Справа № 182/4900/16-к
Провадження № 1-кп/0182/154/2018
У Х В А Л А
01.10.2018 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі об`єднані кримінальні провадження, відомості про вчинені кримінальні правопорушення за якими внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.06.2016 за № 0002372, 11.10.2016 за № 0004019, 03.11.2017 за № 0004623 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Нікополь, Дніпропетровської області, який зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 185 КК України
за участю сторін судового провадження
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и в:

У провадженні суду перебуває об`єднане кримінальне провадження, відомості про вчинені кримінальні правопорушення за якими внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.06.2016 за № 0002372, 11.10.2016 за № 0004019, 03.11.2017 за № 0004623 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 185 КК України.
Щодо обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого було продовжено до 02.10.2018.
Обвинувачений у судове засідання доставлений не був, на розгляд справи в режимі відеоконференцзв`язку відмовився, тому суд вважає можливим розглянути питання щодо продовження строків тримання під вартою без присутності обвинуваченого.
Оскільки строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому спливає, прокурор просив суд продовжити строк тримання під вартою на час судового розгляду справи, але не більше 2-х місяців, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані при обранні запобіжного заходу, а саме ризики переховування від органу слідства і суду; продовження злочинної діяльності, впливу на потерпілого, а також репутація обвинуваченого, який не має стійких соціальних зв`язків, родичів, які могли б його забезпечувати, постійного місця проживання та роботи, законних джерел доходів, а також те, що ОСОБА_3 вчинив новий тяжкий корисливий злочин в той час, як у провадженні суду вже знаходились кримінальні провадження по його обвинуваченню у вчиненні тяжкого злочину, по якому йому судом було змінено запобіжний захід на домашній арешт і умови якого ним були порушені.
Захисник обвинуваченого заперечувала проти продовження строків тримання під вартою та просила змінити ОСОБА_3 запобіжний захід на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки обвинувачений зобов`язується з`являтись до суду, як це він робив раніше, не вчиняти нових злочинів, не здійснювати тиску на потерпілих і свідків. Крім того в умовах ДУВП № 4 у нього різко погіршився стан здоров`я, він потребує лікування, яке в умовах ДУВП № 4 йому не надається.
Вислухавши думку сторін судового провадження, суд враховує наступне.
ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не може вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, не зважаючи на існування презумпції не винуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (наприклад, рішення ЄСПЛ „Нечипорук і Йонкало проти України від 21.07.2011, „Осаковський проти України від 17.07.2014 та ін).
Як встановлено в судовому засіданні, продовжують існувати ризики того, що обвинувачений може переховуватись від суду, до чого його може спонукати тяжкість можливого покарання, продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення, оскільки він немає законного джерела доходу, вчинив кілька корисливих злочинів, впливати на потерпілих і свідків. Також судом врахована тяжкість вчиненого ним злочину, репутація обвинуваченого, відсутність у нього законного джерела доходу та роботи, стійких соціальних зв`язків, а також те, що ОСОБА_3 вчинив новий тяжкий корисливий злочин в той час, як у провадженні суду вже знаходились кримінальні провадження по його обвинуваченню у вчиненні тяжкого злочину, по якому йому судом було змінено запобіжний захід на домашній арешт і умови якого ним були порушені, що, з огляду на інтереси суспільства, потребує продовження строків тримання під вартою. Тому суд не вбачає підстав для зміни або скасування раніше обраної для ОСОБА_3 міри запобіжного заходу.
Оскільки строк дії ухвали про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому закінчується 02.10.2018, тому суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою підлягає задоволенню, а в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу слід відмовити.
Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, обираючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд, слідчий суддя зобов`язаний визначити обвинуваченому розмір застави, достатній для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК.
Враховуючи всі обставини справи, особу обвинуваченого, суд вважає доцільним обрати йому заставу у сумі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме у сумі 35 240 грн.
Керуючись ч. 3 ст. 331 КПК України, суд
п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою задовольнити, в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу відмовити.
Продовжити щодо ОСОБА_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 дію запобіжного заходу тримання під вартою на час судового розгляду справи, але не більше, ніж на два місяці, тобто до 30 листопада 2018 р.
Одночасно визначити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді застави у сумі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме у сумі 35 240 грн. для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави і зобов`язаний виконувати наступні обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Термін дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1