Справа № 1-517/11
Провадження № 1/346/8/18
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2018 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

вивчивши матеріали кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 за ст.. 190 ч.4 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До мого провадження надійшла кримінальна справа про обвинувачення ОСОБА_4 за ст. 190 ч.4 КК України.
Повідомляю, що під час досудового розслідування по даній справі виносилась постанова від 14 листопада 2011 року (№4-186/2011 р.) про надання згоди на проведення виїмки.

09 січня 2018 року мною постановлялась ухвала про залишення без задоволення заяви про обвинуваченого про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Коломийського міськрайонного суду від 25 травня 2011 року (справа №1-81/2011, провадження №1-о/346/1/18).

Крім того, виносились ухвали в якості слідчого судді від:

09 січня 2018 року (справа №346/77/18, провадження №1-кс/346/21/18) про відмову у скарзі ОСОБА_4 з приводу бездіяльності працівників прокуратури щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення в ЄРДР щодо неправомірного притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 190 ч.4 КК України слідчим Коломийського ВП ОСОБА_5 ;

-31.01.2018 року (справа №346/5607/17, провадження №1-кс/346/6/18) про задоволення скарги ОСОБА_4 про внесення відповідних відомостей за його заявою від 26.10.2017 р. про вчинення працівником Коломийського МБТІ ОСОБА_6 кримінальних правопорушень в ЄРДР;

-04 січня 2018 року (справа №346/5642/17, провадження №1-кс/346/7/18) про задоволення скарги ОСОБА_4 про внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і проведення досудового розслідування;

-04 січня 2018 року (справа №346/5651/17, провадження №1-кс/346/8/18) про задоволення скарги ОСОБА_4 про внесення відповідних відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і проведення досудового розслідування;

-23.02.2018 року (справа №346/5642/17, провадження №1-р/346/2/18) про роз`яснення резолютивної частини ухвали слідчого судді від 04.01.2018 року

-23.02.2018 року (справа №346/5651/17, провадження №1-р/346/1/18) про роз`яснення резолютивної частини ухвали слідчого судді від 04.01.2018 року..

Вищевказані рішення стосуються даного кримінального провадження, в них я висловлював свою позицію щодо доводів захисту з приводу пред`явленого обвинувачення.

Згідно ст. 54 ч.1 п.2-1, п.4 КПК України в редакції 1960 року, суддя не може брати участі в розгляді кримінальної справи: якщо він під час досудового розслідування справи вирішував питання щодо проведення обшуку, виїмки, огляду, обрання, зміни чи скасування запобіжних заходів, продовження строків тримання під вартою, або розглядав скарги на затримання чи на постанови про відмову в порушенні кримінальної справи або закриття справи; 4) при наявності інших обставин, які викликають сумнів в об`єктивності судді. Згідно ст.56 КПК України в ред.1960 року За наявності обставин, передбачених статтями 54 і 55 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.
Згідно ст.57 КПК України в ред.1960 року заява про відвід вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.
У відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.1996 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

П.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції України, ст.3 ЦПК України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом.

Так у відповідності до п.п. 49-54 рішення Європейського Суду з прав людини, Справа "Білуха проти України" (Заява N 33949/02) від 9.11.2006 року, яке є остаточним відповідно до умов, зазначених у п. 2 статті 44 Конвенції:

«49. Відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 and 30; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

50. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

53. З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (див. рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" (De Cubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п. 26). Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії" (Castillo Algar v. Spain), від 28 жовтня 1998 року, п. 45).

Наявність безсторонності, відповідно до п.1 ст.6 Конвенції, має визначатись за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності (вісник ВСУ № 4/2008 стор. 31).
Крім цього, в п.п.66,67,69,70 Рішення ЄСПЛ «Справа Мироненко та Мартенко проти України» від 10.12.2009 року № N 4785/02, зазначено,що: «…п.66. Згідно з усталеною практикою Суду, наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції , за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія A, N 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), заява N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38).

67.Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна (Wettstein), п. 43).

69. Застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть служити підставою для сумніву в його безсторонності. Тобто при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна (Wettstein), п. 44, та рішення у справі "Феррантеллі та Сантанджело проти Італії" (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), рішення від 7 серпня 1996 року, Reports 1996-III, с. 951-952, п. 58).

70. У цьому зв`язку навіть видимі ознаки можуть мати певне значення або, іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється" (див. рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" (De Cubber v. Belgium), рішення від 26 жовтня 1984 року, серія A, N 86, с. 14, п. 26). Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна (Wettstein), там само, та рішення у справі "Кастільо Альгар проти Іспанії" (Castillo Algar v. Spain), рішення від 28 жовтня 1998 року, Reports 1998-VIII, с. 3116, п. 45).

Згідно рішення ЄСПЛ «Михайлова проти України»: справедливість має бути не лише здійснена, це повинно бути помітно (ст. 6 Конвенції, заява № 10644/08, від 06 березня 2018 року). У цьому аспекті ЄСПЛ повторює, що «безсторонність» зазвичай означає відсутність упередженості, і її наявність або відсутність можна перевірити різними способами. Відповідно до сталого прецедентного права ЄСПЛ, існування безсторонності для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції слід визначати відповідно до (I) суб`єктивної перевірки, при якій слід звернути увагу на особисті переконання і поведінку конкретного судді (тобто чи володів суддя якою-небудь особистою упередженістю у справі); і (II) об`єктивною перевіркою (тобто шляхом перевірки того, чи пропонував сам суд (і, серед інших аспектів його склад) достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву щодо його безсторонності. Об`єктивна перевірка здебільшого стосується ієрархічних або інших зв`язків між суддею та іншими учасниками судового процесу. У зв`язку із цим навіть зовнішній вигляд може мати певне значення, іншими словами, «справедливість має бути не лише здійснена, це повинно бути помітно», оскільки на кону стоїть довіра, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у суспільство.
Таким чином, суд приходить до висновку про безумовну підставність заявленого самовідводу відводу.
На підставі викладеного, керуючись ст. 57 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:

Заяву про самовідвід судді ОСОБА_1 по кримінальній справі за обвинуваченням №1-517/11 про обвинувачення ОСОБА_4 за ст.. 190 ч.4 КК України задовольнити.

Справу передати до канцелярії суду на новий розподіл.

Головуючий: ОСОБА_1