гСправа № 187/268/18 Провадження №1-кп/0187/79/18
ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙСУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2018 року смт. Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши в смт. Петриківка у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу №187/268/18 (кримінальне провадження №0000076) за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 1 статті 296 Кримінального кодексу України,-

Встановив:

11.02.2018, близько 02 години 30 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел, спрямований на хуліганство, грубо порушуючи громадський порядок та виражаючи явну неповагу до суспільства, знаходячись в громадському місці, а саме поблизу кафе «Колос», розташованому за адресою: пр. Петра Калнишевського, 61, смт. Петриківка Петриківського району Дніпропетровської області, злісно порушив суспільні норми поведінки, з метою показати свою зверхність над іншими громадянами, безпричинно, діючи з особливою зухвалістю, умисно наніс удар кулаком лівої руки в обличчя ОСОБА_4 , чим спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно -мозкової травми зі струсом головного мозку, забійною раною лівої виличної ділянки, гематомою повік лівого ока, крововиливу в клітковину повік, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше, як три тижні (21 день).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому злочині не визнав, хоча і зазначив, що дуже жалкує про подію, що сталася. Суду пояснив, що 11.02.2018 він разом зі своїми товаришами відпочивав в кафе «Колос», при цьому він випив одну пляшку алкогольного пива. Приблизно о 02:30 годин він вийшов з кафе на подвір`я, де перебував потерпілий ОСОБА_4 разом з іншими особами. Хтось з них попросив підкурити, але не особисто у нього. Обвинувачений підійшов до потерпілого та запропонував запальничку, при цьому останній запитав, чи є ще й сигарета. Обвинувачений повідомив, що не палить, на що потерпілий в нецензурній формі запитав, навіщо він взагалі до нього підійшов, коли не палить та потягнувся за чимось в кишеню. Обвинуваченому здалося, що він може дістати якийсь предмет з кармана, можливо ніж, або бажає замахнутися для нанесення удару, у зв`язку з чим він нижньою частиною долоні наніс потерпілому удар в область голови, внаслідок чого останній упав на землю. Після цього на нього кинувся ОСОБА_6 , який перебував в цій компанії, і він також завдав останньому удар. Вважає, що його дії були правомірними, оскільки він діяв в цілях самозахисту. Також повідомив, що хоча у нього і була можливість втекти в момент, коли як йому здалося виникла загроза, оскільки він раніше займався боротьбою та є фізично розвинутим, однак внаслідок образи з боку потерпілого він вирішив діяти саме таким чином. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 про стягнення з нього моральної шкоди у розмірі 8000 грн. не визнав.

В ході судового розгляду кримінальної справи, суд допитав потерпілого, обвинуваченого, свідків, дослідив докази долучені прокурором, дійшов до переконання, що вина обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України знайшла своє підтвердження повністю, та в повному обсязі підтверджується сукупністю доказів, які були об`єктом судового розгляду та яким надано належну оцінку.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 , суду пояснив, що 11.02.2018 відпочивав в кафе «Колос» в смт. Петриківка. Приблизно о 02:30 год. він перебував на подвір`ї біля кафе разом зі своїми товаришами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , де разом курили сигарети та спілкувалися. Раптом до них підійшов обвинувачений ОСОБА_5 , який до цього відпочивав в кафе і зі слів бармена ОСОБА_8 вживав алкогольні напої. Обвинувачений похлопав його по плечу і щось запитав, однак він не зрозумів, що саме і запропонував обвинуваченому сигарету, на що останній відповів, що не палить і після цього наніс йому удар кулаком в ліве око, внаслідок чого він впав на землю та втратив свідомість. Потім його відвезли до Петриківської ЦРЛ, а з відти його направили до лікарні м. Камянське зашивати око. З 12.02.2018 по 21.02.2018 року лікувався на стаціонарі. Також пояснив, що не розуміє, чому обвинувачений завдав йому удару, оскільки нічого образливого йому не говорив, будь-яких конфліктних ситуацій з ним не було.

Цивільний позов про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди у розмірі 8000 грн. підтримав у повному обсязі. Розмір моральної шкоди обґрунтував тим, що внаслідок отриманого фізичного ушкодження відчував сильний фізичний біль, з 12.02.2018 по 20.02.2018 року лікувався на стаціонарі та витрачав власні кошти. Наслідки ушкодження відчуваються і зараз у вигляді головних болів. На роботі колеги постійно підсміюються, називаючи його «підбитим». За ввесь час обвинувачений жодного разу не поцікавився станом його здоров`я та не сплатив жодної копійки в якості компенсації.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що в лютому 2018 року після опівночі він разом з потерпілим ОСОБА_4 та ОСОБА_7 перебували біля кафе «Колос» в смт. Петриківка. Раптом до них підійшов обвинувачений та почав розмахувати запальничкою перед обличчям потерпілого. Потерпілий, не зрозумівши таких дій, запитав у обвинуваченого, чи не бажає він сигарету, та почав її доставати, на що обвинувачений заявив, що не палить, після чого одразу ж завдав удару потерпілому в обличчя, від якого останній впав та втратив свідомість. Свідок одразу ж підбіг з метою розборонити, однак обвинувачений побив і його, з відповідною заявою про що він до поліції не звертався. Після цього до обвинуваченого підбігли незнайомі йому люди та почали відтягувати обвинуваченого. Також повідомив, що обвинувачений на його переконання був в стані алкогольного сп`яніння, хоча особисто не був свідком вживання алкоголю останнім. Будь-якого конфлікту, який міг би спровокувати таку ситуацію з обвинуваченим не було.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що взимку 2018 року, точної дати не пам`ятає, вона разом з потерпілим ОСОБА_4 та ОСОБА_6 спілкувалися біля кафе «Колос» в смт. Петриківка та . Раптом до них підійшов обвинувачений та наніс удар потерпілому. При цьому самого удару вона не бачила, оскільки в той момент на щось відволіклась. Потерпілий впав та втратив свідомість, у нього було розбите око, після чого останнього відвезли до лікарні. Також повідомила, що будь-якого конфлікту між обвинуваченим та потерпілим до вказаних подій не було. Чи перебував обвинувачений в стані алкогольного сп`яніння їй не відомо.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що вона працює в кафе «Колос» барменом, а потерпілий є її племінником. 11.02.2018 близько 03 ночі вона вийшла з кафе покурити. На подвір`ї стояв ОСОБА_4 зі своїми товаришами. Потім до них підійшов обвинувачений, в руках якого була запальничка та похлопав по плечу потерпілого, а після чого наніс удар останньому в обличчя. Зазначила, що обвинувачений перебував в стані алкогольного сп`яніння, оскільки вона особисто продавала йому горілку та була свідком того, що він її вживав. Також повідомила, що потерпілий і обвинувачений до інциденту разом не знаходилися, будь-якого конфлікту між ними не було.

Свідок ОСОБА_9 суду повідомила, що вона 11.02.2018 відпочивала в кафе «Колос». Свідком самої бійки не була, однак бачила скривавленого потерпілого. Оскільки обвинувачений є її знайомим, вона підійшла до нього та запитала, навіщо він побив потерпілого, однак обвинувачений її відштовхнув, перебував в агресивному стані, повідомив, що він вживав алкоголь, а причину своєї поведінки пояснив тим, що його образили, однак хто саме не пояснив. Також повідомила, що будь-якого конфлікту між обвинуваченим та потерпілим до вказаних подій не було.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що він є знайомим обвинуваченого. В лютому 2018 він разом з ним до 22:00 год. відпочивав в кафе «Колос». Обвинувачений при цьому випив пляшку пива. Після 22:00 обвинувачений зустрів своїх друзів та продовжив відпочинок з ними. Приблизно 02:30 год. він вийшов з кафе та побачив, що обвинуваченого тримають люди, самої бійки не бачив. Після цього він разом з обвинуваченим чекали наряд поліції. Про причини бійки обвинувачений йому жодних пояснень не надав. Свідком будь-яких конфліктних ситуацій між потерпілим та обвинуваченим він не був.

Винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення також повністю підтверджується долученими прокурором доказами, а саме:

- витягом з кримінального провадження та протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 12.02.2018 року, відповідно до якого ОСОБА_4 повідомив, що 11.02.2018 року о 02:30 год. невідома особа, перебуваючи навпроти кафе «Колос» в смт. Петриківка по пр. П. Калнишевського нанесла йому тілесні ушкодження;

- висновком експерта № 23-Е від 05.03.2018 року, відповідно до якого у ОСОБА_4 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно -мозкової травми зі струсом головного мозку, забійною раною лівої виличної ділянки, гематомою повік лівого ока, крововиливу в клітковину повік, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше, як три тижні (21 день);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 05.03.2018 року за участю потерпілого ОСОБА_4 , відповідно до якого останній показав яким чином ОСОБА_5 наніс йому удар, зокрема вказав яким чином ОСОБА_5 розмахував перед ним запальничкою, яким чином він наніс йому удар кулаком в обличчя та яким чином він впав на землю, втративши свідомість;

- висновком експерта № 24-Е від 05.03.2018 року, відповідно до якого виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_4 могли бути спричинені при механізмі на який вказує потерпілий в ході проведення слідчого експерименту від 05.03.2018 року;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 05.03.2018 року за участю свідка ОСОБА_6 , відповідно до якого останній показав яким чином ОСОБА_5 наніс потерпілому ОСОБА_4 удар, зокрема вказав яким чином ОСОБА_5 розмахував перед ним запальничкою, яким чином він наніс йому удар кулаком в обличчя та яким чином він впав на землю, втративши свідомість;

- висновком експерта № 26-Е від 05.03.2018 року, відповідно до якого виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_4 могли бути спричинені при механізмі на який вказує свідок ОСОБА_6 в ході проведення слідчого експерименту від 05.03.2018 року;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 05.03.2018 року за участю свідка ОСОБА_7 , відповідно до якого остання вказала яким чином невідомий їй чоловік прибрав руку від обличчя ОСОБА_4 , в той час як вона повернулася в бік, та яким чином потерпілий після цього впав на землю, втративши свідомість.

В судовому засіданні були також досліджені протокол проведення слідчого експерименту від 05.03.2018 року за участю обвинуваченого ОСОБА_5 та висновок експерта № 31-Е від 07.03.2018. При цьому, хоча висновок експерта № 31-Е від 07.03.2018 не виключає утворення тілесних ушкоджень у потерпілого за обставин зазначених обвинуваченим під час проведення слідчого експерименту від 07.03.2018, суд однак критично відноситься до достовірності зазначеного обвинуваченим механізму нанесення потерпілому тілесного ушкодження в протоколі слідчого експерименту. До вказаного висновку суд приходить у зв`язку з тим, що під час даного слідчого експерименту ОСОБА_5 вказав на нанесення ним двох ударів, один з яких досяг цілі, після намагання потерпілого нанести удари самому обвинуваченому, що повністю спростовується як свідченнями свідків в судовому засіданні так і протоколами слідчих експериментів за їх участю.

Кваліфікуючи дії обвинуваченого за ч.1 ст. 296 КК України суд виходить з наступного.

Так, основним безпосереднім об`єктом хуліганства - є громадський порядок. Його додатковим факультативним об`єктом можуть виступати здоров`я особи, авторитет органів державної влади, громадська безпека.

КК не пов`язує наявність хуліганства з його вчиненням у громадських місцях. Таким чином, громадський порядок може бути порушений і за відсутності сторонніх осіб чи у присутності лише потерпілого (вночі, у безлюдному місці, в квартирі). Однак вчинення хуліганських дій у присутності інших людей, в обстановці проведення публічного заходу є однією із ознак, яка вказує на грубість порушення громадського порядку.

Об`єктивна сторона хуліганства в самому КК не конкретизована. Аналіз диспозиції ст. 296 показує, що обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього злочину є лише вчинення діяння. Саме ж діяння полягає в грубому порушенні громадського порядку, яке супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Хуліганство може полягати у застосуванні насильства (побоїв, заподіяння тілесних ушкоджень) до потерпілих, знищенні або пошкодженні майна, безладній стрілянині, використанні сильнодіючих речовин з метою зірвати проведення масового заходу, проявах безсоромності, знущанні над безпорадними людьми тощо. Тобто хуліганство може виражатися у вчиненні діянь, які передбачені іншими статтями Особливої частини КК або КАП. Ознакою об`єктивної сторони хуліганства такі діяння стають з урахуванням місця, часу й обстановки, інших об`єктивних ознак, а також мотивів їх вчинення.

Кримінальне караним є грубе порушення громадського порядку. Грубість порушення громадського порядку визначається з урахуванням місця вчинення хуліганських дій, їх тривалості, кількості і характеристики потерпілих, ступеня порушення їхніх прав та законних інтересів тощо. Таким чином, грубе порушення громадського порядку має місце тоді, коли йому заподіюється істотна шкода, коли хуліганство пов`язане з посяганням на інші правоохоронювані цінності, задля збереження яких підтримується громадський порядок, коли це зачіпає важливі інтереси чи інтереси багатьох осіб, коли відновлення порядку вимагає значних, тривалих зусиль.

Суб`єктивна сторона хуліганства характеризується умисною виною і мотивом явної неповаги до суспільства. Неповага до суспільства - це прагнення показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі. Вказана неповага має бути явною. Це означає, що неповага до суспільства є очевидною, безсумнівною як для хулігана, так і для очевидців його дій.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 саме в хуліганстві, тобто в грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України.

Невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України суд розцінює як спосіб захисту та його намагання уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Суд критично відноситься до пояснень обвинуваченого про правомірності його дій з приводу нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, обґрунтовуючи це тим, що на його думку він захищався від можливих неправомірних дій з боку потерпілого. Своєю позицією обвинувачений фактично стверджує, що діяв в умовах оборони, у зв`язку з чим вважає, що не має нести кримінальної відповідальності за вчинене. На думку суду така позиція обвинуваченого не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду.

Відповідно до ст.. 36 КК України, необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.
Відповідно до ст.. 37 КК України, уявною обороною визнаються дії, пов`язані із заподіянням шкоди за таких обставин, коли реального суспільно небезпечного посягання не було, і особа, неправильно оцінюючи дії потерпілого, лише помилково припускала наявність такого посягання.
При цьому, підставою для необхідної оборони може бути лише реальне суспільне небезпечне посягання, тобто таке, яке фактично існує в об`єктивній реальності, а не в уяві особи.
Уявну оборону треба відрізняти від навмисного заподіяння шкоди потерпілому у випадках, коли останній не вчиняв ніяких дій, які можна було б оцінити (хоча б і помилково) як «посягання», і той, хто оборонявся, лише на підставі необгрунтованої підозри, переляку тощо заподіює йому шкоду. Відповідальність за заподіяну шкоду в таких випадках повинна наставати як за навмисний злочин на загальних підставах.
Оскільки, як встановлено в ході судового розгляду, зокрема з пояснень потерпілого та свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , протоколів слідчих експериментів за участю потерпілого та свідка ОСОБА_6 , будь-яких дій, які б вимагали самозахисту, потерпілим ОСОБА_4 вчинено не було, а відтак у обвинуваченого були відсутні підстави для нанесення потерпілому тілесних ушкоджень.

Суд також критично відноситься до пояснень обвинуваченого з приводу того, що потерпілий звертався до нього в нецензурній формі перед нанесенням тілесного ушкодження, оскільки такі доводи також не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Як встановлено судом, будь-яких конфліктів до моменту вчинення обвинуваченим протиправних дій між останнім та потерпілим не було. Потерпілий не вчинив жодної дії по відношенню до обвинуваченого, яка могла б хоч якимось чином пояснити поведінку обвинуваченого, а тому дії обвинуваченого як з боку потерпілого так і з боку сторонніх осіб, що були свідками даної події розцінювалися ними як безпідставні, зухвалі та зневажливі до існуючих правил і норм поведінки.

Призначаючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд керується вимогами ст. 65 Кримінального кодексу України та враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке в силу ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості та особу обвинуваченого, який не працює, не одружений, за місцем проживання характеризується посередньо, інвалідом не являється, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Обставин, що відповідно до статті 66 Кримінального кодексу України пом`якшують покарання судом не встановлено.

Обставиною, що відповідно до статті 67 Кримінального кодексу України обтяжує покарання є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Вказану обставину суд вважає доведенною з урахуванням пояснень більшості свідків, потерпілого та самого обвинуваченого.

З огляду на викладене, з урахуванням конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, його відношення до скоєного, враховуючи відсутність обставин, що пом`якшують його покарання та наявність обставини, що його обтяжує, виходячи із загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 Кримінального кодексу України, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у межах санкції частини 1 ст. 296 КК України у виді арешту. Саме таке покарання, на переконання суду, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні.

Вирішуючи заявлений потерпілим ОСОБА_4 цивільний позов про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди в розмірі 8000 грн. 00 коп. суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров"я.
Відповідно до роз`яснення в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» вказано, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших змін. Зокрема, враховується стан здоров"я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.

Як вбачається з обставин встановлених судом, потерпілий ОСОБА_4 внаслідок побиття отримав легкі тілесні ушкодження. Потерпілому протиправними діями обвинуваченого спричинена моральна шкода, яка виразилась у його моральних переживаннях за своє здоров`я та фізичних стражданнях під час нанесення тілесних ушкоджень та впродовж часу лікування, моральних переживаннях в зв`язку з необхідністю самостійно нести витрати на лікування та реабілітацію.

З огляду на обставини справи, доведеність вини обвинуваченого, беручи до уваги об`єм та тяжкість фізичних та моральних страждань потерпілого, пов`язаних з нанесенням йому тілесних ушкоджень, з урахуванням характеру злочину та особи обвинуваченого, враховуючи принцип розумності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги потерпілого про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в розмірі 5000 грн.

При цьому суд не приймає надані потерпілим чеки на придбані ліки на загальну суму 4125,09 грн., як докази розміру моральної шкоди, оскільки вказані збитки можуть бути відшкодовані в разі заявлення позовних вимог щодо відшкодування матеріальних витрат, а лише застосовує їх щодо доведеності моральних страждань потерпілого, пов`язаних з понесенням ним даних витрат.

Керуючись статтями 368-370 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статтею 296 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді арешту строком на 2 (два) місяці.

Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду, завдану внаслідок вчинення злочину у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляції через Петриківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1