Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 368/1638/17
провадження № 1-кп/368/41/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.05.2018 рокум.Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області
в складі: головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик Київської області кримінальне провадження № 0000513 від 03.10.2017 року щодо
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Бендюгівка Кагарлицького району Київської області, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянка України, працюючої охоронцем на ПрАТ «Агрофорт», одруженої, освіта середня, раніше не судимої,
у вчиненні злочину, передбаченого ст.. 125 ч. 1 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

- сторони обвинувачення - прокурора Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_4

- сторони захисту обвинуваченої ОСОБА_3
захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6
представника потерпілої адвоката ОСОБА_7

в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 02.10.2017 р. приблизно о 14 годині після відвідування кладовища в с. Сущани Кагарлицького району Київської області на власному мопеді марки «Сузукі», чорного кольору, проїжджала по АДРЕСА_2 , під час чого на території домогосподарства АДРЕСА_3 побачила його власницю ОСОБА_6 , з якою протягом тривалого часу перебувала у неприязних відносинах з причин, які досудовим слідством не встановлені. Після цього ОСОБА_3 зупинила свій мопед та безпідставно почала ображати нецензурною лайкою ОСОБА_6 , у відповідь на що остання, з метою з`ясування стосунків, вийшла за територію свого домогосподарства. Між вказаними особами виникла сварка, після якої ОСОБА_3 вирішила завдати ОСОБА_6 тілесні ушкодження.
02.10.2017 р. приблизно о 14 годині ОСОБА_3 , перебуваючи на узбіччі проїжджої частини вулиці Трохименка в с. Сущани Кагарлицького району Київської області поблизу домогосподарства АДРЕСА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, на ґрунті довготривалих неприязних відносин з ОСОБА_6 , маючи на меті заподіяти шкоду здоров`я останній, в ході словесної сварки, підійшла до неї та нанесла ОСОБА_6 один удар кулаком правої руки в обличчя у ділянку правого ока та один удар кулаком правої руки в голову, завдавши їй фізичного болю і заподіявши тілесні ушкодження.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 45 від 03.11.2017 в ОСОБА_6 виявлені: невизначеної форми синець на верхньому і нижньому повіках правого ока, струс головного мозку з легким клінічним перебігом. Ушкодження виникли в результаті дії тупого предмету (тупих предметів) з обмеженою травмуючою поверхнею, індивідуальні особливості якої (яких) в ушкодженнях не відобразились. Найвірогіднішим способом утворення виявлених тілесних ушкоджень може становити, приблизно, в межах 1-2 діб до часу проведення експертизи (огляду) потерпілої. Наявні у потерпілої синець і струс головного мозку відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 винною себе у вчиненні злочину, передбаченого ст.. 125 ч. 1 КК України не визнала та суду пояснила, що вона тривалий час дружила із сім`єю потерпілої, але вже деякий час перебуває з ними у неприязних відносинах. У той день вона їхала на кладовище, щоб по прибирати і коли поверталася до дому, то її збила мати потерпілої. Вона впала. Знаючи, що ОСОБА_8 є хворою людиною, вона до неї не підходила. Спиртних напоїв вона не вживає. Позовні вимоги потерпілої не визнає, оскільки вона не вчиняла відносно неї злочину, тому не має відповідати по завданій їй шкоді.

Незважаючи на не визнання ОСОБА_3 своєї вини, її вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України відносно потерпілої ОСОБА_6 , доводиться наданими в судовому засіданні стороною обвинувачення та перевіреними доказами, а саме:
?показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка пояснила, що 02 жовтня 2017 р. вона стояла у своєму дворі. Мимо проїжджала обвинувачена і ображала її. Вона про це розповіла своїй матері. В той час у них була ОСОБА_9 . Вона чекала, коли буде вертатись назад обвинувачена, щоб дізнатись чому вона її ображає. Коли обвинувачена поверталась назад, то вона зупинилась. До обвинуваченої підійшла ОСОБА_10 , яка їй принесла три мішка. Обвинувачена підійшла до неї та стала з нею розбиратись та наносити удари. До них втрутилась ОСОБА_11 , яка рознімала та викликала поліцію. Обвинувачена її двічі вдарила: один раз у око, а інший в голову. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити та стягнути їх з обвинуваченої. Окрім того, вона понесла судові витрати, які також просить стягнути з обвинуваченої. Вона є інвалідом з дитинства по зору. Обвинувачена говорить, що вона є психічно хворою, проте не відповідає дійсності, оскільки вона надала довідку, що на обліку у лікаря психіатра не перебуває.

Окрім того, вина обвинуваченої ОСОБА_3 також підтверджується допитаними в судовому засіданні свідками обвинувачення, а саме:
?показаннями свідка ОСОБА_9 , яка пояснила, що 02 жовтня вона була вихідна і вона приїхала до сім`ї ОСОБА_12 . Вони у дворі між собою спілкувалися, а ОСОБА_8 стояла на підмостку і сказала, що їхала ОСОБА_13 і її образила. Коли ОСОБА_14 їхала назад, то зупинилась біля двору ОСОБА_15 . Надя підійшла, щоб спитати, чого її ОСОБА_16 ображає, а та накинулась на Надю і стала бити. Вона стала їх рознімати і викликала поліцію. Обвинувачену ніхто не збивав з мотоциклу. Вона чула від ОСОБА_14 запах алкоголю;
?показаннями свідка ОСОБА_17 , яка пояснила, що 02 жовтня до них прийшла хрещена ОСОБА_18 . Вони трішки посиліли в хаті, а потім вийшли на вулицю. Надя стояла на підмостці. Коли проїжджала мимо обвинувачена, то ОСОБА_8 їй сказала, що та її образила. Потім, коли обвинувачена їхала назад, то ОСОБА_8 хотіла з`ясувати причину її образ. З прутиком вона була, бо мала загнати індиків. Обвинувачена вдарила її дочку у хворе око. Обвинувачена обзивала її дочку різними непристойними словами;
?показаннями експерта КЗ КОР «Київське обласне бюро судово медичної експертизи» ОСОБА_19 , який підтримав проведені ним судово медичні експертизи.

Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Отже, однією із загальних засад кримінального провадження визначено змагальність сторін, яка передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, а суд лише створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Таким чином, саме сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити подання доказів на обґрунтування обставин, на які посилається.

На виконання вказаних положень закону суд створював усі необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, дослідив усі надані сторонами кримінального провадження докази та надав їм відповідну правову оцінку.
Судом були досліджені всі надані прокурором докази на підтвердження інкримінованого ОСОБА_3 обвинувачення, а саме:

?витягом з кримінального провадження № 0000513, внесеного до ЄРДР 03.10.2017 року за ч. 1 ст. 125 КК України (а.с. 82), фабула якої: 02.10.2017 р. до чергової частини Кагарлицького ВП надійшла заява від ОСОБА_6 про те, що 02.10.2017 року близько 14 год. 00хв. наглядно знайома ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 заподіяла їй тілесні ушкодження у вигляді нанесення ударів в область обличчя;
?згідно картки первинного обліку інформації, яка надійшла по телефону (а.с. 71) вбачається, що до Кагарлицького ВП Обухівського відділу ГУНП в Київській області по телефону запис № 4778 від 02.10.2017 р. надійшло повідомлення від ОСОБА_6 про те, що 02.10.2017 року 14 год. 36 хв. заявника побила ОСОБА_13 ;
?заявою ОСОБА_6 (а.с. 84) від 02.10.2017 р. до Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області про те, що вона просить притягнути до відповідальності ОСОБА_3 , яка 02.10.2017 р. біля її подвір`я нанесла їй тілесні ушкодження;
?висновком експерта № 45, яку було розпочато 3.10.2017 р. та закінчено 3.11.2017 р. (а.с. 89-90), згідно якої в ОСОБА_6 , 1991 року народження, за даними огляду і наданої медичної документації виявлені: невизначеної форми синець на верхньому і нижньому повіках правого ока, струс головного мозку з легким клінічним перебігом. Ушкодження виникли в результаті дії тупого предмета (тупих предметів) з обмеженою травмуючою поверхнею, індивідуальні особливості якої (яких) в ушкодженнях не відобразились. Найвірогіднішим способом утворення виявлених ушкоджень є нанесення не менше, ніж одного удару тупим предметом. Давність виявлених тілесних ушкоджень може становити, приблизно, в межах 1-2 діб до часу проведення експертизи (огляду) потерпілої. Наявні у потерпілої синець і струс головного мозку відноситься до легких тілесних ушкоджень. Встановити тривалість обумовленого струсом головного мозку розладу здоров`я неможливо через відсутність повноцінної медичної документації (медичної карти стаціонарного хворого). Для виникнення виявлених в ОСОБА_6 тілесних ушкоджень необхідне нанесення потерпілій сторонньою особою не менше, ніж одного удару - в ділянку правого ока;
?зверненням 09.11.2017 р. слідчого з клопотанням про надання дозволу на тимчасовий доступ до речей та документів до слідчого судді (а.с. 91-92), згідно якого просили доступ до речей і документів, а саме: до оригіналу медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перебуває у володінні Комунального закладу Кагарлицької районної ради «Кагарлицька центральна районна лікарня», розташована за адресою: Київська область, м. Кагарлик, вул. Паркова, 10, індекс 09201 з можливістю її подальшого вилучення у рамках даного кримінального провадження;
?ухвалою слідчого судді Кагарлицького районного суду Київської області від 10.11.2017 р. (а.с. 94) про те, що надано слідчому Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області доступ до речей та документів, яким володіє Комунальний заклад Кагарлицької районної ради «Кагарлицька центральна районна лікарня», а саме: до оригіналу медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
?протоколу проведення слідчого експерименту від 17.11.2017 року (а.с. 98), згідно якого з метою перевірки і уточнення відомостей потерпілої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом відтворення обставин події було встановлено, що потерпіла ОСОБА_6 розповіла про обставини спричинення їй тілесних ушкоджень, а саме: 2.10.2017 р. близько 14 год. 00 хв. наглядно знайома ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 заподіяла їй тілесні ушкодження у вигляді нанесення ударів в область обличчя;
?висновком експерта № 47, яку було розпочато 21.11.2017 р. та закінчено 23.11.2017 р. (а.с. 103-104), згідно якої за даними огляду і наданої медичної документації в ОСОБА_6 , 1991 р.н., були виявлені: невизначеної форми синець на верхньому і нижньому повіках правого ока; струс головного мозку з легким клінічним перебігом. Наявні в ОСОБА_6 тілесні ушкодження, в цілому, могли утворитися «при обставинах, зазначених під час слідчого експерименту та допиту останньої в якості потерпілої» - а саме внаслідок нанесення їй сторонньою особою двох ударів руками (кулаками) - в ділянку правого ока та скроневу ділянку справа;
?протоколу проведення слідчого експерименту від 23.11.2017 року (а.с. 105) та фото таблицею до протоколу проведення слідчого експерименту від 23.11.2017 року (а.с. 106), який було проведено зі свідком ОСОБА_17 в с. Сущани Кагарлицького району Київської області, згідно якого свідок ОСОБА_17 розповіла та показала про нанесення потерпілій ОСОБА_6 тілесних ушкоджень обвинуваченою ОСОБА_3 : удар правої руки в область правого ока та удар в область голови;
?протоколу проведення слідчого експерименту від 23.11.2017 року (а.с. 108) та фото таблицею до протоколу проведення слідчого експерименту від 23.11.2017 року (а.с. 109), який було проведено зі свідком ОСОБА_9 в с. Сущани Кагарлицького району Київської області, згідно якого свідок ОСОБА_9 розповіла та показала про нанесення потерпілій ОСОБА_6 тілесних ушкоджень обвинуваченою ОСОБА_3 : удар правої руки в область правого ока та удар в область голови;
?в ході проведеного слідчого експерименту від 26.03.2018 р. (а.с. 205-207) та фото таблицею до протоколу слідчого експерименту (а.с.208-209) за участю потерпілої ОСОБА_6 , остання вказала на обставини, за яких обвинувачена ОСОБА_3 застосувала до неї фізичне насильство, зокрема механізм та спосіб нанесення їй тілесних ушкоджень;
?висновком експерта № 12, яку було розпочато 19.04.2018 р. та закінчено 20.04.2018 р., згідно якої встановлено, що не виключено, що «у потерпілої ОСОБА_6 ... під час подій 02 жовтня 2017 року» не були наявні деякі тілесні ушкодження. Виявлені в ОСОБА_6 тілесні ушкодження могли утворитися «під час подій 02 жовтня 2017 року». За даними огляду і наданої медичної документації в ОСОБА_6 , 1991 р.н., були виявлені: невизначеної форми синець на верхньому і нижньому повіках правого ока; струс головного мозку з легким клінічним перебігом. Обидва ушкодження виникли в результаті дії тупого предмету (тупих предметів) з обмеженою травмуючою поверхнею, індивідуальні особливості якої (яких) в ушкодженнях не відобразились. Найвірогіднішим способом утворення виявлених ушкоджень є нанесення не менше, ніж одного удару тупим предметом (зокрема, в очничну ділянку справа). Таким предметом може бути, в тому числі, і рука (кулак) людини. Конкретний екземпляр травмуючого предмету за наявними даними встановити неможливо. Давність виявлених тілесних ушкоджень може становити, приблизно, в межах 1-2 діб до часу проведення експертизи (шляхом безпосереднього огляду) потерпілої, яка проводилася 3.10.2017 р. Тілесні ушкодження, виявлені в ОСОБА_6 , могли «утворитися в строк та за обставин, вказаних потерпілою ОСОБА_6 під час слідчого експерименту від 26.03.2018 року» - а саме приблизно о 14 год. 2.10.2017 р. внаслідок нанесення їй сторонньою особою двох ударів руками (кулаками) - в ділянку правого ока та скроневу ділянку зліва. Для визначення того, «в якому положенні перебувала потерпіла ОСОБА_6 в момент заподіяння їй тілесних ушкоджень - стояла, лежала, напівлежала, сиділа, була повернута боком чи інше» об`єктивних судово-медичних даних немає. Потерпіла могла отримати наявні в неї ушкодження, перебуваючи в будь-якому положенні. Беручи до уваги розташування наявного ушкодження зовнішньої локалізації (синця на верхньому і нижньому повіках правого ока) та найвірогідніший механізм його утворення (удар тупим предметом, в тому числі й рукою) можна припустити, що «в момент заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 » сама потерпіла і стороння особа, яка заподіювала ушкодження, були взаємно розташованими віч-на-віч (тобто, оберненими одна до одної переважно передніми поверхнями тіла). Встановлення особи, яка заподіяла тілесні ушкодження, не входить до компетенції судово-медичної експертизи. Відповідь на питання, «які тілесні ушкодження були нанесені ... потерпілій ОСОБА_6 », зазначена в п. 2(2) даних «Підсумків». Наявний в ОСОБА_6 синець міг утворитися внаслідок нанесення їй сторонньою особою удару рукою (кулаком) у праву очничну ділянку. Струс головного мозку міг утворитися як внаслідок цього ж удару, так і удару рукою (кулаком) у будь-яку іншу ділянку голови (в тому числі, й скроневу), або поєднання двох ударів руками (кулаками) - в очничну ділянку справа та в ділянку голови. Наявні в ОСОБА_6 синець і струс головного мозку з легким клінічним перебігом відносяться до легких тілесних ушкоджень. Наявні в ОСОБА_6 тілесні ушкодження не могли «утворитись внаслідок падіння з висоти власного росту» (з положення стоячи) на площині.

Згідно з ч. 5 ст.9 КПК України,кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, яка вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом», п.53 рішення ЄСПЛ у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 року, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (п.86 рішення ЄСПЛ від 11.07.13 року у справі «Вєренцов проти України»).
Відповідно до ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення; винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; та інші.
Згідно ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 «Про практику застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винною у вчиненні злочину можливо лише за умови доведеності її вини.
Згідно ч. 1 ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.
Даючи оцінку наданим стороною обвинувачення доказам, суд враховує, що вони отримані у
передбачений КПК України спосіб, істотного порушення прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, під час отримання таких доказів допущено не було, тому суд визнає, що вони є належними
та допустимими.
Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню;процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Доказ визнається допустимим, відповідно до ст. 86 КПК України якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом; недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Що стосується демонстрації нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_6 при проведенні слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_6 17.11.2017 року (а.с. 98), то не можливо його взяти до уваги, оскільки суперечить іншим матеріалам справи та про це звернув увагу експерт у висновку експерта № 47, а саме: у протоколі допиту потерпілої ОСОБА_6 підтверджує, що отримала удар в ділянку правого ока, а у фототаблиці зафіксований удар в ділянку лівого ока.
Суд дає критичну оцінку показам обвинуваченої ОСОБА_3 , висловлені нею в судовому засіданні щодо невизнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України, а саме: умисного легкого тілесного ушкодження ОСОБА_6 , оскільки ні обвинувачена, ні її захисник не надали жодного доказу на підтвердження версії обвинуваченої, не навели жодної обставини, на підставі яких можна було б піддати сумніву докази, надані на підтвердження обвинувачення.
Що стосується поданих захисником обвинуваченої ОСОБА_3 адвокатом ОСОБА_5 висновків Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області від 07.09.2016 р., від 2017 р., від 03.08.2015 р., від 04.12.2014 р., від березня 2017 р., від 2017 р., від 03.2017 р. та від 01.2017 р., то вони не мають ніякого відношення до даного кримінального правопорушення, тай не не виправдовує обвинувачену щодо вчиненого кримінального правопорушення щодо потерпілої ОСОБА_6 .
Що стосується показань свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , то показання їх є не послідовними та не спростували факту нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 обвинуваченою ОСОБА_3 .
Що стосується твердження обвинуваченої ОСОБА_3 та її адвоката ОСОБА_5 щодо наявності психічної хвороби у потерпілої ОСОБА_6 , нічим не підтверджено та вказане твердження спростовується наданою потерпілою довідкою № 255 від 21.05.2018 р. виданою Комунальним закладом Кагарлицької районної ради «Кагарлицька центральна районна лікарня» ОСОБА_6 за психіатричною допомогою не зверталася і на «Д» обліку в психіатричному кабінеті Кагарлицької ЦРЛ не перебуває.
Твердження обвинуваченої ОСОБА_3 про те, що потерпіла отримала тілесні ушкодження від падіння з висоти власного росту, спростовуються висновком експерта № 12 від 20.04.2018 року, а саме: наявні в ОСОБА_6 тілесні ушкодження не могли «утворитись внаслідок падіння з висоти власного росту» (з положення стоячи) на площині.
Позиція обвинуваченої ОСОБА_3 повністю спростовується належними та допустимим доказами дослідженими в судовому засіданні, а саме: показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка в судовому засіданні підтвердила факт нанесення їй тілесних ушкоджень обвинуваченою зі сторони ОСОБА_3 ; показами свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_9 ; висновками судово-медичних експертиз № 45 від 3.11.2017 року (а.с. 89-90), № 47 від 23.11.2017 р. (103-104) та № 12 від 20.04.2018 р., згідно до якого потерпілій ОСОБА_6 спричинені легкі тілесні ушкодження, які могли «утворитися в строк та за обставин, вказаних потерпілою ОСОБА_6 під час слідчого експерименту від 26.03.2018 року» - а саме приблизно о 14 год. 2.10.2017 р. внаслідок нанесення їй сторонньою особою двох ударів руками (кулаками) - в ділянку правого ока та скроневу ділянку зліва, наявні в ОСОБА_6 синець і струс головного мозку з легким клінічним перебігом відносяться до легких тілесних ушкоджень; показаннями експерта ОСОБА_19 , який підтримав висновки експертиз; протоколами проведення слідчих експериментів за участю потерпілої ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_9 , де було встановлено механізм та обставини заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 зі сторони ОСОБА_3 та матеріалами справи в їх сукупності.
Суд вважає обрану позицію обвинуваченої ОСОБА_23 та її захисника як спосіб захисту, передбачений законом з метою ухилення від кримінальної відповідальності та покарання.
Питання про умисел суд вирішив, виходячи із сукупності всіх обставин, вчиненого обвинуваченою діяння.
Що стосується злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, то слід зазначити наступне.
Об`єктом злочину є здоров`я особи.
З об`єктивної сторони злочин характеризується вчиненням тілесних ушкоджень двох видів: 1) легкого тілесного ушкодження (ч. 1 ст. 125 КК України).
У першому випадку йдеться про легке тілесне ушкодження, що не спричинило таких наслідків, як короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності. Таким тілесним ушкодженням є ушкодження, що має незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більш як шість днів (синець, подряпина тощо).
Злочин вважається закінченим з моменту заподіяння фізичної шкоди у вигляді наслідків, зазначених у ч. ч. 1 або 2 ст. 125 КК України.
Суб`єктом злочину є осудна особа, яка досягла 16-річного віку.
Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим або непрямим умислом. Якщо умисел винного було спрямовано на заподіяння тяжких тілесних чи середньої тяжкості тілесних ушкоджень, а в результаті його дій потерпілому було заподіяно лише легкі тілесні ушкодження, вчинене слід кваліфікувати за спрямованістю умислу - за відповідними частинами ст. ст. 15 і 121 або 122 КК України.
Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджені наказом МОЗ № 6 від 17 січня 1995р.
Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка згідно змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ судами, як і Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, застосовується як джерело права, а саме у рішенні «Коробов проти України», вказано, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Суд, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, витлумачивши відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви на користь обвинуваченого, приходить до висновку про доведеність винуватості обвинуваченої ОСОБА_3 в повному обсязі пред`явленого обвинувачення і доведеності в її діях складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України за ознаками умисного легкого тілесного ушкодження.

Обставини, які характеризують особу обвинуваченої.

Згідно паспорту серії НОМЕР_1 , виданого 27 вересня 1996 року обвинувачена ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Бендюгівка Кагарлицького району Київської області, відповідно, на момент вчинення злочину була повнолітня та є громадянкою України.

Згідно довідки поліклініки Кагарлицької центральної районної лікарні № 707 обвинувачена ОСОБА_23 за наркологічною допомогою не зверталася та на обліку в лікаря - нарколога не перебуває.
Згідно довідки поліклініки Кагарлицької центральної районної лікарні № 417 обвинувачена ОСОБА_23 за психіатричною допомогою не зверталася та на обліку в лікаря - психіатра не перебуває.

Згідно характеристики, виданою виконавчим комітетом Мирівської сільської ради Кагарлицького району Київської області вбачається, що ОСОБА_3 , народилась в с. Бендюгівка Київської області Кагарлицького району. З 1985 року по даний час зареєстрована в АДРЕСА_5 . В 1984 році закінчила Мирівську школу. В 1985 році закінчила курси продавців. З 1986 року по 1998 рік працювала продавцем у продовольчому магазині с. Мирівка. На даний час працює в ПрАТ «Агрофорт», охоронцем. Проживає в квартирі разом зі своїм сином, невісткою та онукою. Веде домашнє господарство. З сусідами в хороших, дружніх відносинах. До виконкому сільської ради компроментуючих матеріалів на ОСОБА_3 не надходило.

Згідно вимоги про судимість № 6700/109/1009/1/02-17 від 17.11.2017 станом на 27.11.2017 року ОСОБА_3 рахується як така, що раніше не судима.

Обгрунтування судом призначення обвинуваченій ОСОБА_3 міри та виду покарання.

Так, санкція ч. 1 ст. 125 КК України передбачає покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року.

Згідно ч. 2 ст. 12 КК України злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України злочин, вчинений обвинуваченою ОСОБА_3 , є злочином невеликої тяжкості.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_3 покарання суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" із змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, врахуванні ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_3 згідно ст. 66 КК України (в редакції 2001 року), суд не вбачає.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України (в редакції 2001 року), суд не вбачає.

Згідно висновку досудової доповіді органу пробації щодо обвинуваченої ОСОБА_3 встановлено, що враховуючи до уваги інформацію, що характеризує обвинувачену особу, її спосіб життя, що та раніше не судима, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, та те, що вчинене кримінальне правопорушення не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб) орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_3 можливе при призначенні судом покарання, яке не пов`язане з позбавленням чи обмеженням волі.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Отже, ці дані підлягають обов`язковому врахуванню.
Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції відповідної частини статті кримінального закону, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Однак, призначаючи покарання, суд також враховує і принцип гуманізації відповідальності при призначенні покарання, який повинен бути застосований виходячи із засад визначених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд враховує дані про особу обвинуваченої, яка є раніше не судима, має місце реєстрації та постійного проживання, працює, на обліку в лікаря-нарколога та в лікаря-психіатра не перебуває, відсутність обставин, що пом`якшують покарання та обтяжують покарання, враховуючи позицію сторони обвинувачення щодо призначення покарання у виді штрафу, думку потерпілої та її представника, які погоджуються із прокурором та досудову доповідь органу пробації, та приходить до висновку, що за скоєне кримінальне правопорушення має бути призначене покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.125 КК України.
На переконання суду призначення обвинуваченій ОСОБА_3 саме такого покарання буде необхідним та достатнім і досягне мети не лише кари останньої за вчинене, а й буде слугувати для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Уточнені позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.
До Кагарлицького районного суду Київської області з позовом звернулася ОСОБА_6 та просить суд стягнути із ОСОБА_3 на її користь у відшкодування заподіяної їй матеріальної шкоди в розмірі 3568,99 грн., моральної шкоди в розмірі 10000 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00 грн., обґрунтовуючи позов наступним.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 02.10.2017 року приблизно о 14 годині ОСОБА_3 після відвідування кладовища в с. Сущани Кагарлицького району Київської області на власному мопеді «Сузукі» чорного кольору проїжджала по АДРЕСА_2 , під час чого на території домогосподарства АДРЕСА_3 побачила її, ОСОБА_6 , з якою протягом тривалого часу перебувала у неприязних відносинах з причин, які досудовим слідством не встановлені. Після цього ОСОБА_3 зупинила свій мопед та безпідставно почала ображати її нецензурною лайкою, у відповідь на що вона, з метою з`ясування стосунків, вийшла за територію свого домогосподарства. Між ними виникла сварка, після якої ОСОБА_3 вирішила завдати їй тілесні ушкодження.
02.10.2017 року приблизно о 14 годині ОСОБА_3 , перебуваючи на узбіччі проїжджої частини вулиці Трохименка в АДРЕСА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, на ґрунті довготривалих неприязних відносин з нею, маючи на меті заподіяти шкоду її здоров`я, в ході словесної сварки, підійшла до неї та нанесла їй один удар кулаком правої руки - в обличчя у ділянку правого ока та один удар кулаком правої руки в голову, завдавши їй фізичного болю і заподіявши тілесні ушкодження.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 45 від 03.11.2017 року в неї виявлені: невизначеної форми синець на верхньому і нижньому повіках правого ока, струс головного мозку з легким клінічним перебігом.
Ушкодження виникли в результаті дії тупого предмету (тупих предметів) з обмеженою травмуючою поверхнею, індивідуальні особливості якої (яких) в ушкодженнях не відобразились.
Найвірогіднішим способом утворення виявлених тілесних ушкоджень може становити, приблизно, в межах 1-2 діб до часу проведення експертизи (огляду) потерпілої. Наявні у неї синець і струс головного мозку відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 47 від 23.11.2017 року виявлені в неї: невизначеної форми синець на верхньому і нижньому повіках правого ока, струс головного мозку з легким клінічним перебігом. Наявні тілесні ушкодження, в цілому, могли утворитись «при обставинах, зазначених під час слідчого експерименту та допиту останньої в якості потерпілої» - а саме внаслідок нанесення їй сторонньою особою двох ударів руками (кулаками) - в ділянку правого ока та скроневу ділянку справа.
За положенням ст. 22 ЦК України, - особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 цього Кодексу - майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Виходячи з аналізу вищезазначених положень цивільного законодавства, єдиною підставою цивільно-правової відповідальності у таких правовідносинах є правопорушення, що включає такі складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдає, причинний зв`язок між ними, а також вину заподіювача шкоди.
Згідно ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння.
Для відновлення стану свого здоров`я вона була вимушена пройти тривалу процедуру лікування в неврологічному відділені Кагарлицької районної лікарні в умовах стаціонару на протязі з 03 по 13 жовтня 2017 року, та в подальшому на протязі місяця продовжувала лікуватися амбулаторно в зв`язку з цим вимушена понести незаплановані сімейним бюджетом витрати на придбання медикаментів, медичних препаратів та продуктів харчування.
Загальна сума її витрат, яка підтверджується документально, становить 3568 грн. 99 коп.
Вона вважає, що вказана сума понесених нею витрат матеріального характеру, яка становить 3568,99 гривень, є матеріальною шкодою, яка заподіяна їй злочинними діями відповідача.
Крім матеріальної шкоди, відповідно до статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає:
?у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
?у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;
?у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;
?у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Вважає, що спричиненням тілесних ушкоджень їй заподіяна моральна шкода, яка виразилася з тому, що їй постійно, щохвилинно, приходиться переносити тяжкі фізичні болі, в зв`язку з отриманою тяжкою травмою, струсом головного мозку; спричинення їй тілесних ушкоджень потягло за собою тривале лікування та постійне вживання лікувальних препаратів, що вже само по собі вплинуло на подальший стан її здоров`я; приниження її людської гідності через протиправні дії відносно її зі сторони відповідача; перебування її на лікуванні в умовах стаціонару; вона на протязі тривалого часу близько місяця знаходилася на лікарняному; втрату на тривалий час можливості вести нормальний сталий спосіб її життя; позбавлення нормального спілкування з рідними, близькими та друзями; неможливість виконувати домашню фізичну роботу по господарству.
Все це призвело до необхідності застосування максимуму зусиль для організації свого життя.
Вона сама та всі члени її сім`ї утратили спокій через наслідки отримані від дій відповідачка відносно неї, в неї з`явилося почуття страху, пропав нормальний сон через постійні фізичні болі особливо в дні зміни погодних режимів.
Зважаючи на те, що спричинена їй моральна шкода безмежна і є такою, що не може бути виражена в грошовому виразі, все ж вона вважає, виходячи з розумності, об`єктивності та виваженості, що її грошовий розмір повинен бути не меншим як 10000 грн. і які повинні бути стягнутими з ОСОБА_3 на її користь.
Позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_3 та її представник адвокат ОСОБА_5 позовні вимоги ОСОБА_6 не визнають та вважають, що вони не підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Оскільки ніякого злочину ОСОБА_14 не вчиняла, тому не підлягають задоволенню, як матеріальна шкода, так і моральна шкода. Що стосується витрат по сплаті судового збору, то вона також не підлягає відшкодуванню, оскільки позивач при пред`явленні позову звільнений від сплати судового збору.
Суд, вислухавши сторони та їх представників, вивчивши подані до цивільного позову докази, приходить до висновку про часткове задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 128, ч. 1 ст. 129 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, в КПК не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Главою 82 ЦК України щодо відшкодування шкоди.
Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до ч.1 ст. 1195 ЦК України (відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я), фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликанні необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду.
Внаслідок отриманих ушкоджень, ОСОБА_6 знаходилася на стаціонарному лікуванні у КЗ КРР «Кагарлицька центральна районна лікарня» у неврологічному відділенні з 03.10.2017 року по 13.10.2017 року, що підтверджується випискою призначень, підписані лікарем ОСОБА_24 .

Згідно висновку експерта № 45 (розпочата 3.10.2017 р. та закінчена 3.11.2017 р.) встановлено, що в ОСОБА_6 , 1991 року народження, за даними огляду і наданої медичної документації виявлені: невизначеної форми синець на верхньому і нижньому повіках правого ока, струс головного мозку з легким клінічним перебігом. Ушкодження виникли в результаті дії тупого предмета (тупих предметів) з обмеженою травмуючою поверхнею, індивідуальні особливості якої (яких) в ушкодженнях не відобразились. Найвірогіднішим способом утворення виявлених ушкоджень є нанесення не менше, ніж одного удару тупим предметом. Давність виявлених тілесних ушкоджень може становити, приблизно, в межах 1-2 діб до часу проведення експертизи (огляду) потерпілої. Наявні у потерпілої синець і струс головного мозку відноситься до легких тілесних ушкоджень. Для виникнення виявлених в ОСОБА_6 тілесних ушкоджень необхідне нанесення потерпілій сторонньою особою не менше, ніж одного удару -в ділянку правого ока.

Відповідно до фіскальних чеків, наданих позивачем ОСОБА_6 , нею витрачено на лікування необхідних ліків на загальну суму 3 103 грн. 14 коп. Разом з тим, для визначення розміру відшкодування матеріальної шкоди, в частині витрат на ліки, судом не можуть бути взяті до уваги витрачені позивачем ОСОБА_6 кошти на суму 647 грн. 43 коп., а саме:
?відшкодування витрат позивача на ліки на загальну суму 105 грн. 80 коп., оскільки вказані витрати не можливо взяти до уваги, так як у чеках зазначено лише загальним словом медикаменти без деталізації конкретних видів ліків, тому не зрозуміло, які саме ліки купувалися;
?відшкодування витрат позивача на ліки на суму 541 грн. 63 коп., то зазначені ліки у чеках не мають ніякого відношення до проведеного лікування, які були зазначені лікарем у листку призначень.

Проте, суд вважає, що витрати на ліки на загальну суму 2 455 грн. 71 коп. потрачені позивачем ОСОБА_6 підлягають до задоволення і стягнення їх з відповідача, оскільки вказані ліки були придбанні для лікування ушкодження отриманого нею від злочинних дій відповідача і були необхідні їй для проведення лікування це квитанції від 03.10.2017 року 269,96 грн., від 04.10.2017 року 222,51 грн., від 05.10.2017 року 522,24 грн., від 07.10.2017 р. 558,30 грн., від 10.10.2017 року 348,63 грн., від 11.10.2017 року 148,26 грн., від 11.10.2017 р. 115,50 грн., від 12.10.2017 р. 125,53 грн., від 13.10.2017 р. 144,78 грн., а всього на загальну суму 2455,71 грн.

Відповідно до фіскальних чеків, наданих позивачем ОСОБА_6 , нею понесені витрати на придбання продуктів харчування, сума яких становить 465 грн. 85 коп., то вказані витрати не підлягають до задоволення з наступних підстав. Згідно медичної карти стаціонарного хворого № 4523 від 03.10.2017 р. ОСОБА_6 призначено стіл № 15, але будь яких особливостей та призначень щодо харчування лікарем не зазначено, тому вказані витрати понесені позивачем не із за дій відповідача.

Згідно ст.. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.
Вимогами ст.. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Згідно роз`яснень наданих Пленумом Верховного Суду України у постанові від 31.03.1995 року за №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди» із наступними змінами та доповненнями, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Дослідженими та перевіреними в судовому засіданні доказами судом було встановлено, що в результаті неправомірних дій відповідача, позивач зазнала значних фізичних та душевних страждань, тобто їй було завдано моральну шкоду, яка полягає у фізичному болю та стражданнях в зв`язку з ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях у зв`язку з нанесенням тілесних ушкоджень. Тобто завдана моральна шкода стоїть у причинному зв`язку між шкодою і протиправними діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Згідно ст.. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд прийшов до висновку, що в ході судового засідання позивачем доведено факт спричинення їй моральної шкоди відповідачем, а саме: доведено факт заподіяння протиправного діяння відповідача шляхом вчинення злочину; наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням.
Виходячи із засад розумності і справедливості, відповідно до вимог ст. ст.. 23, 1167, 1168, 1187 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року ( з послідуючими змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», глибини фізичних та душевних страждань позивача (потерпілої) ОСОБА_6 , суд вважає за можливе визначити моральну шкоду в розмірі 4000,00 грн., яку необхідно стягнути із ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_6 , вважаючи саме таку суму достатньою та необхідною, виходячи з обставин справи. В іншій частині суд вважає позовні вимоги недоведеними та відмовляє в їх задоволенні.

Стосовно судових витрат за юридичні послуги в сумі 200 грн. 00 коп., то вказані витрати не підлягають до задоволення з наступних підстав.
Згідно ст.. 137 ЦПК України передбачено витрати на професійну правничу допомогу
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ст. 55 Конституції України Кожен має право після використання всіх національних засобів юридичного захисту звертатися за захистом своїх прав і свобод до відповідних міжнародних судових установ чи до відповідних органів міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Офіційне тлумачення поняття „правова допомога було дане у рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 р. у справі №1-23/2009 (справа про правову допомогу). Відповідно до п.3.2 цього Рішення правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Згідно ст. 59 Конституції України кожен має право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
На підтвердження своїх вимог позивачем не надано договори про надання такої правової допомоги, які б містили дані про вид правової допомоги, що надається, розмір та порядок її оплати.
Витрати на правову допомогу відшкодовуються лише в тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася стороні тою особою, яка одержала за це плату. Оскільки в матеріалам справи відсутня угода про надання правової допомоги чи ордер, а є лише квитанція, тому витрати позивача ОСОБА_6 в сумі 200,00 грн. не відлягають до відшкодування з відповідача, а тому у даній вимозі суд відмовляє.

Що стосується судових витрат, що складаються із судового збору, то слід зазначити наступне.

Згідно ст.. 141 ЦПК України передбачено розподіл судових витрат між сторонами. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Оскільки судом частково задоволено позовні вимоги позивача ОСОБА_6 в частині відшкодування моральної школи суму 4 000 грн. 00 коп., що становить 40 %, а позивачем ОСОБА_6 сплачено судовий збір в сумі 640,00 грн., що підтверджується квитанцією № 20852081-1 від 06.12.2017 року, тому з позивача на користь відповідача слід стягнути судові витрати в сумі 256,00 грн. (640,00/100х40).
Згідно ч. 2 ст.. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.
Згідно ст.. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду: позовної заяви майнового характеру, яка подана: фізичною особою або фізичною особою підприємцем - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Оскільки судом частково задоволено позовні вимоги позивача ОСОБА_6 в частині відшкодування матеріальної школи суму 2455 грн. 71 коп., що становить 69 %, тому з позивача на користь держави слід стягнути судові витрати в сумі 441,60 грн. (640,00/100х69).
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374, 376 КПК України, ЦПК України, ЦК України, суд, -
у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ст.. 125 ч. 1 КК України, та призначити покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , 2 455 (дві тисячі чотириста п`ятдесят п`ять) грн. 71 коп. матеріальної шкоди та 4 000 (чотири тисячі) грн. моральної шкоди.
Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , судові витрати пов`язанні із сплатою судового збору в сумі 256 (двісті п`ятдесят шість) грн. 00 коп.
У задоволенні решти позовних вимог позивачу ОСОБА_6 відмовити.
Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , на користь держави судовий збір в сумі 441 (чотириста сорок одну) грн. 60 коп.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Київської області через Кагарлицький районний суд Київської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1