Справа № 357/6668/17
У Х В А Л А

02.11.2018 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
його представника - адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 5 в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області кримінальне провадження № 0004228 про обвинувачення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Вільна Тарасівка Білоцерківського району Київської області, українки, громадянки України, з вищою освітою, працюючої начальником відділу профілактичної дезінфекції, дезінсекції та дератизації комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківська служба замовника», розлученої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ст.272 ч.1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні суду перебуває кримінальна справа щодо ОСОБА_8 , обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ст. 272 ч.1 КК України за наступних обставин.
Так, 01.07.2015 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Євросоя» (надал і ТОВ «Євросоя») в особі директора ОСОБА_9 та Комунальним підприємством Білоцерківської міської ради «Міська служба замовника» (надалі КП БМР «Міська служба замовника») в особі начальника ОСОБА_10 був укладений договір №320 на проведення в період часу з 01.07.2015 р. по 31.12.2015 р. комплексу протиепідемічних заходів на території та в будівлях замовника, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 .
28.09.2015 р. ОСОБА_8 , яка згідно наказу №06 від 02.01.2013 р. КП БМР «Білоцерківська служба замовника» працювала на посаді завідувача відділом профілактичної дезінфекції, дезінсекції та дератизації КП БМР «Білоцерківська служба замовника», в порушення вимог пунктів 3.17 та 4.1 НПАОП 0.00-4.12.05. Типового положення про порядок проведення навчання та перевірки знань з питань охорони праці, пункту 3.6 «Безпека» Інструкції з експлуатації «Дніпро-М», пунктів 1.5, 3.1, 3.11 Положення Про відділення профілактичної дезінфекції, Дезінсекції, дератизації Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Міська служба замовника», п.2.17 Посадової інструкції завідувача відділенням профілактичної дезінфекції у частині того, що вона, будучи відповідальною особою за стан охорони праці на робочих місцях свого відділу (згідно наказу № 06 Про призначення відповідальних осіб з питань охорони праці» від 05.01.2015 начальника КП БМР «Міська служба замовника» ОСОБА_10 ) та відповідальним керівником робіт (згідно Додатку № 3 до наказу № 12 від 05.01.15 «Список осіб, які мають право на видачу нарядів-допусків», затвердженому начальником КП БМР «Міська служба замовника» ОСОБА_10 ), не забезпечила належну організацію та безпечне виконання робіт щодо дезінфекції приміщень, розташованих за адресою: Київська область Фастівський район, с. Пилипівка, вул. Леніна 60а та допустила до їх проведення 28.09.2015 р. о 09 год. 40 хв. слюсаря-електрика з ремонту електроустаткування 4-го розряду КП БМР «Міська служба замовника» ОСОБА_4 , який не пройшов (спеціального) навчання та перевірку знань з охорони праці як дезінфектор, який не має посвідчення на право проведення таких робіт та допустила безпосередній контакт потерпілого ОСОБА_4 з речовиною «Діхлор», внаслідок чого під час проведення дезінфекційних робіт за вищевказаною адресою АДРЕСА_2 . отримав тілесні ушкодження у вигляді інгаляційного отруєння парами хлору легкого ступеню, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 1 ст. 272 КК України, як
порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві або будь-якому підприємстві особою, яка зобов`язана їх дотримувати, якщо це порушення заподіяло шкоду здоров`ю потерпілого.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_8 свою вину в вчиненні інкримінованого їй злочині визнала, однак подала клопотання, яке підтримав і її захисник ОСОБА_7 , та в якому просить звільнити її від кримінальної відповідальності в зв"язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження відносно неї закрити.
Прокурор не заперечує проти звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у хв`язку із закінченням строків давності.
Потерпілий ОСОБА_4 та його представник - адвокат ОСОБА_5 проти заявленого клопотання заперечують, посилаючись на те, що ОСОБА_8 не відшкодувала завдані нею збитки в повному обсязі, не визнає спричинення моральної шкоди.
Заслухавши думку учасників судового провадження, суд вважає за необхідне задовільнити клопотання виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.
Крім того, ст.44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.
Положеннями ст.49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.
Строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.
Таким чином згідно приписів вказаної статті особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання чинності вироком суду законної сили минули встановлені законом строки, обчислення яких призупиняється в разі ухилення особи, яка вчинила злочин від слідства та суду та переривається у випадку скоєння зазначеною особою нового злочину.
Також, згідно п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005 року, особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 272 КК України, який згідно ст.12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.
Частиною 2 п.1 ст.284 КПК України зазначено, що кримінальне провадження закривається судом у зв"язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Згідно ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом,сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, то суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Судом встановлено, що ОСОБА_8 позитивно характеризується за місцем проживання, кримінальне правопорушення вчинив 20.09.2015 року, від явки до органів слідства, прокурора та суду не ухилялася та не переховувалася, а строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за злочин не зупинявся та не переривався.
Тобто, вищенаведені обставини свідчать, що строк притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності закінчився.
Судом встановдено, що обвинувачена ОСОБА_8 вину у пред`явленому обвинуваченні визнав. Сама ОСОБА_8 не заперечувала свою вину в скоєнні інкримінованого їй злочині, а тому звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, тобто з нереабілітуючих підстав, не призведе до порушення Конституційних прав обвинуваченої, а саме ст. 62 Конституції України.
В зв`язку з цим суд вважає клопотання обвинуваченого обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення і приходить до висновку про необхідність закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_8 та звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Стосовно заявленого потерпілим ОСОБА_4 цивільного позову суд зазначає наступне.
Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.
Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.
Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону.
Враховуючи системний аналіз зазначених норм КПК, суд дійшов висновку, що цивільний позов не підлягає розгляду у випадках закриття кримінального провадження як на досудовому розслідуванні, так і в суді.
В той же час, у випадку закриття кримінального провадження на встановлених КПК підставах, суд зобов`язаний роз`яснити цивільному позивачеві його право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.
Тому, в зв`язку зі звільненням обвинуваченої ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку зі спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, заявлений потерпілим ОСОБА_4 цивільний позов про стягнення з ОСОБА_8 матеріальної та моральної шкоди слід залишити без розгляду, що за змістом ч.7 ст.128 КПК України не перешкоджає пред`явленню позову в порядку цивільного судочинства.
Судові витрати за проведення судової експертизи в сумі 10 713грн. 60 коп. стягнути з обвинуваченої ОСОБА_8 на користь держави.

У даному кримінальному провадженні відсутні речові докази, питання щодо яких суд має вирішувати.
Запобіжний захід щодо обвинуваченої на стадії досудового розслідування не обирався, арешт на майно не накладався.
На підставі ст.49 КК України, керуючись ст. ст. 284, 285-286, 288, 314, 372, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження і звільнення його від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 272 КК України в зв`язку із закінченням строків давності - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 272 КК України на підставі ст. 49 КК України - у зв`язку із закінченням строків давності.
Кримінальне провадження № 0004228 відносно ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 272 КК України - закрити.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.
Судові витрати за проведення судової експертизи в сумі 10 713грн. 60 коп. стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави.

Ухвала суду може бути оскаржена в Київського Апеляційного суду на протязі 7 днів з дня її оголошення через Білоцерківський міськрайонний суду Київської області.

Суддя ОСОБА_1