Справа № 450/2786/18 Провадження № 1-кп/450/353/18
УХВАЛА
судового засідання

25 жовтня 2018 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Пустомити матеріали обвинувального акту від 31.07.2018 р. з угодою про визнання винуватості від 31.07.2018 р. у кримінальному провадженні, внесених в ЄРДР за №0000328 від 13.06.2018 р. відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Львова, зареєстрованого і жителя АДРЕСА_1 , з вищою освітою, не одруженого, розлученого, який перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні двох малолітніх дітей, не працює, не навчається, не інвалід, військовозобов"язаний, не військовослужбовець, безпартійний, раніше судимий вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 03.04.2018 р. за ч.1 ст.263, ч.1 ст.309, ч.1 ст.310, 70 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнений від призначеного покарання з іспитовим строком 2 (два) роки із покладення обов"язків, передбачених ст.76 КК України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України,-

в с т а н о в и в:

Згідно обвинувального акту від 31.07.2018 р. та угоди про визнання винуватості від 31.07.2018 р., обвинувачений ОСОБА_5 в період часу листопад-грудень 2016 р. придбав і в подальшому зберігав без мети збуту по місцю проживання наркотичні засоби, які були виявлені працівниками поліції 13.03.2018 р. Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 , обвинувачується в повторному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, а саме у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України.
Відповідно до вказаної угоди про визнання винуватості від 31.07.2018 р., яка підписана прокурором ОСОБА_3 , обвинуваченим та захисником ОСОБА_4 , ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість та сприяв досудовому розслідуванню, що є пом"якшуючими покарання обставинами, обставини, які обтяжують покарання відсутні, а тому сторони погоджуються на призначене обвинуваченому покарання за ч.2 ст.309 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі і на підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання, йому слід приєднати покарання за вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 03.04.2018 р. та визначити остаточне 4 (чотири) роки 2 (два) місяці позбавлення волі. Згідно ст.75 КК України обвинуваченого ОСОБА_5 слід звільнити від призначеного покарання з іспитовим строком 2 (два) роки. Роз"яснено вимоги ст.ст.394, 424, 473, 474, 476 КПК України, а також, що умисне невиконання угоди є підставою притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.390 КК України.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Згідно вимог ст.ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам може бути укладена угода про визнання винуватості.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, який згідно ст.12 КК України є середньої тяжкості.
При цьому, судом з"ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права та наслідки укладення і затвердження даної угоди, визначені ч.4 ст.474 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Обвинуваченому ОСОБА_5 роз"яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України, а також судом з"ясовано, що обвинувачений розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ч.2 ст.473 КПК України.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження та з врахуванням вимог кримінально-процесуального законодавства, суд дійшов до висновку про неможливість затвердження угоди про визнання винуватості від 31.07.2018 р., яка підписана прокурором ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_5 та захисником ОСОБА_4 , з наступних підстав.
Пунктом 2 ч.1 ст.468 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.
Частинами 2 та 4 ст.469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Норми ст.470 КПК України передбачають, що прокурор при вирішенні питання про укладення угоди про визнання винуватості зобов"язаний враховувати ступінь та характер сприяння підозрюваного чи обвинуваченого у проведенні кримінального провадження щодо нього або інших осіб; характер і тяжкість обвинувачення (підозри); наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень; наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.
Згідно ст.472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов"язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Відповідно до ч.2 ст.473 КПК України наслідком укладення та затвердження угоди про визнання винуватості для прокурора чи обвинуваченого є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а для обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу.

В силу вимог ч.3 та ч.4 ст.474 КПК України якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди. Перед ухваленням рішення про затвердження угоди про визнання винуватості суд під час судового засідання повинен з"ясувати в обвинуваченого, чи цілком він розуміє, що має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов"язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, має права мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення, має права допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, характер кожного обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Частинами 6, 7, 8 ст.474 КПК України передбачено, що суд зобов"язаний переконатися у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Для з"ясування добровільності укладення угоди у разі необхідності суд має право витребовувати документи, у тому числі скарги підозрюваного чи обвинуваченого, подані ним під час кримінального провадження, та рішення за наслідками їх розгляду, а також викликати в судове засідання осіб та опитувати їх. Суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; умови угоди не відповідають інтересам суспільства; умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним; очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов"язань; відсутні фактичні підстави для визнання винуватості. У такому разі судове провадження продовжується у загальному порядку. Повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається.

Пунктами 1 та 2 частини 1 ст.66 КК України передбачено, що при призначенні покарання обставинами, які його пом"якшують, визнаються з"явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю злочину; добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди.

Згідно ст.69-1 КК України за наявності обставин, що пом"якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Діяння, передбачені ч.2 ст.309 КК України, караються позбавленням волі на строк від двох до п"яти років.

Отже, максимальний строк покарання обвинуваченому ОСОБА_5 за ч.2 ст.309 КК України не може бути більшим ніж 3 (роки) 4 (чотири) місяці позбавлення волі.

Крім цього, вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 03.04.2018 р. обвинуваченого ОСОБА_5 засуджено за ч.1 ст.263, ч.1 ст.309, ч.1 ст.310, 70 КК України, а саме злочини, які ним були вчинені у період 2017 р.

Органом обвинувачення не надано жодного доказу вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 злочинів, передбачених ст.ст.307, 308, 310, 317 КК України, до періоду часу листопад-грудень 2016 р., що викликає обгрунтований сумнів у кваліфікації його дій за ч.2 ст.309 КК України в частині повторності придбання наркотичних засобів.

Передбачена в угоді про визнання винуватості від 31.07.2018 р. кримінальна відповідальність за ст.390 КК України не відповідає вимогам чинного законодавства.

Отже, угода про визнання винуватості від 31.07.2018 р. не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, а тому в задоволенні такої слід відмовити.

Керуючись ст.ст.468-474 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

В затвердженні угоди про визнання винуватості від 31.07.2018 року укладеної між обвинуваченим ОСОБА_5 у присутності захисника ОСОБА_4 та прокурором Пустомитівського відділу Львівської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала остаточна та окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1