжний захід у виді домашнього арешту на особистого зобов`язання з визначенням відповідних обов`язків, строк дії даного запобіжного заходу також закінчується 05.10.2018 року.
Вирішуючи клопотання прокурора щодо продовження дії запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_13 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , суд виходить з наступного.
Так, згідно ч. 1, ч. 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно із ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Так, як вбачається з обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, ОСОБА_13 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , серед іншого, обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років.
Досліджені в судовому засіданні докази обґрунтованості пред`явленого обвинувачення ОСОБА_13 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 є вагомими, більш детальну оцінку яким суд надасть під час перебування в нарадчій кімнаті при прийнятті остаточного рішення у даному кримінальному провадженні.
Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_13 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , в разі визнання їх винуватими, суд вважає, що з високим ступенем ймовірності обвинувачені будуть вживати заходів для переховування від суду.
При цьому, вирішуючи питання про продовження строку домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_13 судом враховуються дані про особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, який офіційно не працює, суспільно корисною працею не займається, наявність в нього постійного місця проживання, міцність соціальних зв`язків.
Ці обставини в сукупності свідчить про те, що продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, п. 3, п. 4, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані при прийнятті рішення про обрання обвинуваченому ОСОБА_13 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, та які підтримані прокурором у судовому засіданні, а саме: що він може переховуватись від суду, здійснювати тиск на свідків, які ще не допитані, перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Вирішуючи питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту обвинуваченій ОСОБА_6 суд враховує, дані про особу обвинуваченої, а саме, що остання раніше засуджена вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 17.01.2018 р. за ч. 4 ст. 309 КК України, не одружена, не працевлаштована, має місце постійного проживання, має на утриманні двох малолітніх дітей, які проживають разом з нею та вихованням яких вона займається самостійно. Ці обставини свідчить про те, що обвинувачена ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки.
Крім того, враховуючи фактичні обставини за яких обвинуваченим інкримінується вчинення кримінальних правопорушень, а саме, що ОСОБА_17 очолила стійке об`єднання, визначивши необхідну для досягнення загальної злочинної мети кількість учасників групи, а також злочинну спеціалізацію вказаної групи, суд вважає доведеним наявність ризику, щодо здійснення нею можливого незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, які наданий момент і ще не допитані, а також на інших обвинувачених.
Наведені обставини у своїй сукупності приводять суд до висновку про те, що на даний момент продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, п. 3, п. 4, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані при прийнятті рішення про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 , які не зменшилися та не змінилися, що полягають у високій ймовірності ухилитися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, впливати на свідків, та у такий спосіб перешкоджатиме розгляду кримінального провадження, з огляду на обставини обвинувачення та тяжкість кримінального правопорушення, в якому обвинувачуються остання.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне продовжити строки запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_13 та ОСОБА_6 у вигляді домашнього арешту у певній період доби, з покладанням на них обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, строком на два місяці.
На думку суду, саме такий запобіжний захід спроможний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених, оскільки суд виходить у тому числі з тих обставин, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачуються останні має досить високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якої, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинувачених.
При вирішенні питання щодо продовження дії запобіжного заходу, обраного відносно обвинуваченої ОСОБА_8 у виді особистого зобов`язання, суд враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій у разі визнання її вини у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона обвинувачується, наявність у останньої постійного місця проживання та/або реєстрації, працевлаштування, міцність соціальних зв`язків, відсутність судимостей, її стан здоров`я, а також інформацію стосовного того, що в останньої нещодавно стався викидень.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне продовжити строк запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_8 у вигляді особистого зобов`язання, встановивши обвинуваченій, на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, відповідні обов`язки, строком на два місяці.
Крім того, в судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 зазначили про наявність у них серйозних проблем зі здоров`я, про те, що вони мають ряд хронічних захворювань, у зв`язку з чим потребують належного лікування, яке вони фактично не отримують в умовах СІЗО.
З цих підстав суд вважає за необхідне зобов`язати адміністрацію ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України провести комплексне медичне обстеження обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з метою встановлення стану їх здоров`я, наявність/відсутність медичних показань щодо їх утримання під вартою, а також їх медичного діагнозу.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 159, 160, 242, 243, 244, 314-316, 331, 376 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :
Клопотання прокурора про продовження дії запобіжних заходів відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_8 - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дію запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишення місця проживання ( АДРЕСА_1 ) в період часу з 22.00 год. до 07.00 год. наступного дня та покладення обов`язків: прибувати за кожною вимогою до прокурора та суду, не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду; повідомляти суд про необхідність зміни свого місця проживання, - строком на два місяці, тобто до 24.00 год. 29.11.2018 року.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у виді домашнього арешту із забороною залишення місця проживання ( АДРЕСА_1 ) в період часу з 22.00 год. до 07.00 год. наступного дня та покладення обов`язків: прибувати за кожною вимогою до прокурора та суду, не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду; повідомляти суд про необхідність зміни свого місця проживання, - строком на два місяці, тобто до 24.00 год. 29.11.2018 року.
Продовжити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з визначенням обов`язків: прибувати за кожною вимогою до прокурора та суду, не відлучатися із населеного пункту ( АДРЕСА_2 ), в якому вона проживає без дозволу суду; повідомляти суд про необхідність зміни свого місця проживання строком на 60 діб, тобто до 24.00 год. 29.11.2018 року.

Продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - на 60 діб та утримувати в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України до 24.00 год. 29.11.2018 року.

Продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , - на 60 діб та утримувати в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України до 24.00 год. 29.11.2018 року.

Зобов`язати адміністрацію ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України в термін до 01.11.2018 року провести комплексне медичне обстеження обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та повідомити суд про їх стан здоров`я, наявність/відсутність медичних показань щодо їх утримання під вартою, а також їх медичний діагноз. Дозволити конвоювання обвинувачених до профільних закладів МОЗ України з метою їх медичного обстеження та надання медичної допомоги на відповідному рівні.

Ухвала суду окремому оскарженню не підлягає.

Оголошення повного тексту ухвали суду здійснено 03.10.2018 року.

Суддя - доповідач: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_2