Справа № 206/5178/18
Провадження № 1-кс/206/983/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.09.2018 слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , дослідивши клопотання слідчого СВ Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 , погодженого прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 , про арешт майна
В обґрунтування доводів клопотання, прокурором було долучено наступні копії, а саме: витягу з кримінального провадження; протоколу заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 10.09.2018; протокол огляду місця події від 10.09.2018; протоколів допиту свідків від 18.09.2018, 21.09.2018, 25.09.2018; протокол допиту потерпілого від 12.09.2018; протокол огляду від 25.09.2018; свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «ЗАЗ TF48YP», д/н НОМЕР_2 , темно-сірого кольору, з VIN: НОМЕР_3 ) на власника ОСОБА_7 ; постанови про визнання матеріальних об`єктів речовими доказами у кримінальному провадженні від 25.09.2018; розписки щодо відповідального зберігання майна та зобов`язання явитись за викликом суду для розгляду клопотання про арешт майна.
Дослідивши клопотання разом із додатками, на предмет відповідності ст. 171 КПК України, слідчий суддя зазначає таке.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 171 КПК України передбачено, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.
Пунктом 3 ч. 2 ст. 171 КПК України передбачено, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинні бути зазначені документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
За результатами розгляду клопотання слідчим суддею, слідчий просив накласти арешт шляхом заборони розпорядження транспортним засобом марки «ЗАЗ TF48YP», д/н НОМЕР_2 та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, які залишити на відповідальному зберіганні у ОСОБА_5 .
Слідчий суддя звертає увагу, що у клопотанні не конкретизовано, кого саме (визначене або невизначене коло осіб, одній особі, або будь-кому) має бути обмежено у праві розпорядження даним транспортним засобом, що може порушувати право як свідка у якого було вилучено даний транспортний засіб так і право власника даного майна.
Також, необхідно вказати, що відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
При цьому, правомочність володіння розуміють як передбачену законом (тобто юридично забезпечену) можливість мати (утримувати) в себе певне майно (фактично панувати над ним, зараховувати на свій баланс тощо); правомочність користування означає передбачену законом можливість використовувати, експлуатувати майно, отримувати від нього корисні властивості, його споживання; правомочність розпорядження означає юридично забезпечену можливість визначення і вирішення юридичної долі майна шляхом зміни його належності, стану або призначення (відчуження за договором, передача у спадщину, знищення, переробка і т.ін.). У сукупності ці правомочності вичерпують усі надані власнику можливості. Причому інколи всі разом або деякі з них можуть належати і не власнику, а іншому володільцю майна.
Виходячи з вищевикладеного, та у разі якщо слідчий у своєму клопотанні має на увазі покладення заборони відчуження на ОСОБА_5 то в порушення п. п. 1, 3 ч. 2 ст. 171 КПК України, слідчим не було зазначено та/бо надано жодного належного та допустимого доказу та відповідного обґрунтування, того що ОСОБА_5 , у якого було вилучено та повернено на відповідальне збереження автомобіль, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, та якому слідчий просить залишити на зберіганні транспортний засіб, має право здійснювати відчуження прав на вказане майно, тобто бути уповноваженим власником на вказані дії та/або бути таким власником даного транспортного засобу, що може підтверджуватись відповідними договорами купівлі-продажу, міни, дарування, довіреності, тощо.
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України передбачено, що до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Слідчий суддя зазначає, що порядок засвідчення копій документів здійснюється відповідно до вимог Національного стандарту України «Вимоги до оформлювання документів» ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 № 55. Так, завіряти документи слід із зазначенням назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, з відміткою «Згідно з оригіналом», засвідченою печаткою, дати засвідчення копії.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів клопотання слідчого, жодна копія документу, яка долучена слідчим до матеріалів клопотання не засвідчена належним чином, відповідно до вимог Національного стандарту України «Вимоги до оформлювання документів» ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 № 55, що позбавляє слідчого суддю можливості вважати ці документи належними доказами в розумінні норм КПК України.
При цьому, слідчий суддя вважає, що недотримання порядку подання копій документів, а саме в частині ненадання їх оригіналів та або належним чином засвідчених копій в першу чергу є порушенням абз. ч. 2 ст. 171 КПК України.
Всі вищевикладене свідчить, що слідчим при зверненні до слідчого судді із даним клопотанням було проігноровано вимоги яким має відповідати клопотання про арешт майна, а саме: п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 171 КПК України, абз. ч. 2 ст. 171 КПК України.
Частиною 3 ст. ст. 172 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Виходячи з вищевикладеного слідчий суддя вважає, що клопотання має бути повернено прокурору для усунення недоліків.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131-132, 170-174, 369, 371, 372, 376 КПК України,
Клопотання слідчого СВ Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 про арешт майна повернути прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 для усунення недоліків.
Для усунення недоліків встановити строк в сімдесят дві години. Ухвала оскарженню не підлягає.
Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Слідчий суддя ОСОБА_1