Справа №486/89/18 12.09.2018

У Х В А Л А
12 вересня 2018 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 22 березня 2018 року у відношенні
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Удайці Прилуцького району Чернігівської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
1 08.04.2008 р. Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки;
2. 23.12.2008 р. Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч.3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 8 місяців; звільнений 17.09.2010 р. умовно-достроково на 1 рік 9 місяців 21 день;
3. 13.03.2012 р. Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України із застосуванням ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців;
4. 03.10.2012 р. Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч.3 ст. 185 КК України із застосуванням ч.4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців, звільнився 26.02.2016 р. за відбуттям строку покарання;
- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 22 березня 2018 року ОСОБА_5 засуджений за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1рік 8 місяців.

Вирішено питання про речові докази.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Обвинувачений просить на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Обвинувачений вважає, що його можливо звільнити від відбування покарання з випробуванням. Посилається на те, що: він визнав свою вину та щиро розкаявся; потерпіла не подала позов про відшкодування збитків та викрадені колонки їй були повернуті; злочин було вчинено без матеріальної користі; він має неповнолітню дитину.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

15.01.2018 р., близько 01:40 год., ОСОБА_5 , перебуваючи біля магазину "Цукерня", що розташований в м. Южноукраїнськ Миколаївської області по пр. Незалежності 19 А, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, підтягнувся до даху, шляхом пошкодження кабелю, що веде до центральної колонки, від`єднав та викрав музичні колонки "Logitech" Z506, вартістю 850 грн, що належать ОСОБА_7 . З викраденим майном з місця вчинення злочину зник.

Судом першої інстанції ОСОБА_5 визнаний винним у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно. Його дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився. Про місце, дату та час розгляду апеляційної скарги повідомлений заздалегідь, за місцем його фактичного проживання, але до апеляційного суду не з`явився без поважних причин. Його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про залишення вироку без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційній суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчинені злочину за обставин, встановлених судом, є правильними. Дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України.

В цій частині вирок апелянтом не оскаржується.

Призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції дотримався вимог ст. 65-67 КК України та достатньо врахував ступінь тяжкості злочину, який є злочином середньої тяжкості, а також дані про особу винного, який характеризується посередньо, має неповнолітню дитину, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше неодноразово судимий.

Судом враховано щире каяття обвинуваченого та наявність у нього малолітньої дитини як обставини, які пом`якшують покарання.

Обставини, які обтяжують покарання, судом не встановлені.

Також суд врахував висновок органу з питань пробації, відповідно якому ризик вчинення ОСОБА_5 повторного злочину оцінюється як високий, і що, беручи до уваги інформацію щодо особи обвинуваченого, його спосіб життя, високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення волі може становити небезпеку для суспільства (а.с. 46-47).

Покарання ОСОБА_5 призначено за видом та у розмірі в межах санкції ч. 2 ст. 185 України, а щодо розміру наближеному до мінімального.

Тобто, немає підстав вважати призначене ОСОБА_5 покарання занадто суворим, як вважає апелянт.

На думку апеляційного суду, призначене покарання є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Хоча обвинувачений вчинив злочин середньої тяжкості, але з огляду на дані про його особу, наявність декількох судимостей, які не зняті та не погашені, апеляційний суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 без відбування покарання є неможливим. Тому підстав для його звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, про що просить апелянт, немає.

Наведені ОСОБА_5 в апеляційній скарзі доводи не є переконливими. Викрадені речі потерпілій були повернуті саме внаслідок розкриття злочину, у зв`язку із чим їй не було спричинено шкоди. Посилання апелянта на вчинення злочину без матеріальної користі є неспроможними та суперечать матеріалам кримінального провадження. Визнання вини, щире каяття обвинуваченого та наявність у нього неповнолітньої дитини, на думку суду, не є достатніми підставами для його звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з огляду на негативні дані про особу ОСОБА_5 .

Отже, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 407,424,425, 532 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 22 березня 2018 року у відношенні ОСОБА_5 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3