Справа № 755/6486/18
Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" серпня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

провівши в приміщені суду в м. Києві відкрите підготовче судове засідання на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002143 від 28 лютого 2018 року, відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадяники України, з середньою освітою, непрацюючої, не заміжньої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої 03.04.2018 року Дніпровським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 263 КК України до покарання у виді 120 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

27 квітня 2018 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшов з Київської місцевої прокуратури №4 обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002143 від 28 лютого 2018 року відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, який переданий судді ОСОБА_6 та призначений у підготовче судове засідання.

Ухвалою від 27.04.2018 року кримінальне провадження призначене у підготовче судове засідання.

Відповідно розпорядження №139 від 13.08.2018 року проведено потворний автоматизований розподіл справи та вищезазначене кримінальне провадження передано головуючому судді.
Під час підготовчого судового засідання прокурор вважав за можливе призначення справи до судового розгляду.

Представник потерпілого ОСОБА_4 підтримав думку прокурора.

Обвинувачена ОСОБА_5 поклалася на розсуд суду.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до наступного висновку.
Так, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0002143 від 28 лютого 2018 року відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України складений слідчим СВ Дніпровського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_7 , затверджений прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 .
Частиною 3 статті 314 КПК України передбачені рішення, які суд вправі прийняти у підготовчому судовому засіданні. Одним з таких рішень є повернення обвинувального акта прокурору, у разі його невідповідності вимогам КПК України.

Згідно з положеннями п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленого цим Кодексом.

У відповідності з ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор, висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

Формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України можна встановити в діянні обвинуваченого склад кримінального правопорушення.

Обвинувальний акт має містити відомості і щодо фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Так, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, зокрема ст.ст. 277, 291 КПК України, обвинувачення має бути логічним та конкретним, виходячи з об`єктивно встановлених обставин кримінального правопорушення.
Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Згідно ч.1 ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором.
Згідно п. 9 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив.
Разом з тим, в порушення вказаної норми закону, обвинувальний акт не містить цих даних.

Так, на сторінці 3 обвинувального акту відсутні відомості, щодо дати складання слідчим та дати затвердження прокурором обвинувального акту.

Зокрема, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт наряду з іншими реквізитами обов`язково має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у справі Абрамян проти Росії від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту а п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 р. у справі Камасінскі проти Австрії № 9783/82, п.79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту а п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду ( рішення від 25.03.1999 р. у справі Пелісьє та Сассі проти Франції, п.52).

Проте в обвинувальному акті після анкетний даних обвинуваченої зазначено, що « ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України» (т. 1 а.с. 2), поряд з цим дії обвинуваченої ОСОБА_5 прокурор кваліфікує, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, таким чином всупереч змісту п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт містить суперечливі відомості щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення.

У відповідності до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться не в межах повідомлення особі про підозру, а в межах висунутого їй обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.

Одночасно слід зазначити, що пред`явлене особі обвинувачення має бути чітким, містити дані про час, місце та інші обставини вчинення злочину, оскільки особа має право знати, в чому саме вона обвинувачується і захищатися від пред`явленого їй обвинувачення. Дані положення випливають і з п. (а) ч.3 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 р., згідно якого кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.
Такі обставини позбавляють суд можливості в підготовчому судовому засіданні визначитися з вирішенням питань, передбачених ч. 3 ст. 290 КПК України, щодо прийняття передбачених судових рішень, позбавляє суд можливості визначити межі судового розгляду стосовного обвинуваченого та прийняти об`єктивне рішення по справі з огляду на ч. 1 ст. 337 КПК України, відповідно до якої судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що прокурором у відповідності до вимог кримінального процесуального закону зазначеній особі фактично не висунуто обвинувачення у вчиненні відповідного злочину, що унеможливлює судовий розгляд кримінального провадження та можливість забезпечення справедливого судового розгляду відповідно до Європейської Конвенції з прав людини, у зв`язку з чим обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору через його невідповідність вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, п. 9 ч. 2 ст. 291 КПК України.

За таких обставин суд приходить до висновку про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України та вважає за необхідне повернути акт прокурору.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. 314, 376, 474 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002143 від 28 лютого 2018 року відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та додані до нього документи, повернути прокурору Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 , для виконання вимог зазначених в мотивувальній частині ухвали.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з моменту її проголошення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: ОСОБА_1