Постанова

Іменем України
3 травня 2018 року

м. Київ
справа № 709/2116/16-к
провадження № 51-1087км18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального

суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового
засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора ОСОБА_8 , який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 12 квітня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000286, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Чорної Красноокнянського району Одеської області, жителя АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останнього разу за вироком Красноокнянського районного суду Одеської області від 25 жовтня 2006 року за ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 309, на підставі статей 70, 71 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років, такого, якому на підставі ст. 71 КК за сукупністю вироків до покарання призначеного за цим вироком, приєднано невідбуту частину покарання за вироком Красноокнянського районного суду Одеської області від 5 грудня 2003 року у виді позбавлення волі на строк 3 місяці і визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 3 місяці; звільненого після відбуття строку покарання 30 серпня 2013 року,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК.
встановив:
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені
судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 27 січня

2017 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 121 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років. Міру запобіжного заходу засудженому

ОСОБА_6 залишено попередню тримання під вартою, а строк відбування покарання визначено рахувати з часу затримання, тобто з 12 червня 2016 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК зараховано ОСОБА_6 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 12 червня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Питання щодо речових доказів та судових витрат вирішено судом відповідно

до вимог закону.
Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 24 лютого

2017 року виправлено описку в третьому абзаці резолютивної частини вироку цього ж суду від 27 січня 2017 року щодо ОСОБА_6 і викладено його таким чином: «На підставі ч. 5 ст. 72 КК зарахувати ОСОБА_6 в строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 12 червня 2016 року по день вступу вироку

в законну силу з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі».
Згідно з вироком суду 11 червня 2016 року у вечірній час ОСОБА_6 , знаходячись за місцем свого проживання ( АДРЕСА_1 ), перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, не бажаючи спричинити смерть своєї співмешканки ОСОБА_9 , завдав останній ударів руками та ногами по всьому тілу, заподіявши їй тяжких тілесних ушкоджень, від яких жінка померла.
Апеляційний суд Черкаської області ухвалою від 12 квітня 2017 року залишив без задоволення апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 , а апеляційну скаргу з доповненнями прокурора задовольнив частково. Вирок Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 27 січня 2017 року щодо ОСОБА_6 змінив: у вступній та мотивувальній частинах вироку замінив посилання місцевого суду з ч. 2 ст. 122 на ч. 2 ст. 121 КК, і визначив вважати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК. У решті апеляційний суд залишив вирок без зміни.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого через м`якість та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Вказує на те, що місцевий суд при призначенні покарання належним чином не врахував даних про особу винного, суспільної небезпечності, характеру та способу вчиненого злочину, не взято до уваги обставини, яка обтяжує

покарання, вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, що свідчить

про необхідність призначення більш суворого покарання засудженому.

На зазначені порушення прокурор указував в апеляційній скарзі, однак суд апеляційної інстанції не перевірив усіх доводів наведених у скарзі, не спростував їх і та безпідставно залишив вирок без зміни, а тому рішення суду апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК.
В запереченнях на касаційну скаргу засуджений ОСОБА_6 наголошує

на необґрунтованості касаційної скарги прокурора.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_5 вважав касаційну скаргу обґрунтованою і просив її задовольнити. Засуджений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 заперечували проти задоволення касаційної скарги і просили залишити її

без задоволення.
Мотиви суду
Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Висновку суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, за який його засуджено, та кваліфікації діяння за ч. 2 ст. 121 КК прокурор у касаційній скарзі не оспорює.

Що ж стосується доводів викладених у скарзі про призначення засудженому надто мякої міри покарання, то суд вважає їх безпідставними.

Відповідно до вимог ст. 65 КК суд призначає покарання у межах санкції закону

з урахуванням ступеня тяжкості злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Згідно з ч. 2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару,

а й виправлення засудженого.
Визначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, належним чином урахував характер та ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК

є тяжким, дані про особу винного, який за місцем проживання характеризується негативно, обставину, яка обтяжує покарання, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Обставин, що пом`якшують покарання, судом

не встановлено.

Урахувавши всі обставини, суд дійшов висновку, що з метою недопущення вчинення нових злочинів та перевиховання засудженого, останньому слід призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 121 КК у виді позбавлення волі

на строк 7 років.
Суд апеляційної інстанції, переглядаючи кримінальне провадження,

за клопотанням прокурора відповідно до вимог ч. 3 ст. 404 КПК повторно дослідив матеріали кримінального провадження, що містять дані про особу винного, і погодився з висновком місцевого суду щодо визначеного ОСОБА_6 покарання.
На обґрунтування свого рішення суд навів переконливі мотиві його прийняття, вказавши на відсутність правових підстав для скасування рішення суду першої інстанції. Зазначив, що призначене ОСОБА_6 покарання повністю відповідає вимогам статей 65, 66, 67 КК, оскільки суд належним чином урахував характер, ступень тяжкості й суспільну небезпеку вчиненого злочину, дані про особу винного та наявність обтяжуючої покарання обставини, а доводи, на які посилався прокурор в апеляційній скарзі, вже були враховані судом першої інстанції.
Таким чином, аналогічні за змістом доводи, викладені у касаційній скарзі прокурора щодо призначення засудженому надто м`якого покарання, були предметом перевірки суду апеляційної інстанції. Зазначені доводи, наведені

в апеляційній скарзі, суд належним чином розглянув і, визнавши їх неспроможними, відмовив у задоволенні заявлених вимог, навівши обґрунтування прийнятого рішення.
Призначене ОСОБА_6 покарання є справедливим, необхідним і достатнім

для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, воно відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК.
Ухвалу апеляційного суду постановлено згідно з положеннями кримінального процесуального закону, вона відповідає вимогам статей 370, 419 КПК, а тому суд не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги прокурора.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд,
ухвалив:
Ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 12 квітня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а касаційну скаргу прокурора

без задоволення.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3