справа № 208/1301/18
№ провадження 1-кс/208/1589/18
УХВАЛА
Іменем України

24 липня 2018 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області у складі: головуючого - слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , слідчого СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого, погодженого з прокурором про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 1 ст. 115 КК України
- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, українця, громадянина України, офіційно не працюючого, не одруженого, який мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 05.07.2018 Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 1 ст. 263 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік, з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України,-

в с т а н о в и в:
Слідчий звернулась до суду з вищезазначеним клопотанням, пославшись на те, що ОСОБА_5 підозрюється у скоєні особливо тяжкого злочину, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні, будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню або вчинити інше кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні слідчий підтримала своє клопотання, просила застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор підтримав клопотання слідчого та просив його задовольнити з підстав, наведених у його мотивувальній частині. Зазначив, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання підозрюваним покладних на нього процесуальних обов`язків.

Підозрюваний в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, просив обрати стосовно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, посилався на те, що не має наміру переховуватись, за першим викликом з`являвся до слідчого та прокурора. Зазначив, що не мав наміру вбивати ОСОБА_7 , хтів тільки спричинити тілесні пошкодження. На запитання захисника, чи дійсно підозрюваний надсилав смс-повідомлення потерпілій, ОСОБА_8 відповів, що не надсилав.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на те, що підозрюваний не має наміру переховуватись від органів слідства та суду, завжди своєчасно прибував на виклики, від участі у процесуальних діях не ухилявся. До того ж, пояснив, що патронами, які були у пістолеті підозрюваного, не можливо спричинити смерть, підозра є необґрунтованою, а тому просив обрати стосовно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Слідчий суддя, вислухавши слідчого, прокурора, підозрюваного та його захисника, вивчивши клопотання, матеріали кримінального провадження, дійшов наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що 10.03.2018 приблизно о 08.40 год. ОСОБА_5 , знаходячись у приміщенні магазину, розташованого по пр. В. Стасуа 24 «А» м. Кам`янське, почав з`ясовувати відносини з колишньою дружиною ОСОБА_7 .. В процесі спілкування ОСОБА_7 зазначила, що не повернеться до нього, а також попросила піти з приміщення магазину.

ОСОБА_5 , дістав з правої кишені своїх брюк пістолет «ZORAKI» моделі «914-S» №066684 калібру 9 мм Р.А.К., який згідно висновку експерта №25/26/3.1,3.2, 4.6/351/346 від 23.03.2018 є вогнепальною зброєю та тримаючи в правій руці пістолет, підійшов до ОСОБА_7 , яка в той час сиділа на стільці та утримуючи її голову лівою рукою в районі затилку, приставив впритул, у місце розташування життєво важливих органів, а саме, під ліве око потерпілої ОСОБА_7 пістолет, та здійснив постріл, після, продовжуючи утримувати лівою рукою в районі затилку ОСОБА_7 , здійснив ще три постріли в область носу, мочки вуха ліворуч та над лівим вухом. У зв`язку з чим ОСОБА_7 згідно висновку експерта № 612-Е від 12.06.2018 спричинені тілесні пошкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми з панами та синцями на голові, обличчі, яка супроводжувалась явищами забою головного мозку та субдуральною гематомою праворуч, яка ускладнилася у своєму перебігу після травматичним перфоративним отитом лівого вуха відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, як викликаючи тривалий розлад здоров`я понад 21 доб . Рана правої кисті відноситься до легких тілесних пошкоджень, яка має незначні скороминущі наслідки. Пошкодження виникли внаслідок дії тупого твердого предмета, предметів, з обмеженою контактуючою поверхнею (можливо чужорідними тілами округлої форми, які видалені з ран лівої вилецевої та правої скроневої ділянки відповідно до довідки № 1903 КЗ «КМЛШМД» ДОР). Давність утворення пошкоджень може відповідати терміну указаному в медичних документах, тобто 10.03.2018. Рубці на обличчі є невиправними, так як потребують хірургічного лікування тому пошкодження на голові може бути розцінене як тяжке якщо буде визнане таким, що знівечило обличчя. Пошкодження в глибині яких знайдено чужерідні тіла є сліпими, інші дотичні. Згідно довідки ДМХЦ ім. ОСОБА_9 ТВ «ЕКСПЕРТМЕД» рубці на обличчі ОСОБА_7 є невиправними. З метою виконання пластики обличчя для покращення якості життя та зазначені рубці потребують хірургічного лікування. Зазначені можна вважати, такими, що знівечили обличчя.

Після чого ОСОБА_5 , вважаючи, що виконав всі дії, необхідні для доведення злочину до кінця, а саме усвідомлюючи факт здійснення ним пострілів в обличчя потерпілої ОСОБА_7 , де розташовані життєво-важливі органи, усвідомлено ставлячись до можливості настання суспільно-небезпечних наслідків, а саме - до смерті потерпілої, розуміючи настання кримінальної відповідальності за вчинене, з метою її уникнення, здійснив два вистріли з пістолету «ZORAKI» моделі «914-S» №066684 калібру 9 мм Р.А.К., собі в праву скроневу частину голову та в потиличну частину голови, від чого знепритомнів.

ОСОБА_7 , від отриманих поранень не померла, оскільки їй було своєчасно надано медичну допомогу з боку медичних працівників швидкої допомоги, а в подальшому в КЗ «КМЛШМД» ДОР». В результаті чого суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті потерпілої ОСОБА_7 , що охоплювалося злочинним умислом ОСОБА_5 не настали, в результаті чого злочин не було закінчено з причин, не залежних від його волі.

10.03.2018 зазначений факт зареєстровано до ЄРДР за 0000441 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК КК України.

24.07.2018 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

24.07.2018р. слідчий СВ Кам`янського ВП звернувся до суду з погодженим з прокурором клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи вимоги ч.1 та ч.2 ст.177 КПК України, на стадії досудового розслідування кримінального провадження слідчий суддя вважає, що він не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування відносно неї запобіжного заходу.

Як вбачається з досліджених судом матеріалів кримінального провадження, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст.115 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події від 10.03..2018 та вилученими в ході огляду речовими доказами; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 ; протоколом додаткового допиту потерпілої ОСОБА_7 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; висновком експерта № 612-Е від 12.06.2018; довідкою ДМХЦ ім. ОСОБА_9 ТОВ «ЕКСПЕРТМЕД; висновком експерта №25/26/3.1,3.2, 4.6/351/346 від 23.03.2018; повідомленням про підозру.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали кримінального провадження, доходить до висновку про наявність достатньої кількості доказів для обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого ним кримінального правопорушення.

Слідчий у своєму клопотанні та прокурор у судовому засіданні, як на наявність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, послались на те, що ОСОБА_5 може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду ( ОСОБА_5 є особою раніше судимою, не має міцних соціальних зв`язків, не має постійного місця роботи. Вид та розмір покарання, яке може бути до нього застосоване у разі визнання його вини у вчиненні злочину, може спонукати його до ухилення від явки до слідчого, прокурора, суду так як ОСОБА_5 , вважаючи, що виконав всі дії, необхідні для доведення злочину до кінця, та розуміючи настання кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, з метою її уникнення, здійснив два постріли з пістолету «ZORAKI» собі в праву скроневу частину голову та в потиличну частину голови);

- незаконно впливати на потерпілу та свідків ( ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілу та свідка ОСОБА_10 у кримінальному провадженні, у зв`язку з тим, що особисто знайомий з ними, відоме їх місце мешкання, шляхом погроз, вмовляння чи насильства може спонукати змінити раніше надані показання у ході судового розгляду, чи відмовитися від надання показань);

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється ( ОСОБА_5 після скоєння зазначеного кримінального правопорушення, не припинив свої злочинні дії, продовжував писати смс-повідомлення на номер мобільного телефону потерпілої ОСОБА_7 , з погрозами, щодо її життя та здоров`я. 02.06.2018 приблизно о 13.00 год., знаходячись у магазині «Ева», за адресою вул. Глаголєва 25 м. Кам`янське, ОСОБА_5 , наніс удар потерпілій ОСОБА_7 , в область скроневої частин голови сумкою, при цьому погрожуючи фізичною розправою відносно неї);

Слідчий суддя вважає реальними, обґрунтованими та доведеними ризики, перелічені в п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КК України

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Враховуючи, що санкція ч.1 ст.115 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років, слідчий суддя не вбачає наразі іншої можливості запобігти ризику переховування підозрюваним від органу досудового розслідування у інший спосіб, ніж тримання його під вартою.

Щодо посилання захисника підозрюваного на необґрунтованість підозри та зібраних наразі органом досудового розслідування доказів, слідчий суддя враховує рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», згідно якого, для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 року у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. З досліджених слідчим суддею матеріалів кримінального провадження вбачається, що зібрана доказова база відповідає наведеним вище критеріям. Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».
Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає обґрунтованим клопотання слідчого про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених вище ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних норм закону та правовими позиціями ЄСПЛ.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
У відповідності до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою суд дійшов висновку за можливе не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки кримінальне правопорушення у скоєні якого підозрюється ОСОБА_5 вчинено із застосуванням насильства.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. ст.ст.176-179, 184, 186, 193. 194, 196 КПК України, суд

у х в а л и в:
Клопотання слідчого - задовольнити.
Застосувати до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 1 ст. 115 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 21 вересня 2018 року.
Ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1