Справа № 567/1050/15-к
У Х В А Л А

01.11.2018 року Здолбунівський районний суд

Рівненської області

у складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю прокурора ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6

представника ДУ «Рівненський слідчий ізолятор» ОСОБА_7

при секретарі судових засідань ОСОБА_8

за участю перекладача ОСОБА_9

провівши в залі судових засідань в приміщенні суду в м.Здолбунові Рівненської області підготовче судове засідання в кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_10 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.4, 6, 9, 12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.289, ч.2 ст.185, ч.2 ст.357 КК України, -

встановила:

У провадженні Здолбунівського районного суду Рівненської області знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_10 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.4, 6, 9, 12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.289, ч.2 ст.185, ч.2 ст.357 КК України.

Начальником Рівненського слідчого ізолятора подано клопотання про застосування примусового годування до ОСОБА_5 , який тримається під вартою в ДУ «Рівненський слідчий ізолятор». Посилається на те, що обвинувачений ОСОБА_5 не приймає їжу з 14.09.2018 року. Вказує, що згідно медичного висновку лікаря в зв`язку із голодуванням існує очевидна загроза життю обвинуваченого ОСОБА_5 .

Ухвалою Здолбунівського районного суду від 01.11.2018 р. розгляд вказаного клопотання було призначено в режимі відеоконференції між Здолбунівським районним судом Рівненської області та ДУ «Рівненській слідчий ізолятор» 01.11.2018 р. о 11 год. 30 хв.

Проте, як вбачається з акту складеного 01.11.2018 р. працівниками ДУ «Рівненський слідчий ізолятор», обвинувачений ОСОБА_5 відмовився від проведення засідання в режимі відеоконференції.

Захисником ОСОБА_6 було подано клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про відкладення розгляду справи на більш пізній термін для отримання процесуальних документів, проведення конфіденційного побачення з захисником та повідомлення його про розгляд справи шляхом вручення повістки. При цьому, захисником було повідомлено суд, що клопотання було написано ним власноручно зі слів обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки останній через стан здоров`я не міг самостійно його написати.

Прокурор заперечив, щодо відкладення розгляду справи, покликаючись на те, що через різке погіршення здоров`я обвинуваченого існує загроза його життю і просить розглянути клопотання без участі обвинуваченого ОСОБА_5 .

Представник ДУ «Рівненський слідчий ізолятор» та завідувач Рівненської міської медичної частини філії ДУ «центр охорони здоров`я ДКВС України в Рівненській області вказали на те, що в обвинуваченого ОСОБА_5 різко погіршився стан здоров`я, він практично не може самостійно пересуватися, а тому зволікання із розглядом даного клопотання може призвести до тяжких наслідків. Просять розглянути клопотання без участі обвинуваченого. Крім того, доставити обвинуваченого в приміщення суду для розгляду вказаного клопотання через стан здоров`я неможливо.

Вислухавши думку учасників процесу, враховуючи різке погіршення здоров`я обвинуваченого, а також враховуючи, що існує очевидна загроза його життю колегія суддів вважає, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає і наявні всі підстави для негайного розгляду вказаного клопотання про примусове годування без участі обвинуваченого ОСОБА_5 . При цьому, колегія суддів враховує також, що обвинувачений ОСОБА_5 відмовився взяти участь в судовому засіданні в режимі відео конференції між Здолбунівським районним судом Рівненської області та ДУ «Рівненській слідчий ізолятор».

У судовому засіданні представник державної установи «Рівненський слідчий ізолятор» ОСОБА_7 клопотання підтримала, зазначивши, що стан здоров`я обвинуваченого постійно погіршується, а тому подальше голодування може призвести до невідворотних наслідків для здоров`я ОСОБА_5 .

Прокурор ОСОБА_4 підтримав заявлене клопотання, вказавши, що необхідність примусового годування зумовлено необхідністю збереження здоров`я та життя обвинуваченого ОСОБА_5 .

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 заперечив проти його задоволення, наголосив на відсутності нормативно встановленого порядку примусового годування.

Завідувач Рівненської міської медичної частини філії ДУ «центр охорони здоров`я ДКВС України в Рівненській області ОСОБА_11 пояснив суду, що подальше голодування обвинуваченого ОСОБА_5 загрожує стійкому розладу його здоров`я та може призвести до невідворотних процесів та неможливості в подальшому відновлення здоров`я.

Колегія суддів, заслухавши думку прокурора ОСОБА_4 , представника ДУ «Рівненський слідчий ізолятор» ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , завідувача Рівненської міської медичної частини філії ДУ «центр охорони здоров`я ДКВС України в Рівненській області ОСОБА_11 , дослідивши матеріали клопотання, приходить до висновку, що клопотання слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Відповідно до ч.6 ст.9 КПК України у випадках коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження.

У відповідності до ч.3 ст.116 КВК України, примусове годування засудженого, який заявив про відмову від прийняття їжі, забороняється. Примусове годування може бути застосовано лише на підставі рішення суду, прийнятого за висновком лікаря, що засудженому загрожує розлад здоров`я стійкого характеру та існує очевидна загроза його життю. Особа, яка відмовилася від прийняття їжі, з моменту встановлення цього факту має перебувати під постійним наглядом лікаря. При підготовці висновку лікар, зважаючи на стан здоров`я засудженого, визначає вид примусового годування. Питання про застосування примусового годування вирішується судом в порядку, передбаченому законом.

Вказана норма кореспондується з приписами п.7 ч.1 ст.537 КПК України, згідно з якими питання про застосування до засуджених примусового лікування та його припинення вирішуються у порядку виконання вироків згідно частини другої статті 539 цього Кодексу.

Крім того, слід відмітити, що згідно з ч.4 ст.539 КПК України подання про примусове годування засудженого розглядаються протягом 24 годин з моменту надходження відповідного подання до суду суддею одноособово.

При постановленні рішення по суті заявленого подання судом враховується наступне.

Як встановлено судом, обвинувачений ОСОБА_5 з 14 вересня 2018 року не приймає їжу.

Відповідно до медичного висновку щодо стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_5 , складеного комісією в складі начальника філії ДУ «Центр охорони здоров`я» ДКВС України в Рівненській області ОСОБА_12 , завідувача Рівненської міської медичної частини філії ДУ «Центр охорони здоров`я» ДКВС України в Рівненській області ОСОБА_11 , лікаря-терапевта ДУ «Центр охорони здоров`я» ДКВС України в Рівненській області ОСОБА_13 обвинувачений ОСОБА_5 прибув 18.07.2014 р. з вагою 64 кг. З 14 вересня 2018 року по даний час голодує. Станом на 30.10.2018 р. загальний стан здоров`я погіршився, втрата маси тіла становить 13 кг або 20 % від маси тіла при поступленні. Значно погіршилися показники загального аналізу сечі (з`явився білок в сечі, ацетон +++, в нормі відсутні), що свідчить про порушення діяльності організму. Внаслідок погіршення загального стану пересування ОСОБА_5 без сторонньої допомоги неможливе. 29.10.2018 р. зафіксована втрата свідомості внаслідок фізичного виснаження, у зв`язку з чим ОСОБА_5 був терміново госпіталізований до ЦМЛ м.Рівне для обстеження. Подальше голодування загрожує ОСОБА_5 розладом здоров`я стійкого характеру та існує очевидна загроза його життю.

Згідно з ст.3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторкані і безпека визнається в Україні найвищою соціальною цінністю.

Статею 8 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі за скаргою Невмержицького проти України суд констатував, що вона стосувалася одного із складних питань тримання під вартою застосування примусового годування до голодуючого ув`язненого. Суд визнав, що у певних випадках держава може вдаватися до примусового годування для збереження життя і здоров`я ув`язненого, але лише у разі доведеної медичної необхідності.

На думку колегії суддів, з огляду на ту обставину, що обвинувачений фактично опинився перед загрозою розладу здоров`я стійкого характеру та існує очевидна загроза його життю, що підтверджено належними доказами, вжиття заходів щодо примусового годування шляхом використання назогастрального зонду не можуть вважатися такими, що принижують людську гідність.

Доводи сторони захисту щодо відсутності нормативного врегулювання порядку примусового годування не є підставою для зміни висновку суду про необхідність застосування такого заходу до обвинуваченого, оскільки останньому загрожує розлад здоров`я стійкого характеру та існує очевидна загроза його життю.

Керуючись ст.ст.2, 8, 9, 537, 539 КПК України, ст.116 КВК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Клопотання начальника ДУ «Рівненський слідчий ізолятор» задовільнити.

Призначити примусове годування обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом використання назогастрального зонду.

Виконання ухвали покласти на адміністрацію ДУ «Рівненський слідчий ізолятор» та КЗ «Центральна міська лікарня м.Рівне».

Головуючий суддя

Судді