В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2018 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області
в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні судове провадження № 1-кп/130/126/2018 по обвинуваченню:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, розлученого, співмешкаючого, працюючого водієм у локомотивному депо станції Жмеринка, раніше несудимого, - у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 125 КК України, відомості про який внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000608 від 1 вересня 2017 року, -

також за участі прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
представника потерпілої ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

у с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_8 29 серпня 2017 року, близько 10-30 год, перебуваючи на вул. Б.Хмельницького у м.Жмеринці біля салону-перукарні «Аеліта», на ґрунті тривалого сімейного конфлікту зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_5 , з метою витягнути її з салону автомобіля-таксі, схопив її обома руками, стиснувши, за праве плече і, намагаючись подолати опір потерпілої, умисно наступив ступнею своєї ноги на праву ступню потерпілої, заподіявши ОСОБА_5 легкі тілесні ушкодження у вигляді надриву (з наявністю ранки) нігтьової пластинки першого пальця правої ступні та синця на правому плечі.
Своїми діями обвинувачений ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений частиною першою статті 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченому частиною першою статті 125 КК України, винуватим себе не визнає, і пояснює, що 29 серпня 2017 року він разом з потерпілою був у Жмеринському ВП, куди їх викликав дільничний офіцер. У поліції потерпіла пообіцяла, що надасть йому свідоцтво про народження дитини (для можливості звернення до суду з позовом), але коли вийшла з поліції, почала від нього тікати. Він догнав її біля салону-перукарні, де вона працює, і почав за руку витягувати з автомобіля таксі, щоб взяти свідоцтво про народження. Працівниця салону ОСОБА_9 намагалась припинити ці дії, відтягуючи його від потерпілої. Біля них була тільки ОСОБА_10 . Інші працівниці салону стояли на ганку. Таксист спитав його, що він робить. Обвинувачений взяв потерпілу своєю лівою рукою за її праву руку, а також своєю правою рукою за її ліве плече, коли витягував з машини. При цьому він її не бив, не душив, хоча розумів, що його дії насильницькі, і вони можуть призвести до заподіяння тілесних ушкоджень. Однак умислу на заподіяння таких тілесних ушкоджень він не мав. Не виключає, що в цей момент міг наступити на ногу потерпілої. Хоча і не визнає себе винуватим, але згоден у разі визнання його судом винуватим бути звільненим від покарання за амністією як батька неповнолітньої дитини.
Захисник у судовому засіданні просив визнати неналежними доказами два висновки судово-медичної експертизи по тілесним ушкодженням потерпілої, на яких побудовано обвинувачення його підзахисного, оскільки вони ґрунтуються на медичних документах, отриманих з порушенням вимог КПК України. А також відмовити у задоволенні цивільного позову, так як розмір матеріальної та моральної шкоди не підтверджений відповідною експертизою, обов`язковість проведення якої передбачена статтею 242 КПК України.
Не дивлячись на невизнання вини обвинуваченим, його вина у вчиненні інкримінованого йому злочину повністю доведена безпосередньо дослідженими та оціненими судом окремо та у їх сукупності такими доказами: показаннями потерпілої, свідків, матеріалами судового провадження.
Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні показала, що з обвинуваченим вона розірвала шлюб у 2010 році. З того часу він систематично переслідує та погрожує їй. Вона неодноразово зверталася до поліції, де з обвинуваченим проводились бесіди профілактичного характеру, які до позитивних наслідків не призводили. 29 серпня 2017 року вона по виклику дільничного інспектора була у Жмеринському ВП разом з обвинуваченим, який в той день вчинив п`яний дебош. Після бесіди у дільничного інспектора вона викликала таксі і поїхала на роботу у салон-перукарню «Аеліта», обвинувачений їхав за нею. Коли вона біля роботи розраховувалась з таксистом, обвинувачений почав тягнути її за руку, за волосся, намагаючись витягнути з автомобіля, схопив за плече, вдарив два рази рукою у потилицю, стискав руками за шию. В цей час прибігли дівчата її колеги з перукарні, намагались заспокоїти обвинуваченого, але він на них не реагував. Потім обвинувачений став їй на праву ногу і, потягнувши на себе, витягнув з автомобіля. Чим заподіяв тілесні ушкодження у виді надриву нігтя на великому пальці. Потерпіла забігла у салон-перукарню та закрилась у туалетній кімнаті. Вона перебувала в лікарні у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями з 29 серпня по 8 вересня 2017 року. Злочином їй заподіяна матеріальна шкода на суму 2101,93 грн витрат на лікування, а також моральна шкода, яку вона оцінює в 20000 грн, оскільки зазнала фізичного болю, стресу, принижень перед колегами по роботі, певний час боялася виходити на вулицю, після пригоди відчувала боязнь за своє і дитини життя. Свій цивільний позов повністю підтримала. Просила максимальне покарання для обвинуваченого, яке передбачене санкцією частини першої статті 125 КК України.
Представник потерпілої у судовому засіданні повністю підтримав позов своєї довірительки на суму 2101,93 грн, витрачених на лікування, 20000 грн моральної шкоди, а також 3000 грн витрат на надання правової допомоги.
Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні показала, що працює в салоні-перукарні. В той день 29 серпня 2017 року було багато роботи. Вона вийшла з салону за кавою. Коли вже поверталась, почула шум, побачила багато людей. Бачила потерпілу і обвинуваченого, між якими стояла працівник салону ОСОБА_10 і притримувала обвинуваченого. Самого конфлікту вона не бачила. Зі слів потерпілої знає, що конфлікт виник з-за намагання обвинуваченого отримати у потерпілої свідоцтво про народження дитини, обвинувачений хотів витягнути її з машини, бив по голові, душив і став на ногу. Ступня потерпілої була в крові.
Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні показала, що приблизно о 10-30 год 29 серпня 2017 року до перукарні забігла якась дівчинка з криком «вашу тьотю б`ють». Вона вибігла на вулицю і побачила автомобіль таксі, у якому сиділа потерпіла, а обвинувачений бив її рукою по голові, тягнув за волосся, за плече, потім став своєю ногою їй на ногу і витягнув з салону автомобіля. При цьому казав «хай вона мені віддасть», але що саме, вона не зрозуміла. Свідок намагалась заспокоїти обвинуваченого, стала між ним і потерпілою, але він її не чув. Потім вона викликала «швидку допомогу». Раніше обвинувачений неодноразово приходив до них на роботу і влаштовував скандали з колишньою дружиною.
Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні показала, що про неприязні відносини, які склались між потерпілою та обвинуваченим, вона знає зі слів потерпілої. Вона одночасно вийшла на вулицю разом зі свідком ОСОБА_10 . Бачила, як обвинувачений бив по голові потерпілу, тягнув її з машини, висловлюючись нецензурними словами в її адресу. Свідок кричала, щоб він відпустив потерпілу. Обвинувачений своєю ногою натиснув на ногу потерпілої. Після інциденту вона обробляла великий палець на нозі потерпілої перекисом водню. Потерпіла скаржилась на нудоту, головокружіння, перебувала на стаціонарному лікуванні зі струсом головного мозку.
Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні показала, що працює у салоні-перукарні «Аеліта». Приблизно між 10-30 год та 11 год 29 серпня 2017 року вона почула з вулиці жіночий крик. Коли вийшла, побачила як обвинувачений замахнувся на потерпілу для удару по голові, тягнув її за волосся і плече, кричав, щоб віддала документи. Потерпіла вперлась ногою у землю, а обвинувачений став своєю ногою на ногу потерпілої, щоб витягнути її з машини. ОСОБА_9 відтягувала обвинуваченого від потерпілої. Бачила кров на нозі потерпілої у зв`язку з тим, що зліз ніготь. Раніше пам`ятає, як обвинувачений приходив на роботу до потерпілої, з якою завжди спілкувався на підвищених тонах.
Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні показала, що є матір`ю обвинуваченого. В той день 29 серпня 2017 року вона разом з сином та його співмешканкою їздили в поліцію, після чого поїхали на роботу потерпілої, щоб син взяв свідоцтво про народження дитини. Вона стояла за півтора метри від таксі. Бачила, як син взяв потерпілу за комір и витягував з машини. Він її не бив, хоча син і запальний, крові на потерпілій вона не бачила. Працівники салону як ворони обвішались навкруги сина. Свідоцтво про народження дитини потерпіла сину так і не дала.
Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні показала, що є співмешканкою обвинуваченого. Бачила, як обвинувачений витягував потерпілу з машини за комір ззаду. Оксана повисла на обвинуваченому, інші дівчата стояли позаду них.
Експерт ОСОБА_16 у судовому засіданні показав, що проводив основну і додаткову експертизу по тілесних ушкодженнях потерпілої. Струс головного мозку у потерпілої не був підтверджений симптоматикою, тобто не було в наявності зовнішніх пошкоджень на голові, які б могли свідчити про такий струс. Цей діагноз не був також підтверджений і неврологічною симптоматикою, яка характерна для струсу головного мозку. Тому ним при проведенні судово-медичної експертизи не брався до уваги діагноз закрита черепно-мозкова травма. Судово-медична експертиза проводилась по медичних документах та шляхом безпосереднього огляду потерпілої, рана на нігтьові при огляді вже загоїлась. Після слідчого експерименту він проводив додаткову експертизу і підтвердив, що тілесні ушкодження на нігтьові могли бути спричинені при наданих слідчим обставинах.
Крім цього, вина обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 125 КК України, повністю доведена оціненими судом у нарадчій кімнаті у відповідності із частиною першою статті 89 КПК України і визнаними належними і допустимими у сукупності з показаннями потерпілої, свідків такими доказами :
- Випискою з історії хвороби № 7201 потерпілої, в якій вказано, що вона перебувала на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні Жмеринської ЦРЛ з 29 серпня по 8 вересня 2017 року з діагнозом струс головного мозку, забій м`яких тканин горла, тривожно-депресивний розлад, ушиб правого плеча. У виписці також вказано, які медичні препарати рекомендовано лікарем для лікування (а.с.43);
- Чеками про придбання медичних препаратів потерпілою (а.с.46-47);
- Квитанцією адвоката ОСОБА_6 від 15 січня 2018 року про отримання ним від потерпілої гонорару в розмірі 3000 грн (а.с.54);
- Досудовою доповіддю Жмеринського міськрайонного відділу з питань пробації від 15 листопада 2017 року, згідно з якою виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства (без позбавлення, обмеження волі на певний строк або арешту) можливе (а.с.60-64);
- Ксерокопією листка лікарських призначень потерпілій, з якого видно про призначені їй медичні препарати та їх застосування (а.с.103);
- Витягом з ЄРДР від 1 вересня 2017 року, з якого видно, що 29 серпня 2017 року обвинувачений заподіяв потерпілій тілесні ушкодження (а.с.120);
- Протоколом прийняття заяви потерпілої від 1 вересня 2017 року про вчинений злочин, в якому вона повідомляє про заподіяння їй тілесних ушкоджень обвинуваченим (а.с.121-122);
- Висновком експерта № 94 від 26 жовтня - 8 листопада 2017 року, згідно з висновками якої у ОСОБА_5 були такі тілесні ушкодження надрив (з наявністю ранки) нігтьової пластинки першого пальця правої ступні та синець на правому плечі. Ці ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів, невиключно в час і при обставинах, на які вказує потерпіла, та належать до легких тілесних ушкоджень. Діагноз "закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку" не був підтверджений відповідною неврологічною симптоматикою, тому не брався до уваги при визначенні ступеню тяжкості тілесних ушкоджень (а.с.131-132);
- Протоколом проведення слідчого експерименту від 28 листопада 2017 року з фототаблицею з участю потерпілої, в ході якого вона показала і розповіла про механізм заподіяння їй тілесних ушкоджень обвинуваченим при витягуванні ним її з машини та наступанні на її ступню (а.с.133-138);
- Висновком додаткової судово-медичної експертизи № 109/94 від 28 29 листопада 2017 року, яка підтвердила висновки попередньої експертизи, а також вказала, що зазначені ушкодження у потерпілої могли бути отримані при обставинах, на які вона вказала, з урахуванням проведеного слідчого експерименту (а.с.139);
- Заявою потерпілої слідчому від 12 вересня 2017 року з проханням вилучити з лікарні її історію хвороби і провести судово-медичну експертизу (а.с.150);
- Запитом слідчого від 25 вересня 2017 року на історію хвороби потерпілої (а.с.151);
- Супровідним листом експерта про повернення цієї історії хвороби слідчому (а.с.153).
Дослідивши у судовому засіданні безпосередньо та оцінивши всі вищеперераховані докази відповідно до вимог статті 94 КПК України, суд вважає їх належними і допустимими, оскільки вони у своїй сукупності прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та отримані у порядку, встановленому цим Кодексом.
Суд не приймає до уваги клопотання сторони захисту про визнання недопустимими доказами висновків основної та додаткової судово-медичних експертиз по тілесним ушкодженням потерпілої з причини отримання медичних документів для її проведення з порушенням, встановлених КПК України, оскільки, як установлено в судовому засіданні, історія хвороби потерпілої була витребувана досудовим слідством відповідно до положень статей 93 та 132 КПК України як збирання доказів та відсутність необхідності звернення до слідчого судді з клопотанням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, що видно з досліджених у судовому засіданні матеріалів досудового слідства заявою потерпілою, запитом слідчого, супровідним листом експерта (а.с.150, 151, 153).
Суд вважає недопустимими такі докази, надані стороною обвинувачення, як відомості про притягнення обвинуваченого ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності за вчинення дрібного хуліганства, а також про проведення перевірок по заявам потерпілої відносно неправомірних дій обвинуваченого (а.с.140-142), а також докази, додані до позовної заяви, про проведення перевірок по заявам потерпілої відносно неправомірних дій обвинуваченого (а.с.49-53), оскільки відповідно до частини першої статті 88 КПК України докази, які стосуються судимостей підозрюваного, обвинуваченого або вчинення ним інших правопорушень, що не є предметом цього кримінального провадження, а також відомості щодо характеру або окремих рис характеру підозрюваного, обвинуваченого є недопустимими на підтвердження винуватості підозрюваного, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.
Суд не приймає до уваги показання та невизнання вини обвинуваченим у інкримінованому йому злочині, вважаючи їх способом уникнути відповідальності за вчинене, а його винуватість підтверджується ретельно дослідженими у судовому засіданні доказами, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного.
Вирішуючи питання про умисел обвинуваченого, суд виходить із сукупності всіх встановлених в ході судового розгляду обставин вчиненого діяння, враховує спосіб та знаряддя злочину наступання взутою ногою на взуту у босоніжок ногу потерпілої, внаслідок чого були заподіяні тілесні ушкодження; тривалість неприязних відносин між обвинуваченим та потерпілою; його байдужість до настання наслідків при застосуванні до потерпілої насильницьких дій при витягуванні її поза її волею з салону автомобіля. Водночас суд бере до уваги показання обвинуваченого, надані ним у судовому засіданні, щодо визнання вчинення ним насильства відносно потерпілої та допускання можливості заподіяння їй тілесних ушкоджень при обставинах, встановлених у судовому засіданні.
У суду немає підстав не брати до уваги показання допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які підтвердили факт заподіяння обвинуваченим встановлених судово-медичною експертизою тілесних ушкоджень потерпілій, оскільки вони узгоджуються між собою, з показаннями потерпілої, а також дослідженими у судовому засіданні доказами.
При цьому суд бере до уваги і показання свідків сторони захисту його матері ОСОБА_14 та співмешканки ОСОБА_15 , які також у судовому засіданні підтвердили, що обвинувачений силоміць витягував з салону автомобіля потерпілу.
Всі досліджені судом докази достовірно свідчать про наявність фізичного контакту між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_8 , протиправний характер якого, спрямований на умисне заподіяння тілесних ушкоджень, знайшов підтвердження в ході судового слідства.
Таким чином суд, зберігаючи відповідно до вимог частини шостої статті 22 КПК України об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, поза будь-яким розумним сумнівом, вважає, що стороною обвинувачення доведено, що обвинувачений ОСОБА_8 заподіяв потерпілій ОСОБА_5 умисне легке тілесне ушкодження, і його дії слід кваліфікувати за частиною першою статті 125 КК України.
Кваліфікуючи так дії обвинуваченого, суд не вбачає наявності необережної вини обвинуваченого чи випадкового спричинення ним тілесних ушкоджень потерпілій, оскільки лише небажання наслідку у виді заподіяння легких тілесних ушкоджень потерпілому чи байдуже ставлення до настання такого наслідку не виключає умисної вини обвинуваченого.
Щодо особи обвинуваченого, судом установлені такі обставини.
Особа обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця м.Жмеринки, підтверджується ксерокопією його паспорту (а.с.123).
Обвинувачений ОСОБА_8 раніше несудимий, що видно з довідки від 2 листопада 2017 року (а.с.124).
На обліку у лікарів-нарколога та психіатра обвинувачений ОСОБА_8 не перебуває і не перебував, за лікуванням останніх п`ять років не звертався, що підтверджується довідками № 487 та № 489 від 24 жовтня 2017 року Жмеринської ЦРЛ (а.с.125-126).
Згідно з довідкою голови квартального комітету «Добробут» № 609 від 23 жовтня 2017 року, обвинувачений проживає по АДРЕСА_1 , склад його сім`ї цивільна дружина та донька (а.с.127).
Відповідно до характеристики цього ж голови квартального комітету від 23 жовтня 2017 року, обвинувачений по місцю проживання характеризується позитивно (а.с.128).
Відповідно до характеристики з місця роботи, обвинувачений працює водієм, характеризується позитивно (а.с.129).
Згідно з ксерокопією свідоцтва про народження, обвинувачений є батьком ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.130).
Обставин, які у відповідності із частиною першою статті 66 та частиною першою статті 67 КК України пом`якшують та обтяжують покарання, судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, згідно зі статтею 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості, а також особу обвинуваченого, який характеризується позитивно, є батьком неповнолітньої дитини, а також думку потерпілої і обставини вчинення злочину.
Суд також враховує, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, і яке має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, виходячи з принципів індивідуалізації, розумності покарання з метою попередження вчинення нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, і вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів - у виді штрафу в межах санкції інкримінованої йому статті.
Суд вважає, що обвинувачений як особа, яка є батьком неповнолітньої дитини і надавши згоду на застосування до нього закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 7 вересня 2017 року, підлягає звільненню від призначеного судом покарання за вчинення злочину невеликої тяжкості.
Що стосується цивільного позову потерпілої, суд вважає, що позов в частині відшкодування матеріальної шкоди витрат на лікування та витрат на надання юридичної допомоги підлягає повному задоволенню, оскільки він підтверджується наданими до позовної заяви доказами. При цьому суд не бере до уваги той факт, що потерпілій не був підтверджений діагноз «закрита черепно-мозкова травма та струс головного мозку», а виходить з фактичного перебування її на стаціонарному лікуванні та придбавання ліків за власний рахунок. Суд також враховує, що відповідно до частини першої статті 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
Що стосується моральної шкоди, то суд вважає, що позов в цій частині підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує глибину та тривалість моральних страждань потерпілої, яка зазнала фізичного болю, принижень, стресу, втрати ділової репутації на очах своїх колег та відвідувачів салону-перукарні, характер дій обвинуваченого ОСОБА_8 , який своїми насильницькими діями заподіяв їй тілесні ушкодження. Тому відшкодування моральної шкоди у сумі 10000 грн відповідає вимогам розумності та справедливості і за даних конкретних обставин не може вважатися ні заниженою, ні завищеною чи надмірною.
Запобіжний захід по судовому провадженню не обирався, підстави для його обрання до набрання вироком законної сили відсутні.
Керуючись статтями 370, 371, 374, 394 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченому частиною першою статті 125 КК України, і обрати йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі вісімсот п`ятдесят грн..
Відповідно до пункту «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_3 від призначеного судом покарання.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , працюючого у локомотивному депо станції Жмеринка водієм на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідент.номер НОМЕР_1 , громадянки України, мешканки АДРЕСА_2 витрати на лікування в сумі 2102 грн, витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн, а також 10000 грн моральної шкоди, а всього 15102 (п`ятнадцять тисяч сто дві) грн. В іншій частині позову про стягнення 10000 грн моральної шкоди відмовити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження можуть у суді отримати копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_18