Номер провадження: 11-кп/785/954/18
Номер справи місцевого суду: 496/162/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.07.2018 року м. Одеса
Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на вирок Біляївського районного суду Одеської області від 14.05.2018 року у кримінальному провадженні №0000781, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.09.2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кагарлик Біляївського району Одеської області, українця, громадянина України, який має повну середньо-технічну освіту, не одруженого, офіційно не працюючого,зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Біляївського районного суду Одеської області від 27 травня 2016 року за ч.1 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 3-х років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 3 роки,

визнано винним та засуджено за ч.2 ст.289 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного даним вироком, частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Біляївського районного суду Одеської області від 27.05.2016 року та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років і 2 (два) місяці без конфіскації майна.

Вироком суду щодо ОСОБА_7 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 14.05.2018 року.

Вироком також вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

встановив:

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що він 18.09.2017 року близько 23 години 00 хвилин, знаходячись в м. Біляївка по провулку Успенському, діючи повторно, маючи умисел на заволодіння чужим транспортним засобом, з метою проїзду на ньому до свого місця мешкання в с. Кагарлик Біляївського району, обрав об`єктом злочину автомобіль «ВАЗ 2106», д.н.з. НОМЕР_1 , червоного кольору, що належав ОСОБА_9 , який був припаркований біля домоволодіння АДРЕСА_2 . Реалізуючи свій злочинний намір, переконавшись в таємності своїх дій, ОСОБА_10 , без дозволу та всупереч волі власника ОСОБА_9 , користуючись вільним доступом, відчинивши не зачинені двері сів на водійське місце автомобілю «ВАЗ-2106» д.н.з. НОМЕР_2 шасі № НОМЕР_3 , та використовуючи залишені в замку запалювання ключі, завів двигун автомобіля та керуючи ним з місця вчинення злочину поїхав в напрямку с. Кам`янка Біляївського району Одеської області, де в подальшому залишив вказаний автомобіль в лісосмузі між селами Василівка та Кам`янка, біля автодороги «Одеса-Кучурган».

На даний вирок обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить зменшити йому міру покарання, оскільки він відшкодував потерпілому моральну шкоду та потерпілий не має до обвинуваченого жодних претензій.

Захисник ОСОБА_8 також подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити, призначивши ОСОБА_7 більш м`яке покарання, оскільки призначене йому покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості злочину та особі засудженого.

Обґрунтовуючи свої вимоги, захисник зазначав, що суд не врахував як пом`якшуючу обставину те, що потерпілому добровільно повністю відшкодована шкода і він не має до обвинуваченого претензій морального та матеріального характеру. Також захисник просив апеляційний суд враховувати й ту обставину, що ОСОБА_7 отримав 5 листопада 2017 року тяжку травму при ДТП і в теперішній час стан його здоров`я незадовільний, він постійно потребує лікування та обстеження у психоневролога, фтизіатра та інших лікарів, а тому просив застосувати до ОСОБА_7 положення ст. 75 КК України, призначивши більш м`яке покарання.

Захисник ОСОБА_8 була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги, однак в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суду не повідомила, у зв`язку з чим суд, з урахуванням думки обвинуваченого, який вважав за можливе провести апеляційний розгляд за відсутності захисника, вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу без участі захисника.

Заслухавши суддю-доповідача; думку обвинуваченого, який підтримав доводи апеляційних скарг і просив їх задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг і просив залишити оскаржуваний вирок без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину та правильність його кваліфікації в апеляційній скарзі не оспорюються, тому не перевіряються апеляційним судом.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
З оскаржуваного вироку вбачається, що суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_7 покарання, відповідно до вимог ст.65 КК України, в повному обсязі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, під час розгляду справи суд визнав обставиною, що пом`якшує покарання, щире каяття обвинуваченого, а обставин, що його обтяжують, не встановив.

Крім того, при призначенні покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винного ОСОБА_7 раніше судимий за вчинення тяжкого корисливого злочину, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, злочин вчинив у період іспитового строку за попереднім вироком, на підставі чого суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, та призначив йому мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.2 ст.289 КК України.

Крім того, у матеріалах кримінального провадження також наявна досудова доповідь органу пробації щодо ОСОБА_7 , згідно з якою з урахуванням даних про особу обвинуваченого, призначення йому покарання без позбавлення волі може становити реальну загрозу для суспільства, а виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише за умов постійного нагляду та застосування соціально-виховних заходів.

Доводи обвинуваченого та захисника щодо відсутності у потерпілого матеріальних претензій до ОСОБА_7 , а також щодо отримання останнім травми, внаслідок чого призначене судом покарання підлягає пом`якшенню, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки в апеляційних скаргах не конкретизовано, як саме ці обставини впливають на призначення покарання, а неможливість отримання обвинуваченим кваліфікованої медичної допомоги в умовах установи виконання кримінальних покарань взагалі не обґрунтована.

Таким чином, доводи обвинуваченого та захисника необхідності пом`якшення покарання є безпідставними, оскільки вони жодним чином не мотивовані, суду не наведено доводів щодо наявності будь-яких інших обставин, які не були враховані судом першої інстанції, а також переконливих доказів на підтвердження необхідності задоволення апеляційних вимог.

За наведених обставин, апеляційний суд визнає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуваний вирок суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Біляївського районного суду Одеської області від 14.05.2018 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засудженого за ч.2 ст.289 КК України, -залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення йому копії цієї ухвали.

Судді Апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4