Справа № 523/9485/17
Провадження №1-кп/523/323/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2018 року Суворовський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , законного представника ОСОБА_6 , у присутності обвинувачених, розглянувши у судовому засіданні у залі суду об`єднані обвинувальні акти та додані до них документи кримінальних проваджень за № 0002620 від 3.06.2017р., за №0002584 від 1.06.2017р., за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч.2 КК України,-

Встановив:
В провадженні Суворовського районного суду м. Одеси знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч.2 КК України.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що 2.03.2018 року під час судового провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 був продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ОУВП УДПтСУ в Одеській області. Строк дії ухвали суду припиняє свою дію 30.04.2018 року.

За змістом ст. 331 ч.3 КПК України при судовому розгляді незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з чим судом було поставлене на обговорення питання щодо міри запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 .

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

У ході судового засідання прокурор заявив про необхідність продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтовуючи клопотання тим, що обвинувачений скоїв тяжкі кримінальні правопорушення у період відбуття іспитового строку, судовий розгляд не закінчений, не допитані потерпілі, свідки, у зв`язку з чим існують певні ризики, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, які дають підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, перешкоджати встановленню істини по справі, незаконно впливати на свідків, продовжити злочинну діяльність, більш м`які запобіжні заходи, на думку прокурора, не можуть забезпечити належної поведінки обвинуваченого.

Дослідивши надані до суду матеріали, приймаючи до уваги особу ОСОБА_9 , який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, офіційно не працевлаштований, не має постійних джерел доходів, тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, у скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_10 та покарання, що загрожує у разі визнання особи винною, а також наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які дають підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду або вдатися до спроб будь-яким чином перешкодити кримінальному провадженню; вислухавши думку учасників процесу - захисника ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення клопотання прокурора, мотивуючи тим, що ризики, на які посилається прокурор, не доведені, обвинувачення, пред`явлене його підзахисному ОСОБА_7 у вчиненні розбою є сумнівним, на даний час вина не доказана, обвинувачений, будучи не засудженим фактично відбуває покарання, що на думку сторони захисту є порушенням Європейської практики щодо тримання осіб під вартою, у зв`язку з чим просив звільнити ОСОБА_7 з-під варти та змінити запобіжний захід на нічний домашній арешт; захисника ОСОБА_4 , яка підтримала клопотання колеги; законного представника ОСОБА_6 , обвинувачених, які підтримали загальну думку захисників; враховуючи положення ст.331 ч.3 КПК України, оцінюючи у сукупності викладені доводи, суд вважає за доцільне продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ОУВП №21 УДПтСУ в Одеській області за наступними підставами.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

За змістом ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від органів суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги, що судовий розгляд по справі ще триває, не допитані потерпілі, свідки сторони обвинувачення, дії ОСОБА_7 відносяться до тяжкого злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком до 10 років із конфіскацією майна, приймаючи до уваги особу обвинуваченого, який не має міцних соціальних зв`язків та незважаючи на свій молодий вік раніше притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння злочину аналогічної спрямованості, перебуваючи на іспитовому строку, знову вчинив умисні кримінальні правопорушення, що характеризує його як особу схильну до скоєння злочинів, та дає підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно вливати на потерпілого, не допитаних свідків, або іншим чином перешкоджати розгляду кримінального провадження. Разом з цим, виходячи з характеру та обставин вчинення кримінальних правопорушень, викладених в обвинувальному акті вбачається ймовірність вчинення іншого кримінального правопорушення, у зв`язку з чим суд дійшов до висновку що обраний під час судового провадження запобіжний захід відносно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та ступеню тяжкості інкримінованих обвинуваченому діянь, на теперішній час ризики, передбачені ст.177 КПК України не змінилися та не зменшилися, що не уможливлює застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того, згідно положення ст.183 ч.4 п.1 КПК України розмір застави у кримінальному провадженні не визначається щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне не визначати розмір застави.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 177-178, 183, 331, 369-372, 392 КПК України, суд,

Постановив:
В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту - відмовити.

Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Одеській установі виконання покарань № 21 УДПтСУ в Одеській області до 24.06.2018р. включно.

Строк дії ухвали складає 60 днів з дня її проголошення та припиняє свою дію 24.06.2018 року.
Копію ухвали направити до ОУВП №21 УДПтСУ в Одеській області для виконання.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою ст. 392 КПК України.

Головуючий суддя : ОСОБА_1