Провадження № 1-кп/204/583/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська у

складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря: ОСОБА_4 ,

прокурора: ОСОБА_5 ,

захисника: ОСОБА_6 ,

перекладача: ОСОБА_7 ,

обвинуваченого: ОСОБА_8

розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000025 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.258-3, ч.4 ст.358 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

До Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшов складений прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та державної прикордонної служби ОСОБА_10 обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000025 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.258-3, ч.4 ст.358 КК України.

В підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_6 заявив клопотання про повернення даного обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000025 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.258-3, ч.4 ст.358 КК України прокурору у зв`язку із невідповідністю його ст.291 КПК України. В обґрунтування, посилаючись на ст.291 КПК України, зазначив, що обвинувальний акт 28 березня 2018 року було складено прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та державної прикордонної служби прокуратури Одеської області ОСОБА_10 . Однак, ані у реєстрі матеріалів досудового розслідування, ані у самому обвинувальному акту зазначені жодні відомості, що стосуються складення обвинувального акту прокурором, у зв`язку з тим, що він не погодився з обвинувальним актом, що був складений слідчим. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт повинен ти прізвище, ім`я , по-батькові та займану посаду слідчого, прокурора. Зі змісту обвинувального акту вбачається, що у ньому зазначено лише прізвище, ім`я , по батькові та займану посаду одного прокурора - ОСОБА_10 , яким складено обвинувальний акт. Одночасно із Реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що у кримінальному провадженні для здійснення досудового розслідування здійснювалося призначення групи слідчих - новою про доручення досудового розслідування декільком слідчим заступника начальника СБУ в Полтавській області. Посилаючись на п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, зазначив, що в обвинувальному акті лише частково внесено зміни до правової кваліфікації кримінальних правопорушень відносно яких ОСОБА_8 висунуто обвинувачення, й зокрема за ч. 1 ст. 258-3 КК України. Однак, саме формулювання обвинувачення, так і не змінено, та знову викладене у вигляді повторного змісту фактичних обставин, які прокурор вважає доведеними. При цьому, формулювання обвинувачення повинно містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України, можна встановити в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак. Однак, обвинувачення у цій частині так і не виправлено, та не містить чіткого викладення ще зазначених відомостей, що перешкоджає у можливості належного захисту обвинувачених обвинувачення, яке їм пред`явлено. З обвинувального акту також вбачається, що у ньому визначені як обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України вчинення злочину з використанням умов воєнного або надзвичайного стану, інших надзвичайних подій. При цьому, обвинувальний акт не містить будь-яких посилань як на конкретні умови за наявності яких вчинявся злочин (воєнний стан, надзвичайний стан чи які конкретно події маються увазі) так і на фактичні обставини, встановлені органом розслідування які на думку прокурора продовжують існування вказаних обтяжуючих обставин. На сторінках 1-4 обвинувального акту викладено фактичні обставини, які становлять недопустиму натуралізацію опису злочину, яка складається з обставин доведення яких в межах кримінального провадження є неможливим.
Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав клопотання захисника ОСОБА_6 і просив повернути обвинувальний акт прокурору.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 відмовити, зазначивши, що обвинувальний акт та додатки до нього складені у відповідності до вимог КПК України, тому він вважає, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 може бути призначено до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

З`ясувавши думку учасників процесу, вивчивши обвинувальний акт, суд доходить висновку, що клопотання захисника ОСОБА_6 про повернення обвинувального акту прокурору підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч. ст.314 КПК України, у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Частиною 4 ст.110 КПК України встановлено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 КПК України.

Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України та містити відомості, викладені у частині 2 цієї статті. Зокрема, відповідно до п.3 ч.2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити відомості кожного потерпілого.
Крім цього, згідно положень п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно вимог кримінального процесуального закону формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті можна встановити в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак.
Норми КПК України покладають на суд обов`язок роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення (ст. 348 КПК України), а потерпілому надає право підтримувати обвинувачення у випадку відмови прокурора від державного обвинувачення, а також ряд інших прав, безпосередньо пов`язаних з обвинуваченням (ст. 56 КПК України).
Відповідно до ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.
Частиною 5 статті 9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод однією із гарантій права на справедливий суд, відповідно до п. «а» частини третьої статті 6, є негайна і детальна проінформованість зрозумілою для обвинувачення мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.
Європейський суд з прав людини у справі «Камасінскі проти Австрії» (рішення від 19 грудня 1989 року) та у справі «Абрамян проти Росії» (рішення від 09 жовтня 2008 року) зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Суд зазначив, що положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду ( рішення від 25 березня 1999р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 1999р. у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).
Як встановлено в підготовчому судовому засіданні, згідно обвинувального акту, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.258-3, ч.4 ст.358 КК України.
Частина 1 статті 258-3 КК України передбачає кримінальну відповідальність за створення терористичної групи чи терористичної організації, керівництво такою групою чи організацією або участь у ній, а так само організаційне чи інше сприяння створенню або діяльності терористичної групи чи терористичної організації.
Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 258-3 КК України, може бути виражена у п`яти формах (лише щодо терористичної організації): створення терористичної організації; керівництво такою організацією; участь у ній; організаційне чи інше сприяння створенню терористичної організації; організаційне чи інше сприяння діяльності терористичної організації.
В обвинувальному акті зазначено, що умисні дії ОСОБА_8 , які виразилися в участі в терористичних організаціях та сприяння діяльності терористичних організацій, кваліфікуються за ч.1 ст.258-3 КК України.
Згідно висунутого ОСОБА_8 обвинувачення, останній, сприяючи діяльності терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР», популяризував діяльність указаних терористичних організацій та висловлював її у позитивному ракурсі серед свого оточення.
Сприяння діяльності терористичних організацій, що полягало у популяризації діяльності вказаних терористичних організацій та висловлюванні ї у позитивному ракурсі серед свого оточення, полягає в активних діях, які мають як часові рамки, так і рамки дії у просторі.
Згідно ч.3 ст.4 КК України, часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.
Таким чином, обвинувальний акт не містить відомості щодо часу або часового інтервалу вчинення зазначеного кримінального правопорушення, а також місце його вчинення, а також відсутня конкретизація та зміст активних дій, які полягали в сприянні діяльності терористичній організації.
Крім того, згідно обвинувачення: «…Під час участі у діяльності терористичних організацій ОСОБА_8 отримав позивний « ОСОБА_11 ». Зокрема встановлено, що ОСОБА_8 з позивним « ОСОБА_11 » із застосуванням вогнепальної автоматичної зброї. Приймав участь у бойових діях на боці незаконних збройних формувань в «ДНР» та «ЛНР» в період з 29.08.2014 року по 15.06.2017 року…».
Бойові дії - це дії воєнізованих угрупувань, направлених на знищення живої сили, бойової техніки та таке інше противної сторони.
Згідно вказаного обвинувачення за ч.4 ст.358 КК України, ОСОБА_8 15.06.2017 року використав підроблений паспорт громадянина України на міжнародному пункті пропуску «Кучурган» ВПС «Кучурган» Білгород- ІНФОРМАЦІЯ_1 при перетині державного кордону України в напрямку на виїзд з України до Республіки Молдова.
Таким чином, час вчинення кримінального правопорушення, зазначений у обвинувальному акті за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч.1 ст.258-3 КК України суперечить обвинуваченню ОСОБА_8 за ч.4 ст.358 КК України в частині часу вчинення кримінального правопорушення .
Крім того, як вбачається з даного обвинувального акту, сторона обвинувачення у формулюванні обвинувачення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України зазначає: «У травні 2016 року, більш точна дата та час слідством невстановлені, ОСОБА_8 , знаходячись у місці під умовною н6азваю «Бункер», яке розташоване в м. Донецьку, поблизу військового заводу по виробництву артилерійських снарядів, проводив за участі невстановлених бойовиків терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР» допити заручників, яких катував. Зокрема встановлено, що ОСОБА_8 допитував громадянина України ОСОБА_12 , в результаті чого наніс йому тілесні ушкодження». При цьому, даний обвинувальний акт не містить взагалі будь-яких відомостей про потерпілу сторону у кримінальному провадженні ОСОБА_12 , якому ОСОБА_8 були нанесені тілесні ушкодження.

Крім того, в обвинувальному акті не зазначено, які саме тілесні ушкодження були спричиненні ОСОБА_12 від злочинних дій ОСОБА_8 . Також, в обвинувальному акті не конкретизовано місце вчинення вказаного злочину ОСОБА_8 , а саме не зазначено точну адресу військового заводу по виробництву артилерійських снарядів, біля якого розташовано місце «Бункер» в м.Донецьку, оскільки вказаний завод має конкретну фактичну адресу та місце розташування.

Також, як вбачається з формулювання обвинувачення кримінального правопорушення за ч.4 ст.358 КК України, «… ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що перебуваючи у 2015 році (більш точні дата та час слідством невстановлені) на території України, підконтрольній терористичним організаціям "ДНР" та ЛНР", а саме у м. Ізваріно Донецької області, придбав у невстановлених слідством осіб підроблений паспорт громадянина України, виданий на ім`я ОСОБА_13 , який використав 15.06.2017 на міжнародному пункті пропуску "Кучурган" ВПС "Кучурган" ІНФОРМАЦІЯ_1 при перетині державного кордону України в напрямку на виїзд з України до Республіки Молдова.

Однак, в ході огляду місця події від 15.06.2017 на МППр "Кучурган" затримано громадянина РФ ОСОБА_8 та вилучено паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Октябрським РВ у м. Полтава УДМС України в Полтавській області 12.08.2014 на ім`я ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Враховуючи викладене, колегією судів встановлено, що в обвинувальному акті не зазначений час використання ОСОБА_8 15 червня 2017 року підробленого паспорту громадянина України, тобто не конкретизований час доби вчинення вказаного кримінального правопорушення, що мало місце 15.06.2017 року, коли ОСОБА_8 був затриманий. А, згідно реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, ОСОБА_8 був затриманий в порядку ст.208 КПК України 15.06.2017 року, о 19.30-19.40, що свідчить про фактичне встановлення часу вчинення вказаного кримінального правопорушення

На думку суду, обвинувальний акт складений без дотримання положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, тому що фактичні обставини кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення викладені неповно та є неконкретними, що на думку колегій суддів може призвести до порушення права обвинуваченого на захист.
Викладення зазначених обставин обвинувачення у суто загальній формі є, порушенням п. 5 ч. 1 ст. 291 КПК України і унеможливлює проведення судового розгляду кримінального провадження.
Таким чином, враховуюче викладене, судом встановлено, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки містить в собі суперечності, які унеможливлюють призначення кримінального провадження до судового розгляду, а тому з даних підстав обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору як такий, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а тому клопотання захисника підлягає задоволенню.

Що стосується посилання захисника на порушення вимог ч.1 ст.291 КПК України в частині складання обвинувального акту прокурором, суд зазначає, що вказаний акт складений прокурором згідно ч.1 ст.291 КПК України, оскільки зазначена норма наділяє прокурора безпосереднім правом скласти обвинувальний акт самостійно, а незгода з обвинувальним актом, що був складений слідчим є лише однією з підстав складання прокурором обвинувального акту.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 291, 314-316, 376, 395 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання захисника про повернення обвинувального акту прокурору - задовольнити.

Повернути прокурору відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та державної прикордонної служби прокуратури Одеської області ОСОБА_10 обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань №0000025 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.258-3, ч.4 ст.358 КК України, в зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення. У разі постановлення її без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3