Комінтернівський районний суд м. Харкова
Номер провадження №1-кп/641/53/2018 Справа №641/5619/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 серпня 2018 рокуКомінтернівський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
секретаря ОСОБА_8 ,
при розгляді у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в кримінальному провадженні, відомості про кримінальне правопорушення у якому, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002993 від 31.12.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, питання щодо доцільності продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 та клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 щодо зміни запобіжного заходу, -
В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

В судовому засіданні судом в порядку вимог ст.331 КПК України, на розв`язання поставлене питання щодо доцільності продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 .
Крім того, обвинуваченим ОСОБА_7 в судовому засіданні заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який.

Прокурор в судовому засіданні вважала необхідним продовжити застосований запобіжний захід обвинуваченому у виді тримання під вартою, при цьому, посилалась на наявність передбачених статтею 177 КПК України ризиків, які існували на момент застосування зазначеного запобіжного заходу, а саме - імовірна можливість переховуватись від суду, чинити тиск на свідків у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу. Таким чином, ризики, встановлені положеннями ст. 177 КПК України, на цей час не змінились.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 заперечувала проти продовження строку запобіжного заходу, з посиланням на те, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, прокурором не доведені.
Обвинувачений підтримав думку свого захисника та заперечував проти продовження строку запобіжного заходу.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, вважав недоцільним продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки стороною обвинувачення не надано доказів в обґрунтування ризиків, на які вона посилається.
Прокурор заперечував проти клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченому з підстав зазначених в думці про доцільність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Потерпіла при розв`язанні питання щодо доцільності продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою та при вирішенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про заміну запобіжного заходу покладалась на розсуд суду.
Захисник обвинуваченого підтримала думку свого підзахисного, вважала можливим змінити запобіжний захід.
Суд, заслухавши думку учасників процесу, дійшов наступного висновку.
Так, відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Судом встановлено, що обвинуваченому ОСОБА_7 ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02.01.2016 р. застосовувався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 11 січня 2016 року, вищевказане рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова скасовано та до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 10 березня 2016 року. В подальшому, ухвалами Комінтернівського районного суду м. Харкова продовжувався строк тримання під вартою, в зв`язку із існуванням ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.
Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Так, відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.
Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Характер та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, свідчать про підвищену суспільну небезпеку. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
З огляду на викладене з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого в ході судового слідства, а також виконання процесуальних рішень у справі, суд вважає, доцільним продовжити строк тримання під вартою, оскільки на даний час не відпали ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме - може переховуватися від суду, а також чинити тиск на свідків, враховуючи, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, крім того, суд враховує, що можливість здійснення тиску обвинуваченим на свідків продовжує існувати, а також враховує суспільну небезпечність інкримінованого йому кримінального правопорушення та імовірність ухилення обвинуваченого від суду, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого на даному етапі судового розгляду справи і приходить до висновку щодо необхідності продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою на 60 днів.
Разом з тим, при розв`язанні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 щодо зміни запобіжного заходу, суд виходить з наступного.
Так,згідно положень ч. 1 ст. 201 КПК України, Підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.
В клопотанні про зміну запобіжного заходу, обвинувачений посилається на недоведеність прокурором підстав, при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому ж, заявляє клопотання про зміну запобіжного заходу на більш м`який, який в тому числі, може бути застосований, при наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Таким чином, при вирішенні клопотання обвинуваченого, суд, оцінивши в сукупності всі вище перелічені обставини, вважає, що на цей час інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження, тому приходить до висновку щодо відмови в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу.
Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 183, 199, 201, 331, 392 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 60 днів в Харківській установі виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 27), тобто до 11 жовтня 2018 року.
Ухвала щодо продовження строку тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.
В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 щодо зміни запобіжного заходу відмовити.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення проти цієї ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Головуючий суддя- ОСОБА_1

Судді - ОСОБА_2

ОСОБА_3