Справа № 182/5446/18
Провадження № 1-кп/0182/745/2018
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.07.2018 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, відомості про вчинення кримінального правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.05.2018 за № 0001499 стосовно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - м. Нікополь Дніпропетровської обл., громадянина України, який зареєстрований у АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, не працює, не одружений, не судимий,
щодо вчинення суспільно небезпечного діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
за участю сторін судового провадження
прокурора ОСОБА_4
особи, стосовно якої
розглядається клопотання ОСОБА_3
захисника ОСОБА_5 ,
законного представника потерпілої ОСОБА_6

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 , перебуваючи у стані неосудності, тобто не усвідомлюючи своїх дій та не керуючи ними, 10.05.2018 приблизно о 19.00 год. прийшов до будинку АДРЕСА_1 , де проживають його батьки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , та неповнолітня сестра ОСОБА_8 , де вирішив заволодіти чужим майном.
Реалізуючи свій намір, ОСОБА_3 , знаходячись в будинку за вказаною адресою, за відсутності своїх батьків попросив у неповнолітньої ОСОБА_8 належний їй мобільний телефон «Huawei У6 Рrо tit-u02» під приводом зателефонувати, не маючи наміру повертати його назад, на що неповнолітня ОСОБА_8 передала йому свій телефон, не усвідомлюючи того, що ОСОБА_3 телефон не поверне.
Отримавши мобільний телефон, ОСОБА_3 непомітно від ОСОБА_8 вийшов з будинку та покинув територію домоволодіння по АДРЕСА_1 та направився в бік вул. Курської в м. Нікополі, однак був помічений своєю бабусею ОСОБА_9 , яка повідомила неповнолітній ОСОБА_8 про вказаний факт.
ОСОБА_8 , зрозумівши намір ОСОБА_3 на заволодіння майном, направилася за ним та наздогнала його на вул. Орловська, де попросила віддати їй мобільний телефон «Huawei У6 Рrо tit-u02», на що ОСОБА_3 відповів, що телефон поверне через деякий час та направився в бік залізничного полотна.
Неповнолітня ОСОБА_8 , усвідомлюючи те, що ОСОБА_3 мобільний телефон їй не поверне, направилася додому та розповіла про все батькам. Після цього ОСОБА_6 сів на свій автомобіль «Деу Нексія» та поїхав шукати свого сина ОСОБА_3 , якого знайшов на перехресті вул. Довгалівської та вул. Щорса в м. Нікополі. Далі ОСОБА_6 вийшов з автомобіля, підійшов до ОСОБА_3 та почав вимагати повернути належний його неповнолітній доньці ОСОБА_8 мобільний телефон «Huawei У6 Рrо tit-u02». Отримавши відмову від ОСОБА_3 , він повторив свою вимогу, на ґрунті чого у них виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_3 штовхнув ОСОБА_6 на землю. Поки останній піднімався, ОСОБА_3 , утримуючи при собі мобільний телефон «Huawei У6 Рrо tit-u02», в якому знаходилася карта пам`яті «Kingstone micro SD НС» на 16 Гб (клас 10), з місця злочину втік, тим самим з корисливих мотивів відкрито заволодів мобільним телефоном «Huawei У6 Рrо tit-u02» золотистого кольору, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 18/12.1/120 від 29.05.2018 могла становити 1 833 грн. 33 коп., в якому знаходилася карта пам`яті «Kingstone micro SD НС» на 16 Гб, вартість якої згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 18/12.1/120 від 29.05.2018 могла становити 100 грн. 00 коп., що належали ОСОБА_8 , чим спричинив їй збиток на загальну суму 1 933 грн. 33 коп.
Згідно клопотання, своїми діями ОСОБА_3 вчинив суспільно небезпечне діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.
ОСОБА_3 , не заперечуючи факту вчинення суспільно-небезпечного діяння, суду пояснив, що він у травні 2018 р. у першій половині дня прийшов до будинку, де мешкають його батьки та сестра. Батьків вдома не було. Попросив у сестри мобільний телефон, під приводом зателефонувати, сказав що поверне пізніше. При цьому він насправді мав намір здати телефон у ломбард, так як у нього були фінансові проблеми, плануючи у подальшому, якщо йому повернуть борги, викупити телефон й повернути. Сестра дала йому телефон. Він взяв телефон і пішов з будинку. Сестра потім вибігла за ним на вулицю і просила повернути телефон, однак він їй відповів, що поверне пізніше. Потім його знайшов батько, і теж просив повернути телефон. Він йому його теж не повернув, між ними вийшов конфлікт, у ході якого він штовхнув батька й той впав. Мобільний телефон він здав до ломбарду. У вчиненні він розкаюється. Проти застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом. При цьому пояснив, що раніше на обліку у лікаря-психіатра не перебував, його дійсно лікар-психіатр направляв до Дніпропетровської обласної психіатричної лікарні, однак він не поїхав, бо не зміг.
Законний представник потерпілої ОСОБА_6 показав, що ОСОБА_3 його рідний син. Він був учасником АТО. Після того, як у квітні 2017 р. його демобілізували у зв`язку зі службовою невідповідністю, у нього стали проявлятися ознаки неадекватної поведінки: невмотивована агресія по відношенню до усіх членів сім`ї, він почав вчиняти злочини, викрав кілька телефонів у матері, бабусі, які здав у ломбард. Тому вони попередили й молодшу доньку, щоб вона не давала братові телефон. 10.05.2018, зі слів доньки, ОСОБА_3 попросив її дати телефон, щоб передзвонити, вона погодилася й дала телефон. При цьому мова йшла про те, що ОСОБА_3 передзвонить, не виходячи з будинку, але він, скориставшись тим, що сестра була у іншій кімнаті, пішов з будинку. Про те, що він пішов, їй сказала бабуся, яка побачила, що ОСОБА_3 вийшов з будинку та пішов. Донька зрозуміла, що ОСОБА_10 вкрав телефон й побігла за ним, наздогнала, попросила повернути телефон, але ОСОБА_10 їй відмовив. Потім донька розповіла про те, що сталося, йому, він почав шукати сина на машині, знайшов й також попросив повернути телефон сестри, але той відмовив. Між ними виник конфлікт, в ході якого син його штовхнув й він впав. Скориставшись цим, Вячеслав втік. Він звернувся у поліцію. У цей день син додому не прийшов, потім у його речах вони знайшли квитанцію з ломбарду й сім-картку з телефону. Вважає, що син це вчинив внаслідок психічної хвороби. Вони раніше зверталися до психіатрів зі скаргами на поведінку сина, йому давали направлення на обстеження, але син відмовлявся його проходити. Просить застосувати до нього примусові заходи медичного характеру та направити його на лікування.
Вчинення суспільно небезпечного діяння саме ОСОБА_3 підтверджується також письмовими доказами, що містяться у матеріалах кримінального провадження № 0001499:-
-повідомленням про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 14.09.2018 ОСОБА_6 у якому він повідомляє, що 10.05.2018 близько 19.00 год. ОСОБА_3 знаходячись по вул. Гомельська, 42 заволодів мобільним телефоном «Huawei», вартістю 5 377 грн. (а.п. 14);
- ксерокопією фіскального чеку та документу на придбання мобільного телефону «Huawei У6 Рrо tit-u02» (а.п. 19-20);
-протоколом огляду предмету договору про надання фінансового кредиту та застави № від 10.05.2018, виданого Повним товариством «Климук і компінія» «Ломбард Капитал», де позичальником є ОСОБА_3 , предметом застави є мобільний телефон «Huawei У6 Рrо tit-u02»; видаткового чеку № НОМЕР_1 про видачу 1 200 грн. (а.п. 22);
-видатковим чеком № 46311 про видачу 1 200 грн. (а.п.23);
-специфікацією № 1 (прийняття закладу) від 10.05.2018 № (а.п.24);
-договором про надання фінансового кредиту та застави № від 10.05.2018 (а.п.25);
- протоколом тимчасового доступу до речей від 16.05.2018, згідно якого вилучено з ломбарду мобільний телефон «Huawei У6 Рrо tit-u02» та пластиковий чохол, з описом речей, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді (а.п. 36-38);
-протоколом огляду предмету мобільного телефону марки «Huawei У6 Рrо tit-u02» золотистого кольору та пластикового прозорого чохла, з фототаблицею до нього (а.п. 39-42);
-розпискою ОСОБА_6 про отримання раніше викраденого мобільного телефону «Huawei» (а.п. 44);
-висновком судово-товарознавчої експертизи № 18/12.1/120 від 29.05.2018, згідно якого:
1.ринкова вартість мобільного телефону марки «Huawei» моделі «У6 Рrо» (tit-u02), станом на 10.05.2018, могла становити 1 833 грн. 33 коп.
2.ринкова вартість карти пам`яті марки «Kingstone», micro SD НС 16 Гб, станом на 10.05.2018, могла становити 100 грн. 00 коп. (а.п. 50-53).
Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що факт вчинення ОСОБА_3 суспільно-небезпечного діяння повністю доведено сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні, які були отримані у рамках діючого законодавства без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою.
Згідно клопотання своїми діями ОСОБА_3 вчинив суспільно небезпечне діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.
Старший слідчий СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській обл. ОСОБА_11 за погодженням з прокурором Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_4 звернулася до суду з клопотанням про застосування до ОСОБА_3 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що: особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності. Частина 4 зазначеної статті передбачає, що примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.
Як встановлено судом та підтверджується дослідженими доказами, ОСОБА_3 дійсно вчинив суспільно небезпечне діяння.
Разом з тим, висновком стаціонарної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи № 126 від 05.07.2018 встановлено, що ОСОБА_3 у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння страждав і в теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноїдної. Зазначене хронічне психічне захворювання позбавляло іспитового можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння. За своїм психічним станом ОСОБА_3 у теперішній час також не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. ОСОБА_3 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом (а.п. 91-96), тобто ОСОБА_3 вчинив суспільно небезпечне діяння в стані неосудності, що виключає застосування до нього покарання, а тому відносно нього слід застосувати примусові заходи медичного характеру.
Однак, суд вважає, що своїми діями ОСОБА_3 вчинив суспільно небезпечне діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
Кваліфікуюча ознака повторності, яка зазначена у клопотанні, не може бути застосована, оскільки вказана кваліфікуюча ознака може бути застосована лише до осіб, які є суб`єктами злочину.
Згідно ст. 18 КК України суб`єктом злочину є фізична осудна особа, яка вчинила злочин у віці, з якого відповідно до КК може наставати кримінальна відповідальність.
Однак, згідно з висновком судової психіатричної експертизи ОСОБА_3 не є осудною особою.
Згідно ч. 2 ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльності) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Відповідно ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечне діяння.
Частиною 3 ст. 94 КК України передбачено, що госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у психіатричному закладі і лікування у примусовому порядку.
Заслухавши думки учасників судового провадження, які вважали, що клопотання підлягає задоволенню, дослідивши письмові докази, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_3 заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.
Запобіжний захід ОСОБА_3 тримання під вартою слід змінити на поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку відповідно до вимог ст.. 508 КПК України. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Цивільний позов не заявлявся.
Речові докази:
-мобільний телефон марки «Huawei У6 Рrо tit-u02» золотистого кольору, пластиковий чохол, що передані на зберігання законному представнику потерпілої ОСОБА_6 залишити ОСОБА_6 ;
-договір фінансового кредиту та чек ПТ «Климчук і Компанія «Ломбард Капітал», які долучені до матеріалів провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження.
Керуючись ч. 2 ст.19, ст. 93, 94 КК України, ст. 503, 512, 513 КПК України, суд -
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, відомості про вчинення кримінального правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.05.2018 за № 0001499 стосовно ОСОБА_3 - задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.
Запобіжний захід ОСОБА_3 тримання під вартою змінити на поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку - до вступу ухвали в законну силу.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Цивільний позов не заявлено.
Речові докази:
-мобільний телефон марки «Huawei У6 Рrо tit-u02» золотистого кольору, пластиковий чохол, що передані на зберігання законному представнику потерпілої ОСОБА_6 залишити ОСОБА_6 ;
-договір фінансового кредиту та чек ПТ «Климчук і Компанія «Ломбард Капітал», які долучені до матеріалів провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження.
На ухвалу може бути подана апеляція до Апеляційного суду Дніпропетровської обл. протягом 30 днів з моменту її проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію ухвали вручити сторонам кримінального провадження.
Суддя: ОСОБА_1