Справа № 1-23/11
ВИРОК

Іменем України

"25" липня 2011 р. Підгаєцький районний суд

Тернопільської області

в складі: головуючої судді Ігнатової Г.В.

при секретарі Лежигубській О.В.

з участю прокурора Миколюк О.І.

захисників ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Підгайці кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_3 -ІНФОРМАЦІЯ_1, уроженець та житель ІНФОРМАЦІЯ_2, гр.України, українець, з освітою середньою, неодруженого , не працюючого , такий що немає судимості - за ч. 2 ст.15 ч.1 ст.115 КК Украни.-

ВСТАНОВИВ:

14 червня 2010 р. приблизно 03 години 30 хв. на території кафе-бару «Фортуна», що в м. Монастириська по вул. Шевченка, 27а, неподалік фонтану, між підсудним ОСОБА_4 та ОСОБА_5, виникла суперечка, яка перейшла в нетривалу шарпанину, оскільки підсудного облили водою з фонтану. Конфлік був припинений між ними присутніми .

Після припинення конфлікту, підсудній маючи намір залишити прибудинкову територію кафе-бару, направився на вихід. В цей час, з метою вияснити відносини які склались та причини нанесених образ, до ОСОБА_4 підійшов потерпілий ОСОБА_5, і між ними виник конфлікт, який переріс в бійку, в ході якої у підсудного ОСОБА_4, виник злочинний намір, спрямований на умисне протиправне позбавлення життя ОСОБА_5.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на умисне позбавлення життя потерпілого, підсудний витягнув з кишені штанів перочинного ножа, який мав при собі, розклав його, тобто приготував для нанесення тілесних ушкоджень, після чого з метою умисного вбивства почав наносити удари ОСОБА_5 вжиттєво важливі органи- область живота, спричинивши останньому множинні ножові порання у вигляді проникаючих поранень живота з пошкодженнями тонкої кишки та бріжі тонкої кишки, рани на лівій руці, тобто тяжке тілесне ушкодження, небезпечні для життя .

Однак, підсудний ОСОБА_4 по незалежних від його волі причинам, довести свій умисел направлений на вбивство ОСОБА_5 не зміг, так як його злочинні дії були зупинено, оскільки побачив, що до нього біжить товариш потерпілого ОСОБА_6, тому змушений був, залишити потерпілого ОСОБА_5 та з місця події втекти.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 по пред'явленому обвинуваченню вину не визнав, так як умислу на вбивство ОСОБА_5 чи умисне нанесення йому тяжких тілесних ушкоджень не мав, визнав свою вину заподіянні тяжких тілесних ушкоджень по необережності, як самозахист від неправомірних дій потерпілого і пояснив, що напередодні 14 червня 2010 p., впродовж дня він відпочивав з друзями, у с. Завадівка Монастириського р-ну, відмічаючи день народження знайомого, при цьому, вживав спиртні напої.

Крім того, 14 червня 2010 р. приблизно 03 години 30 хв. разом з своїм товаришем ОСОБА_7 вони перебували на території Кафе-бару «Фортуна» в м. Монастириська, де розпивали по пляшці пива, сидячи на лавці поблизу фонтана. Під час розлиття пива, на нього неодноразово впали краплі води, які на його думку умисно спрямували, під час бризкання водою з фонтану хлопці з компанії, серед яких був ОСОБА_5 Він, підсудній, зробив зауваження, щоб не бризгали на них водою із фонтана, а потім, коли на це, невідомі на той час особи, невідреагували він з ОСОБА_7 підійшов до них, серед яких був ОСОБА_5, щоб зясувати причини такої поведінки відношенню до них. Між ними ОСОБА_7 та ОСОБА_6 а також ним та потерпілим ОСОБА_5, виникла словесна суперечка . В цей час, дана суперечка між ним та ОСОБА_5, в бійку не переросла, вони лише потягали один одного за одяг на грудях та розійшлися на вимогу їх товаришів. Їх компанії розійшлися в різні сторони.

Через декілька хвилин, коли він, підсудний, мав намір піти додому, та знаходився неподалік від вихода з території бару, до нього підбіг потерпілий та наніс йому, удар кулаком руки в ділянку шиї , після чого між ними розпочалась бійка. Захищаючись від потерпілого ОСОБА_5, не маючи наміру його вбивати, а лише припинити його дії, він витягнув ніж з кишені, розклав його та з наміром оборони відмахувався від потерпілого та осіб, які бігли на допомогу ОСОБА_5. При цьому, невиключає, що хаотично наніс йому ножем удари в різні частини тіла.

Далі підсудній показав, що конфлікт з потерпілим виник у зв'язку з неправильною поведінкою останнього, на грунті зясування взаємних стосунків, наміру вбивати ОСОБА_5 він не мав. Визнає сам факт завдання ударів ножем ОСОБА_5 в момент самозахисту, та в частині спричинення тілесних ушкоджень. За наслідками, що фактично настали невизнає свою вину у вчиненні замаху на вбивство,оскільки вказує, що такого умислу у нього не було. Щодо вчинення злочину, щиро розкаюється та просить суворо його не карати так як на даний час усвідомив наслідки своєї протиправної поведінки, запевнив суд, що такого більше не вчинить.

Незважаючи на невизнання своєї вини підсудним в замаху на вбивство та часткове визнання вини щодо заподіяння тяжких тілесних ушкодження, його винність доведена сукупністю досліджених та перевірених в судовому засіданні доказів, підтверджується наступними доказами по справі

В процесі судового розгляду справи, потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що все відбувалось зовсім по іншому, як в показаннях підсудного. Він показав, що жодних ударів першим підсудному ОСОБА_4 не наносив, ініціатором сутички та бійки не був.

Фактично, 14 червня 2010 р. приблизно 03 години 30 хв. він разом з своїми друзями перебували на території Кафе-бару «Фортуна» в м. Монастириська, де біля фонтану хлюпали водою один на одного, при цьому випадково бризги води попали на ОСОБА_4, який сидів на лавочці, неподалік фонтана. З приводу цього, вони між собою спочатку сперечались словесно, а потім почали шарпатись за одяг. Все це тривало недовго та припинили свої дії. Згодом, після того як їх компанії розійшлися, через декілька хвилин, фактично він підійшов до підсудного поговорити, проте використовуючи малозначні приводи, в присутності ОСОБА_7 ОСОБА_4 схопив ніж і почав наносити удари. Скільки саме ударів він наносив, він не пам'ятає, удари наносив в живіт. Потерпілий захищався руками, при цьому порізав пальці. Потім ОСОБА_4 злякався і перестав наносити удари та став втікати, оскільки в цей час за до них біг ОСОБА_6 Протримавшись деякий час на ногах, він присів, а потім його відвезли» швидкою допомогою» в лікарню.

Свідок ОСОБА_6 показав, що перебуваючи на території кафе-бар «Фортуна» 14 червня 2010 р. приблизно 03 години 30 хв. він, разом з потерпілим ОСОБА_5 та іншими друзями знаходились біля фонтана. Він вирішив когось із друзів обризкати водою, але фактично випадково попав бризгами води на ОСОБА_4 та ОСОБА_7, які сиділи на лавочці, неподалік фонтана. Він вибачився перед ними, однак ОСОБА_4 та ОСОБА_7 стали обурюватись та з приводу цього виникла суперечка і вони вже між собою почали голосно сперечатись. Тоді ж ,суперечка між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, переросла у шарпанину та була припинена. Після цього їх компанії розійшлись.

Через декілька хвилин ОСОБА_5 відійшов від нього, та пішов в сторону підсудного, який в цей час розмовляв з своїм другом ОСОБА_7 Між ними підсуднім та потерпілим зав'язалась розмова, однак про що саме говорили, йому невідомо. Фактично постійно він не спостерігав за діями ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Через деякий час побачив, що в руках, підсудний тримав ніж, яким наносив удари в живіт ОСОБА_5. І.І.. При цьому свідок вказав, що підсудний удари наносив цілеспрямовано в живіт і дій для вчинення самозахисту або відлякування інших осіб не вчиняв, так як в той час ніхто до них з знайомих ОСОБА_5 не біг. Бачив , як ОСОБА_4 наніс 3-4 удари ножем в живіт потерпілому і після чого останній присів. Тоді, він, свідок встав з лавки та побіг в юрону підсудного та потерпілого, і цей момент ОСОБА_4 та ОСОБА_7 удвох почали втікати. Однак, він їх не наздогнав.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні дав покази стосовно обставин справи і подій, які мали місце 14.06.2010 року аналогічні за своїм змістом показам свідка ОСОБА_6

Так, Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні ствердив, що 14.06.2010 року він разом з друзями, серед яких був потерпілий ОСОБА_5 знаходився на території бару Фортуна». Свідок ОСОБА_6 крикнув, що потерпілого ОСОБА_5 бють. Тоді, ж бачив, що ОСОБА_4 тримаючи у руці ніж. наносив ним удари потерпілому ОСОБА_5 в живіт. Ці дії підсудного побачив ОСОБА_6, та кинувся бігти до ОСОБА_4, який почав втікати з ОСОБА_7 Коли він, свідок підійшов до потерпілого , останній сказав, що ОСОБА_4 ударив його ножем. Бачив на животі в ОСОБА_5 рани.

Чи наносив ОСОБА_5 першим удари ОСОБА_9, сказати не може. Вважає винними в цьому тільки підсудного, так як суттєвих підстав для конфлікту між ними всіма і сварки із-за малозначного поводу бризги води небуло.

Допитаний як свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні ствердив, що самої бійки, яка мала місце 14.06.2010 року він не бачив, але бачив, коли хтось із його товаришів бризнув водою, яка попала на ОСОБА_4 та ОСОБА_7, останні підійшли до ОСОБА_11 та ОСОБА_5 та між ними виникла суперечка. Також бачив, як ОСОБА_4 разом з своїм товаришем ОСОБА_7 бігли з території бару, а ОСОБА_5 в цей час сидів напівприсядки та тримався руками за живіт. Зі слів потерпілого, йому стало відомо, що ОСОБА_5 підрізали. В зв'язку з отриманими травмами в потерпілого викликали швидку і ОСОБА_5 відвезли в лікарню.

Свідок ОСОБА_12 повідомила, що дійсно в ніч на 14.06.2010 року від потерпілого вона дізналась, що ОСОБА_4, наніс удари ножем йому в живіт, після чого останнього одразу госпіталізували у лікарню із ножовим пораненням

Аналогічні покази свідка ОСОБА_13, оголошені в судовому засіданні, зокрема з яких видно, що вона не бачила при яких обставинах наніс тілесні ушкодження ОСОБА_4- ОСОБА_5, підтвердивши факт наявності ножових поранень в живіт потерпілого.

Аналізуючи покази вказаних свідків, ОСОБА_10,ОСОБА_12 та ОСОБА_13 суд приходить до такого висновку, оговорювати підсудного наміру вони не мали. Очевидців події, тобто моменту спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень ОСОБА_5, не було, але ці свідки - ОСОБА_12 , ОСОБА_13, ОСОБА_10 прийшли на місце події відразу після того, як ОСОБА_4 втік, залишивши потерпілого і мали можливість зафіксувати той факт, що саме підсудний наніс тілесні ушкодження ОСОБА_5, оскільки останній про це їм повідомив, при цьому тримався рукою за живіт , в область нанесення поранень та сам підсудний це не заперечував факт нанесення таких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 стверджує , що ОСОБА_5 І перший почав бити ОСОБА_4, в той час коли останній йшов на вихід із кафе, а підсудній захищався. Проте він не бачив, щоб в руках ОСОБА_3 був ніж, яким ударив потерпілого. Фактично, спровокував такі дії ОСОБА_4, сам потерпілий.

Суд критично оцінює покази даного свідка, дані ним в судовому засіданні, позаяк такі носять суперечливий та мінливий характер і не відповідають поясненням, даним ним під час проведення досудового слідстві Монастириським РВ УМВСУ, що підтверджується відповідним протоколом допиту дослідженим в судовому засіданні, де свідок ОСОБА_7 підтвердив факт, що під час сутички, яка була між потерпілим та підсуднім, в останнього в руках він бачив ніж, тому взяв його руку з ножем, відвів її в сторону. Також згідно пояснень відображених в протоколі допиту свідка ОСОБА_4 по дорозі, як ішли додому склав розкладного ножа та поклав його в кишеню. Ці покази свідком в судовому засіданні неспростовані. Ці його покази, в тій частині, що під час бійки з потерпілим ОСОБА_4 використовував ніж, узгоджуються з показами потерпілого та інших свідків, а також і з показами самого підсудного.

Суд приймає до уваги, ці його покази в тій частині, що під час бійки з потерпілим підсудний ОСОБА_4 B.c. використовував ніж, які узгоджуються з показами ОСОБА_4 на досудовому слідстві під час допиту в якості підозрюваного та в явці з повинною. В решті покази свідка, суд оцінює критично, оскільки , зміна показів даного свідка, щодо обставин події дає підстави суду вважати, що в такий спосіб свідок, який є другом підсудного ОСОБА_4, бажає вигородити останнього від кримінальної відповідальності.

Не бере суд, до уваги і пояснення свідка ОСОБА_14 , тому що такий не був очевидцем події , хоч стверджує , що ОСОБА_5 перший ударив підсудного по голові нанісши удар зверху. Дані покази спростовуються свідченнями самого підсудного, який показав, що по напрямку, удару в голову зверху йому ОСОБА_5, не наносив.

Таким чином, окрім показів підсудного та свідка ОСОБА_7 / з якими не погоджується потерпілий ОСОБА_5 / інших об'єктивних доказів по справі про те , що нападаючим був ОСОБА_5 - немає.

Тілесних ушкоджень, які б свідчили про нанесення ОСОБА_5 ударів, чи одиничного удару, підсудному у область шиї руками, як і характерних самозахисту чи самооборони, у підсудного не виявлено і про наявність таких ушкоджень ОСОБА_4 при досудовому слідстві не заявляв.

Суд бере до уваги покази підсудного на досудовому слідстві та в суді про те, що в ніч 14 червня 2010 року на території кафе- бару «Фортуна», що по вул. Шевченка,27а, в м. Монастириська саме він завдав ударів ножем потерпілому ОСОБА_5 в різні ділянки тіла.

Крім того, вина підсудного ОСОБА_4 B.c. у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена письмовими доказами, дослідженими та перевіреними судом.

Рапортом оперативного чергової частини ОСОБА_15 на ім'я начальника Монастирського PB про те, що 14.06.2010 року о 03 год. 50 хв. до чергової частини надійшло повідомлення від чергового лікаря Монастирської ЦРЛ про те, що до них каретою швидкої медичної допомоги доставлено ОСОБА_5 з діагнозом: ножове поранення . Дані тілесні ушкодження йому спричинив ОСОБА_4 ( а.с. 3).

На винність підсудного в замаху на умисне позбавлення життя ОСОБА_5 вказують також протокол огляду місця події від 14.06.2010 року та план схеми до протоколу огляду, з якого видно, що місцем події злочину є територія кафе- бару «Фортуна», яка розташована по вул. Шевченка,27а м. Монастириська, в ході огляду якої, виявлено сліди- пляму темно- бурого кольру, схожу на кров ( а.с. 12-18)

Згідно висновку експерта № 328 від 10.08.2010 року вбачається, що на підставі додаткової судово-медичної експертизи за медичними документами ОСОБА_5 та враховуючи повідомлені обставини справи: не виключається можливість утворення спричинених гр.. ОСОБА_5 тілесних ушкоджень за обставин, на які вказали у процесі проведення відтворення обстановки та обставин події свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_6 При відтворенні обстановки та обставин події кожен з свідків, окремо один від одного, давали аналогічні пояснення, під час чого учасники відтворення показала та розповіли місце, час, спосіб та обставини вчиненого підсудним злочину і продемонстрував на манекені механізм заподіяння ОСОБА_5 тілесних ушкоджень. ( а.с. 223-225).

Протоколом огляду речових доказів, в ході складання якого були зафіксовані пошкодження на одязі, в яких ОСОБА_5 був одягнутий під час вчинення злочину проти його життя (а.с. 19-20)

Судово- Медична експертиза речових доказів № 416 дійшла висновку, що на шортах, які належать гр.. ОСОБА_4, виявлено кров людини. Враховуючи дані серологічного дослідження, можна припустити про походження виявленої крові на шортах, ОСОБА_4 від особи, крові якої властиві антигени А і Н ізосерологічної системи ABO, у тому числі від потерпілого ОСОБА_5І.(а.с.35-37), висновком експерта № 414 та висновком експерта № 415, - встановлення груп крові, підсудного та потерпілого.

Суд,оцінюючи покази потерпілого, надає їм віри, оскільки вони знаходяться у об'єктивному взаємозв'язку й з іншими, наявними в матеріалах справи доказами, а саме: висновком експерта № 48 від 19.07.2010 року вбачається, що на предметах одягу потерпілого ОСОБА_5 виявлено 7 пошкоджень на сорочці ( 5 на лівій полі в нижній третині, 1 на лівій половині спинки в нижній третині та на внутрішній поверхні лівого рукава в нижній ретині) і 2 пошкодження на переді штанів( 1 під швом пояса на правій штанині, 1 на поясній планці лівої штанини), у властивостях яких відобразилися ознаки ріжучої та колючо-ріжучої дій гострого предмета з властивостями леза і спинки, що притаманно клинку ножа.

Частина пошкоджень з групи на лівій полі сорочки і 2 пошкодження на штанах по локалізації збігаються між собою у шарах одягу та з відповідними тілесними ушкодженнями нижніх відділів живота ( проникаючі поранення у лівій і правій здухвинних ділянках з пошкодженнями тонкої кишки та брижі тонкої кишки) і спричинені не менше як дворазовими колючо- ріжучими діями клинка ножа.

Крім цього, одне з пошкоджень на полі сорочки ( № 1 - біля петлі для 6-го ґудзика) по локалізації збігається з тілесним ушкодженням живота у верхньому відділі ( непроникаюче поранення епігастральної ділянки) і заподіяне переважно ріжучою дією леза клинка ножа.

Висновком експерта № 281 від 15.07.2010 року встановлено у ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження проникаючі поранення живота з пошкодженнями тонкої кишки та брижі тонкої кишки, рана на лівій руці. Проникаючі поранення живота, кожне зокрема, за ознакою небезпеки для життя в момент нанесення, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Непроникаюча рана передньої черевної стінки в епігастральній ділянці та рана на лівій руці відносяться до легких тілесних ушкоджень(а.с.75-76) З даного висновку також , вбачається, що судячи по глибині ранових каналів у м'яких тканинах ОСОБА_5, удари клинком ножа наносились йому з силою та що під час нанесення ножових поранень потерпілий захищався шляхом захвату клинка ножа пальцями лівої руки, що підтверджується наявністю та механізмом спричинення ран на лівій руці.

З висновків додаткової судово-медичної експертизи № 328 від 10 серпня 2010 року, вбачається, що не виключається можливість утворення спричинених ОСОБА_5 тілесних ушкоджень за обставин, на які вказали у процесі проведення відтворення обстановки та обстанин події свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 ( а.с.82-84)

Вищенаведені експертні дослідження є науково обґрунтованими, переконливими, виконані висококваліфікованими спеціалістами з великим стажем роботи за фахом і сумнівів у суду не викликають. Їх висновки належно аргументовані з наукової точки зору, відповідають фактичним обставинам справи та не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Обєктивно винність підсудного ОСОБА_4 в замаху на вбивство потерпілого підтджується вказаними детально дослідженими доказами, оскільки обставини скоєння злочину свідчать про те, що наносячи удари ножем зі значною силою і спрямовуючи їх в життєво важливий орган, яким був живіт потерпілого, він допускав і повинен був передбачати настання тяжких наслідків, в тому числі і смерті. При цьому, суд враховує, що підсудній діючи безпосередньо з прямим умислом на позбавлення ОСОБА_5 життя, ножем умисно наніс останьому удари в область живота, спричинивши йому множинні проникаючі ножові поранення живота з пошкодженнями тонкої кишки та брижі тонкої кишки, тобто тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що без надання медичної допомоги при звичайному перебігу могло закінчитись смертю, але смерть ОСОБА_5 не настала з причин, що не залежали від волі ОСОБА_9

Суд оцінює показання підсудного ОСОБА_4 в частині невизнання своєї винив в замаху на умисне вбивство, як неправдиві, оскільки вони суперечать об»єктивним даним судово-медичної експертизи потерпілого про кількість, характер та локалізацію заподіяних йому тілесних ушкоджень, а також це спростовується дослідженими у справі наведеними вище доказами.

Суд не може погодитися з доводами підсудного та його захисника стосовно перекваліфікації вчиненого на ч.1 ст.121 КК України, оскільки вони спростовуються наявними у справі достовірними доказами: механізм нанесення тілесних ушкоджень, кількість тілесних ушкоджень та локалізація тілесних ушкоджень, свідчать про те, що підсудний зобов»язаний був та міг передбачити наслідки своїх дій, коли наносив удари у життєво важливі органи потерпілому і бажав їх настання.. Такий висновок, щодо спрямованості умислу підсудного суд робить, враховуючи характер і особливість знаряддя злочину, яке використовувалося ОСОБА_4 для нанесення ударів, їх сила і спрямованість, локалізація і кількість спричинених потерпілому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, зокрема дворазове нанесення поранень в життєво важливий орган потерпілого, їх поведінку, яка передувала злочину, поведінку підсудного після його вчинення.

При винесені вироку суд критично ставиться до пояснень підсудного ОСОБА_4 в частині того, що у нього не було мети позбавити життя потерпілого ОСОБА_5, оскільки в ході виниклої сварки, між підсудним та потерпілим, підсудному ОСОБА_4 потерпілий ОСОБА_5 ніяких тілесних ушкоджень не наніс, а підсудний ОСОБА_4 в ході суперечки наніс потерпілому близько 7 ударів у різні частини тіла, в тому числі з них два удари в життєво важливі органи, а саме в живіт, при цьому наносив удари ножем, зобов»язаний був розуміти та передбачати наслідки своїх дій, так як наносив удари колючо- ріжучим знаряддям злочину у життєво важливі органи.

Крім того, спосіб дій та поведінка підсудного, який після нанесення великої кількості ударів ножем втік з місця скоєння злочину, знищив знаряддя злочину, на думку суду, свідчать про наявність у нього бажання заподіяти смерть потерпілому ОСОБА_5 і спростовують його покази про те, що він не мав наміру вбивати потерпілого.

Доводи підсудного ОСОБА_4, про те, що він наносив удари ножем потерпілому, лише захищаючись від його нападу і обороняючись заподіяв йому тяжкі тілесні ушкодження є безпідставними.

На думку суду, суспільно небезпечне посягання для визнання його таким, від якого допустима оборона, має за своїм характером і ступенем суспільної небезпечності реально заподіювати чи створювати реальну загрозу заподіяння шкоди, а характер дій потерпілого ОСОБА_5 по відношенню до підсудного, як він зазначає у своїх показаннях, з урахуванням його фізичних властивостей в порівнянні з фізичним властивостями потерпілого, на думку суду, не дає підстав вважати про дійсність, реальність та об'єктивне існування суспільно-небезпечного посягання по відношенню до нього.

Суд не приймає до уваги, показання підсудного ОСОБА_4 про те, що він при нанесенні потерпілому ударів ножем діяв у стані оборони, з тих підстав, та як встановлено, що будь-якої необхідності завдавати удар потерпілому ОСОБА_5 в життєво- важливий орган не було, оскільки в руках ОСОБА_5 будь-яких предметів, якими він міг йому погрожувати, чи нанести удар не було. Сам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 знаходились на території кафе-бар, де постійно знаходилась значна кількість людей, в тому числі і його друг, що значно звужувало характер небезпеки, оскільки давало можливість ОСОБА_4 в разі необхідності звернутися за допомогою. З цих підстав доводи підсудного та його захисника є безпідставними.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що відсутність суспільно-небезпечного посягання на ОСОБА_4 виключає оборону з його боку, а тому критично оцінює його показання в цій частині і вважає їх такими, що надані з метою уникнути кримінальної відповідальності за більш тяжкий злочин.

Висновку амбулаторної судової психолого-психіатричної експертизи № 449 від 22 липня 2010 року вбачається, що ОСОБА_4 в даний час психічним захворюванням не страждає, здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. У період інкримінованих дій ОСОБА_4 також психічним захворюванням не страждав і не виявляв будь-яких тимчасових чи інших хворобливих розладів психічної діяльності і міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. Під час інкримінованих дій ОСОБА_4 не перебував у стані фізіологічного афекту ( а.с.144-145)

Оцінивши всі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вина підсудного ОСОБА_4 у вчиненні злочину доведена і його дії необхідно кваліфікувати за ст.ст.15 ч.2, 115 ч.1 КК України, оскільки він вчинив закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_5, але злочин не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07.02.2003 року "Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров'я людини" суд повинен забезпечити всебічне повне та об'єктивне з'ясування події злочину, час, місце, спосіб, засобів та знарядь злочину, його наслідки, характер вини, мотиви діянь, даних про особу винного та потерпілого, їх взаємовідносини та поведінку, що передували злочину. Умисне вбивство може бути здійснено з прямим умислом, коли винний усвідомлює суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачає суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини і бажає її настання. В даному випадку ОСОБА_4. на грунті неприязних відносин, які виникли раптово, в ході суперечки та бійки наніс тілесні ушкодження ОСОБА_5, в життєво-важливі органи, при цьому знаряддям злочину був ніж, що все це в комплексі було підставою для настання смерті потерпілого, що і дає вважати суду, що підсудний бажав настання смерті потерпілого ОСОБА_5, однак така не настала по незалежних обставинах від підсуднього.

Призначаючи покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, який являється особливо тяжким, особу підсудного, стан його здоров'я та характеризується позитивно, обставини справи, що пом'якшують і обтяжують покарання.

Обставини, що пом'якшують покарання підсудного ОСОБА_4: каяття у скоєному злочині, добровільне відшкодування завданої шкоди потерпілому.

Обставини, що обтяжують покарання підсудного ОСОБА_4 є вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння. Разом з тим, суд враховує ту обставину, що витрати на стаціонарне лікування потерпілого в добровільному порядку підсудним не відшкодовано.

Окрім наведеного суд враховує прохання потерпілого не позбавляти волі підсудного і відсутність тяжких наслідків від вчиненого злочину.

Враховуючи наведене, особу підсудного ОСОБА_4, який раніше не судимий, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, його молодий вік, сукупність всіх обставин по справі, суд приходить до переконання, що виправлення ОСОБА_3 не можливе без ізоляції його від суспільства та вважає за можливе призначити підсудному ОСОБА_4 за ст.ст. 15 ч. 2 - ч. 1 ст. 115 КК України покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті наближеної до мінімального покарання.

Оскільки підсудній засуджується до реальної міри покарання за вчинення злочину, міру запобіжного заходу йому слід змінити з підписки про невиїзд на взяття під варту і взяти його під варту в залі судового засідання.

Керуючись ст. ст.321-325, 328, 330, 332-339,341 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину,

передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України і призначити йому покарання, у виді

/семи/ років позбавлення волі.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу, змінити підписку про невиїзд взяття під варту і взяти під варту засудженого ОСОБА_3 в залі судового засідання. Строк відбуття покарання обчислювати з 25 липня 2011 року.

Зарахувати ОСОБА_3 в строк відбуття покарання його

перебування під вартою на досудовому слідстві та під час розгляду справи в суді першої інстанції Монастириським районним судом з 14 червня 2010 року по 12 листопада 2010 року.

Речовий доказ - диск з записом слідчих дій про допит підозрюваного - зберігати в

справі.

Речові докази у справі: одяг засудженого ОСОБА_4: безрукавку та шорти потерпілого ОСОБА_5, що зберігається у камері схову речових доказів Монастириського РВУМВСУ -знищити.

Речові докази у справі: кросівки засудженого ОСОБА_4 що зберігається у камері схову речових доказів Монастириського РВ УМВСУ повернути ОСОБА_4.

На вирок суду може бути подано апеляцію в Апеляційний суд Тернопільської області через Підгаєцький районний суд протягом 15 діб з моменту оголошення вироку, а засудженим ОСОБА_4 у той же строк з моменту одержання копії вироку.

Головуючий: ОСОБА_19