Справа № 214/7791/13-к
1-кп/214/5/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2018 року м. Кривий Ріг

Колегія Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10 ,

захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

потерпілої ОСОБА_14 ,

представника потерпілої ОСОБА_15 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні у місті Кривий Ріг кримінальне провадження №0003195, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.08.2013 щодо

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, українця, не одруженого, маючого на утриманні малолітню доньку 2012 року народження, працюючого в ПАО «АрселорМіттал Кривий Ріг», з вищою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

01.08.2013 в період приблизно з 10-00 до 11-30 години, ОСОБА_10 , перебуваючи у гостях у малознайомого йому ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в приміщенні вітальні квартири АДРЕСА_2 , в ході конфлікту з потерпілим, керуючись раптово виниклим наміром на спричинення ОСОБА_16 смерті, повалив останнього на диван та протягом декількох хвилин руками та вдягненим на потерпілому металевим ланцюжком почав умисно здавлювати йому органи шиї, перекриваючи таким чином доступ повітря до органів дихання, до тих пір, доки потерпілий ОСОБА_16 помер.

Своїми навмисними діями ОСОБА_10 спричинив потерпілому ОСОБА_16 тілесні ушкодження у вигляді: роздвоєної, замкненої, з перехрестом на задній поверхні шиї, горизонтальної, нерівномірно вираженої прижиттєвої странгуляційної борозни в верхній третині шиї, крововиливу у м`які покривні тканини потиличної області голови, шиї та спини, які згідно з висновком судово-медичної експертизи №1575 від 01.09.2013 за характером локалізації і особливостями странгуляційної борозни є прижиттєвими та утворилися від дії твердих тупих предметів, якими могли бути вузький зашморг і поверхні кистей рук при здавлюванні органів шиї при удавленні, та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як такі що спричинили смерть потерпілого.

Далі, ОСОБА_10 , перебуваючи у вказаній вище квартирі, після скоєння умисного вбивства ОСОБА_16 , керуючись раптово виниклим наміром на таємне викрадення чужого майна, з корисливих спонукань, таємно викрав майно що належить ОСОБА_14 , а саме: ноутбук «HP Povilion», вартістю 6000 гривень, LED телевізор «Samsung», вартістю 2200 гривень, мобільний телефон «Samsung GT5360», вартістю 2000 гривень, мобільний телефон «Nokia X2-02», вартістю 800 гривень, чим завдав потерпілій ОСОБА_14 збитку на загальну суму 11100 гривень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_10 , колегією суддів кваліфікуються за ч.1 ст.115 КК України за ознаками: умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині; за ч.1 ст.185 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Колегією суддів враховані наступні докази на підтвердження встановлених обставин про вчинення ОСОБА_10 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115 та ч.1 ст.185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 пояснив, що вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115 та ч.1 ст.185 КК України визнає частково. Щодо епізоду за ч. 1 ст. 115 КК України пояснив, що він не визнає кваліфікацію даного правопорушення, оскільки не мав умислу на вбивство ОСОБА_16 01.08.2013 він лише захищався від насильницьких дій потерпілого, а про його смерть дізнався 03.08.2013 від працівників міліції. З потерпілим вони познайомилися влітку 2013 року незадовго до подій, а коли саме не пам`ятає. Знайомство відбулося через Інтернет на сайті по ремонту, спілкуючись у чаті. Продовжували спілкування шляхом переписки у смс-повідомленнях. Справжнє ім`я ОСОБА_16 він не знав, на сайтах було вказане інше чоловіче ім`я, яке саме не пам`ятає. Основною темою для спілкування був ремонт, тому що він тоді почав ремонт у своїй квартирі, а потерпілий писав у чаті, що зробив гарний ремонт у своїй квартирі і може порадити як зробити ремонт дешево та гарно. З часом ОСОБА_16 почав робити непристойні натяки на інтимний зв`язок та писати смс-повідомлення із сексуальним підтекстом і він відповідав йому у такому ж руслі. Спілкуючись із своїми друзями, обговорював ці повідомлення від ОСОБА_16 , і вони йому радили відповідати, підігруючи останньому, як жарт, подивитися на реакцію та на те, що вийде з такого спілкування. Через деякий час ОСОБА_16 запросив зайти до нього в гості на 9-ту годину ранку 01 серпня 2013 року, казав, що прийде ще хтось, а разом з тим він зможе глянути завершений ремонт. На таке запрошення він відповів, що прийде, але не о 9-й, а ближче до обіду, тому що буде на роботі, у відділі кадрів, з приводу переводу на іншу роботу. 01 серпня 2013 року зранку він займався своїми справами, а після 11-ї години приїхав до мікрорайону «Ювілейний». Чи у телефонній розмові, чи у смс-повідомленні, він точно не пам`ятає, потерпілий повідомив йому адресу. На пульті домофону він набрав номер квартири ОСОБА_16 і той відчинив. Коли піднявся до квартири побачив, що вони вдвох, хоча останній казав, що будуть ще інші люди. На питання, де інші, ОСОБА_16 повідомив, що запізнюються, будуть пізніше. Він зайшов у кімнату, де сів у крісло, а ОСОБА_16 вийшов на кухню. Поведінка останнього нічого підозрілого не викликала, доки ОСОБА_16 не зайшов у кімнату лише у трусах. Чи приніс він щось з собою і чи було у нього щось у руках не пам`ятає. Далі ОСОБА_16 підійшов до нього, в цей час він сидів у кріслі, і зняв труси, при цьому його ерегований статевий орган був у презервативі. ОСОБА_16 наказав йому задовольнити його статеву пристрасть неприроднім способом, а саме орально. Він відмовився, пояснивши ОСОБА_16 , що не буде цього робити і піде додому, у зв`язку з чим почав вставати з крісла, тоді ОСОБА_16 вдарив його кулаком в око, від чого він впав у крісло, а ОСОБА_16 продовжив наполягати на оральному задоволенні та наголосив, що оскільки він прийшов на його запрошення, то повинен робити все, що він йому скаже. Він не пам`ятає, як підвівся з крісла, однак, опинившись на ногах, одразу напав на ОСОБА_16 , у зв`язку з чим між ними почалась бійка, під час якої від його підсікання останній впав обличчям на диван, що стояв поряд. В результаті він одразу опинився зверху на спині ОСОБА_16 та вчепився в його шию руками і почав його душити, доки останній не припинив чинити опір. Вказані події відбувалися душе швидко. Він точно не пам`ятає, чи був одягнутий на шиї потерпілого ланцюжок, але допускає, що міг душити ОСОБА_16 ланцюжком, що знаходився на шиї у останнього. Після того, як потерпілий перестав чинити опір, він вирішив, що потерпілий втратив свідомість, тому вирішив швидше тікати з квартири, доки останній не прийшов до тями. Коли зібрався йти, з метою помсти за неправомірні дії ОСОБА_16 , у нього виник умисел на вчинення крадіжки речей з квартири, у зв`язку з чим він оглянув інші кімнати, звідки викрав мобільний телефон «Samsung» та ноутбук, а з кухні телевізор, який зняв з кріплення, залишивши квартиру ОСОБА_16 з викраденим майном. Усі речі приніс собі додому. Цього ж дня в телефон «Samsung» переставив сім-карту із свого мобільного телефону. В квартирі ОСОБА_16 він знаходився приблизно 10-15 хвилин. Вбивати потерпілого він не хотів, коли виходив з квартири, вважав, що той заходиться в непритомному стані. Про те, що ОСОБА_16 помер він дізнався 03.08.2013, коли до нього прийшли працівники поліції з питанням, звідки у нього речі потерпілого і тоді ж дізнався справжнє прізвище та ім`я чоловіка, до якого приходив додому 01.08.2013. Також, обвинувачений пояснив, що в нього вилучали мобільний телефон «Samsung», але телефон «Нокіа» та пляшку вина він не викрадав. У райвідділі поліції на нього тиснули психологічно, тому він казав неправду, що купив ці речі. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_14 визнав у частині стягнення матеріальної шкоди повністю, а частині моральної шкоди частково, оскільки не визнає кваліфікацію інкримінованого йому злочину.

Окрім часткового визнання вини обвинуваченим ОСОБА_10 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115 та ч.1 ст.185 КК України у провадженні існує сукупність допустимих та належних доказів, на підставі яких колегія суддів робить переконливий висновок щодо доведеності вини останнього в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_14 пояснила, що є дружиною потерпілого ОСОБА_16 . Пояснила, що її чоловік був фізично сильним, неконфліктним, алкоголь вживав дуже рідко, боргових відносин ні з ким не мав. 01.08.2013 вона пішла на роботу близько 7-ї ранку, оскільки графік її роботи з 08-00 до 17-00 години. Чоловік повертається з нічної зміни після 8-ї години. Цього дня він їй зателефонував близько 08-20 чи 08-30 годин, коли вона знаходилась на роботі, вони недовго поговорили про свої сімейні справи. Інших дзвінків від нього, чи від неї йому, не було. Далі після обіду вона зустрілась з подругою ОСОБА_17 , яка приїхала з м. Нікополь. Вона закінчила справи на роботі та разом з подругою поїхали додому близько 14-ї години. Вхідні двері до квартири були закриті «на ганчірку». В коридорі стояло взуття чоловіка. Вона подивилася у кімнату, побачила, що чоловік лежить навскоси на дивані, обличчям вниз, руки по швам, роздягнутий, але одразу не звернула увагу на це, оскільки був дуже жаркий день. Він спав, у цьому нічого дивного не було, бо він повернувся з нічної зміни і завжди відпочивав вдень. Шорти чоловіка лежали на кріслі. Потім вона зайшла до спальні сина та побачила, що немає його ноутбука, це її здивувало, тому вона повернулася в кімнату до чоловіка та спитала його, де ноутбук, але той не відповів. Через це вона схопила його за ногу та повторила питання, але він і вдруге не відповів. Тоді вона покликала подругу, яка одразу перевірила пульс і сказала, що чоловік мертвий. Далі вони нічого не чіпали та викликали швидку допомогу та поліцію. Доки чекали зайшли до сусідки, розповіли, що ОСОБА_16 мертвий. Сусідка казала, що виходила до магазину, але нічого дивного не бачила і не чула. Також потерпіла пояснила, що ОСОБА_16 за декілька днів до цих подій розповідав їй про нового знайомого на ім`я ОСОБА_18 , з яким він пив пиво на мікрорайоні «Ювілейний». Вона запам`ятала ім`я, оскільки воно рідкісне. Він розповів їй, що у ОСОБА_18 є сім`я, він працює на заводі. ОСОБА_14 також вказала, що 01.08.2013 з квартири зникли ноутбук та дві колонки до нього, телевізор, мобільний телефон, «Nokia» - смартфон сина, зарядні пристрої, та пляшка вина з бару. Працівники поліції повернули їй смартфон, телевізор, пляшку вина та ноутбук, а телефон чоловіка долучений до матеріалів кримінального провадження, як речовий доказ. Цивільний позов у редакції від 23.07.2015 потерпіла підтримує у повному обсязі.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 пояснив, що він працював раніше в охороні магазину, а ОСОБА_16 , бачив, бо він працював на залізниці черговим, керував шлагбаумом. Інколи вони з ОСОБА_16 спілкувалися, але не близько, той ніколи не розповідав про особисте. Він помічав, що ОСОБА_16 подобались чоловіки. Особисто йому ОСОБА_16 ніяких пропозицій не робив, але йому відомо, що пропозицію вступити в інтимний зв`язок, він робив іншому чоловіку ОСОБА_20 , який зараз відбуває покарання у в`язниці.

Окрім показів обвинуваченого ОСОБА_10 , потерпілої ОСОБА_14 та свідка ОСОБА_19 , колегією суддів досліджено письмові докази у кримінальному провадженні, якими також підтверджується винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, за встановлених судом обставин в межах обвинувачення, визнаного судом доведеним, а саме:

-витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань з кримінального провадження №0003195 від 01.08.2013 за правовою кваліфікацією: ч.1 ст.115 КК України щодо ОСОБА_10 (том 1 а.с.1);

-протоколом огляду місця події та фототаблицею до нього від 01.08.2013 - квартири АДРЕСА_2 , під час якого, у присутності двох понятих виявлено та вилучено сліди папілярних узорів, чоловічі бриджі бежевого кольору та чоловічі труси сірого кольору, які упаковані в спеціальні пакети та опечатані (том 1 а.с.4-11);

-протоколом огляду трупа від 01.08.2013 та фототаблицею до нього, що проводився у присутності двох понятих за участю спеціаліста ОКЗ «Бюро СМЕ» ОСОБА_21 , в ході проведення якого виявлено та вилучено, зокрема, нігтьові зрізи з піднігтьовим вмістом обох рук трупу та презерватив з рідиною прозорого кольору (том 1 а.с.12-16);

-протоколом тимчасового доступу до речей (документів) і їх тимчасового вилучення від 11.09.2013, відповідно до якого старшим слідчим СВ Саксаганського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровські області ОСОБА_22 у приміщенні ПрАТ «Київстар» у присутності двох понятих, вилучено архівний файл з назвою «4179.rar» на цифровому носії оптичному диску CD-R (том 1 а.с.38);

-протоколом огляду предметів від 16.09.2013 та додатками до нього, з яких видно, що в приміщенні службового кабінету №422 Саксаганського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровські області, проведено огляд компакт диску CD-R з поміткою на ньому «4179», під час якого роздруковані файли «KRR_4179_GRPR» вихідні та вхідні дзвінки, СМС-повідомлення абонентського номеру НОМЕР_1 , з прив`язкою до базових станцій та IMEI мобільного телефону, в період часу з 00-11 годин 01.08.2013 до 23-28 годин 01.08.2013 на трьох сторінках; з файлу «KRR_4179_GRІМ» вихідні та вхідні дзвінки, СМС-повідомлення абонентського номеру НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , з прив`язкою до базових станцій та IMEI мобільного телефону, в період часу з 12-10 годин 24.07.2013 до 08-45 годин 03.08.2013 на 1одній сторінці (том 1 а.с.39-43);

-протоколом обшуку квартири АДРЕСА_3 від 03.08.2013 та компакт-диском з його відеозаписом, за місцем мешкання ОСОБА_10 , що проведено за участю спеціаліста та у присутності двох понятих, під час якого виявлено та вилучено телевізор «Samsung», мобільний телефон «SamsungGT S5360», ноутбук «HPPovilion» та пляшку вина «Tancia» (том 1 а.с.63-66);

-протоколом огляду предметів та фототаблицею до нього від 04.08.2013, в ході якого в приміщенні службового кабінету №422 Саксаганського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровські області, проведено огляд паперової упаковки від телевізора «Samsung», яку добровільно надала для огляду потерпіла ОСОБА_14 та повідомила, що вказана упаковка з-під телевізора, який зник з її квартири 01.08.2013 (том 1 а.с.92-93);

-протоколом огляду предметів та фототаблицею до нього від 04.08.2013, в ході якого в приміщенні службового кабінету №422 Саксаганського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровські області, проведений огляд паперової упаковки від ноутбуку «НР», яку добровільно надала для огляду потерпіла ОСОБА_14 та повідомила, що вказана упаковка з-під ноутбуку, який зник з її квартири 01.08.2013 (том 1 а.с.94-95);

-протоколом пред`явлення речей для впізнання та фототаблицею до нього від 04.08.2013, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_14 , в присутності двох понятих, впізнала мобільний телефон «Самсунг», що зник у неї з квартири 01.08.2013 (том 1 а.с.96-99);

-протоколом пред`явлення речей для впізнання та фототаблицею до нього від 04.08.2013, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_14 , в присутності двох понятих, впізнала пляшку вина «Tancia», що зникла з її квартири 01.08.2013 (том 1 а.с.100-103);

-протоколом проведення слідчого експерименту та відеозаписом на компакт-диску від 05.08.2013 за участю підозрюваного ОСОБА_10 , лікаря-експерта ОКЗ «Бюро СМЕ» ОСОБА_23 та захисника ОСОБА_24 , під час якого ОСОБА_10 , у присутності двох понятих, розповів та продемонстрував обставини вчинення ним злочину та механізм нанесення ОСОБА_16 тілесних ушкоджень (том 1 а.с.108-111);

-протоколом тимчасового доступу до речей (документів) і їх тимчасового вилучення від 09.08.2013, відповідно до якого слідчим СВ Саксаганського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровські області ОСОБА_25 у приміщенні імунологічної лабораторії Криворізького міжрайонного відділу ДОБ СМЕ, за участю спеціаліста ОСОБА_26 , у присутності двох понятих, вилучено зразки крові, отримані в ході дослідження трупу ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та відібрані 05.08.2013 у ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які упаковані в два паперових конверта (том 1 а.с.115);

-протоколом тимчасового доступу до речей (документів) і їх тимчасового вилучення від 11.09.2013, відповідно до якого старшим слідчим СВ Саксаганського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровські області ОСОБА_22 у приміщенні ПрАТ «Київстар» у присутності двох понятих, вилучено архівний файл з назвою «4313.rar» на цифровому носії оптичному диску CD-R (том 1 а.с.119);

-протоколом огляду предметів від 16.09.2013 та додатками до нього, з яких видно, що в приміщенні службового кабінету №422 Саксаганського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровські області, проведено огляд компакт диску CD-R з поміткою на ньому «4113», під час якого роздруковані файли «KRR_4313_677234561» вихідні та вхідні дзвінки, СМС-повідомлення абонентського номеру НОМЕР_3 , з прив`язкою до базових станцій, в період часу з 14-47 годин 05.07.2013 до 21-16 годин 01.08.2013 на тридцяти сторінках; з файлу «прив`язка» роздруковані номера базових станцій з прив`язкою до адрес в м. Кривому Розі на двох сторінках; з файлу «KRR_4313_677234561_ІМ» роздруковані вихідні дзвінки з абонентського номеру НОМЕР_3 , з прив`язкою до IMEI мобільного телефону, в період часу з 08-13 годин 31.07.2013 до 22-16 годин 02.08.2013 на 1одній сторінці (том 1 а.с.120-154);

-висновком експерта №56/01-187 від 22.08.2013, відповідно до якого, серед наданих на дослідження слідів пальців та долонь рук наявні сліди ОСОБА_17 , ОСОБА_16 та ОСОБА_14 , при цьому сліди пальців рук ОСОБА_10 серед досліджуваного матеріалу відсутні (том 1 а.с.161-186);

-висновком експерта №1959 від 05.08.2013, згідно з підсумками якого, у ОСОБА_10 виявлені синці обличчя, шиї, грудної клітини, правого стегна, садно правого плечового суглоба, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень. Ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею, якими могли бути як озброєна, так і неозброєна рука, взута нога або буд-який предмет з такими ж властивостями. Тілесні ушкодження могли виникнути при обставинах, вказаних в постанові про призначення експертизи. Давність виявлених синці обличчя та шиї, садна плечового суглоба можуть відповідати 01.08.2013; синців грудної клітини та правого стегна - не менше п`яти діб до моменту огляду (том 1 а.с.191-192);

-висновком експерта №1575 від 02.08.2013, відповідно до підсумків якої у ОСОБА_16 виявлені наступні тілесні ушкодження: роздвоєна, замкнена, з перехрестом на задній поверхні шиї, горизонтальна, нерівномірно виражена прижиттєва странгуляційна борозни в верхній третині шиї; крововиливи у м`які покривні тканини потиличної області голови, шиї та спини, які утворились від дії твердих тупих предметів, якими могли бути вузький жорсткий зашморг і поверхні кистей рук при здавлюванні органів шиї при удавленні, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як такі що спричинили смерть. Смерть ОСОБА_16 настала від стискання органів шиї зашморгом при удавленні, що підтверджується вищевказаним механізмом спричинення тілесних, а також виявленими при дослідження трупа морфологічними ознаками смерті від механічної асфіксії, а саме: плямистими крововиливами у кон`юнктиви і склери, крапковими внутрішньо шкіряними крововиливами на шиї і грудній клітці, рідким станом крові у аорті і порожнинах серця, повнокров`ям внутрішніх органів (том 1 а.с.203-205);

-висновком експерта №1575д від 01.09.2013, відповідно до якого, зокрема, будь-яких об`єктивних судово-медичних даних про спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_16 при дії фізичної сили по типу ударів немає. Смерть його настала за 4-6 годин до вимірювання трупних змін під час огляду трупа на місці пригоди, що відповідає проміжку часу з 10-00 годин до 12-00 годин 01.08.2013. Згідно з роздвоєнням странгуляційної борозни на шиї, кількість травмуючих дій зашморгу була не менше двох. Механізм утворення, локалізація і особливості спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_16 , які продемонстрував ОСОБА_10 під час слідчого експерименту, можуть відповідати локалізації, характеру і особливостям тілесних ушкоджень, які виявлені при дослідженні трупу (том 1 а.с.207-209);

-висновком експерта №593 від 28.08.2013, згідно з яким в піднігтьовому вмісті обох рук ОСОБА_16 наявність крові не встановлена, при цитологічному дослідженні клітини з ядрами та мікрочастки тканин людини не виявлені (том 2 а.с.6-7);

-висновком експерта №594 від 29.08.2013, згідно з яким в піднігтьовому вмісті обох рук ОСОБА_10 наявність крові не встановлена, при цитологічному дослідженні клітини з ядрами та мікрочастки тканин людини не виявлені (том 2 а.с.14-15);

-висновком експерта №595 від 29.08.2013, згідно з яким на поверхні металевого ланцюжка, наданого на дослідження, наявність крові не встановлена, при цитологічному дослідженні клітини з ядрами та мікрочастки тканин людини не виявлені (том 2 а.с.22-23);

-висновком експерта №621 від 05.09.2013, згідно з яким на презервативі, наданому на дослідження, наявність калу не встановлена (том 2 а.с.30-31);

-протоколом огляду предметів від 19.08.2013 та додатками до нього, з яких видно, що в приміщенні службового кабінету №422 Саксаганського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровські області, проведений огляд мобільного телефону «SamsungGT-S3850» з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» НОМЕР_4 , який був добровільно наданий для огляду ОСОБА_27 та повідомлено нею, що саме на цей мобільний телефон з даною сім-карткою їй телефонував чоловік ОСОБА_10 01.08.2013. при перегляді списку вхідних та вихідних дзвінків встановлено: вхідні дзвінки з абонентського номеру НОМЕР_3 01.08.2013 о 11-11, 11-34, 18-05, 19-03 годин, вихідні дзвінки на абонентський номер НОМЕР_3 01.08.2013 о 11-57, 11-57, 12-04 (розмова тривалістю 1 хвилина 43 секунди) (том 2 а.а.45-46);

-протоколом огляду предмета від 22.08.2013, відповідно до якого предметом огляду є мобільний телефон «Nokia Х2-02» чорного кольору ІМЕІ НОМЕР_5 ; НОМЕР_6 , добровільно виданий ОСОБА_28 , яка пояснила, що цей мобільний телефон купив їй знайомий ОСОБА_29 за 420 грн. на «Соцмісті». Про те, що мобільний телефон раніше належав ОСОБА_16 вона не знала (том 2 а.с.53);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.09.2013 під час якого свідок ОСОБА_30 , у присутності двох понятих, серед чотирьох осіб пред`явлених йому, опізнав ОСОБА_10 , як особу, який продав йому 02.08.2013 в магазині «Флешмобайл» мобільний телефон «Nokia Х2-02» чорного кольору (том 2 а.с.63, 64);

-протоколом огляду предметів від 16.09.2013 та додатками до нього, з яких видно, що в приміщенні службового кабінету №422 Саксаганського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровські області, проведений огляд мобільного телефону «Nokia 6303» ІМЕІ НОМЕР_7 , який був вилучений 03.08.2013 у ОСОБА_10 під час його затримання. При перегляді списку вхідних та вихідних дзвінків встановлено, вхідні дзвінки з абонентського номеру НОМЕР_8 з позначкою «мама» 01.08.2013 о 11-09 годин та вихідні дзвінки на абонентський номер НОМЕР_9 з позначкою «жена» 01.08.2013 о 12-03 годин. Окрім того, при перегляді списку вхідних та вихідних СМС-повідомлень встановлено вхідні повідомлення з абонентського номеру НОМЕР_1 та вихідні повідомлення на абонентський номер НОМЕР_10 , інтимного та непристойного змісту з нецензурними висловлюваннями (том 2 а.а.65-66);

-висновком експерта №56/01-247 від 24.09.2013, відповідно до якого сліди пальців рук, наданих на дослідження експерту, залишені не ОСОБА_31 , а іншою особою (том 2 а.с.133-136);

-довідкою з авіаметеостанції Дніпропетровського регіонального центру гідрометеорології №10.02.195 від 23.06.2014, у якій зазначено температурний режим за даними авіаційної метеорологічної станції Кривий Ріг 01.08.2013 з 08-00 по 17-00 годин київського часу (том 3 а.с.223);

-довідкою від 22.07.2014 щодо аналітичного опрацювання інформації про з`єднання абонентів операторів мобільного (рухомого) зв`язку за ЄРДР №0003195 від 01.08.2013, відповідно до якої, аналізом роздруківки деталізації з`єднань абонентського номера НОМЕР_1 за період часу з 00:30:11 годин 01.07.2013 до 18:30:45 годин 07.08.2013, встановлено, що в записах типу з`єднань «вхідне СМС-повідомлення», «вихідне СМС-повідомлення», прив`язка до базових станції оператором мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» не вказана (том 4 а.с.2-82);

-копією постанови старшого слідчого прокуратури Саксаганського району м. Кривого Рогу ОСОБА_32 від 11.10.2013, якою прийнято рішення про закриття кримінального провадження №0004451 від 08.10.2013 за ч.1 ст.365 КК України за заявою ОСОБА_10 на дії працівників Саксаганського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, за відсутністю в їх діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України (том 4 а.с.95-96);

-додатковим висновком експерта №1575 від 12.11.2014, відповідно до підсумків якого враховуючи ступінь вираженості трупних явищ при огляді трупу ОСОБА_16 на місці події, пору року (температура зовнішнього середовища 27,3?), умови перебування трупу, відсутність на трупі одягу при огляді, а також, дані розтину тіла (ступінь вгодованості трупу та вираженості підшкірної жирової клітковини), причину смерті, можливо прийти до висновку, що смерть потерпілого могла наступити за 6-10 годин до часу огляду трупу на місці події (16 годин 15 хвилин 01.08.2013) (том 4 а.с.144-145);

-копією постанови слідчого прокуратури Саксаганського району м. Кривого Рогу ОСОБА_33 від 30.09.2013, якою прийнято рішення про закриття кримінального провадження №0000077 від 22.08.2013 за заявою ОСОБА_27 на дії працівників Саксаганського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, які 03.08.2013 провели обшук в квартирі заявниці за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого викрали речі, що належать останній, за відсутністю в їх діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України (том 5 а.с.40б-40г);

-висновком експерта №174 від 07.08.2015, згідно з яким, враховуючи ступінь вираженості трупних явищ, встановлених на 16.15-16.20 годин 01.08.2013, температуру тіла(32,5 ?), температуру навколишнього (27,3 ?), трупних явищ, встановлених при дослідженні трупа в морзі на 11-28 годин 02.08.2013, комісія експертів прийшла до висновку, що з моменту смерті до моменту первинного огляду трупа ОСОБА_16 пройшов час в межах 4-9 годин (том 5 а.с.76-91);

-довідкою, яка містить інформацію про вхідні та вихідні дзвінки на номер НОМЕР_1 , із зазначенням номерів мобільних операторів по базовим станціям: LAC 47004, 47003 СID 09711, 18622 за період часу з 00:00:00 години 31.07.2013 до 23:59:59 години 03.08.2013 за адресами: АДРЕСА_4 , район універмагу АБВ-техніка та район від АДРЕСА_5 до Нікопольського шосе (том 6 а.с.16).

Колегія суддів, керуючись ст. 94 КПК України, оцінюючи наведені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, з урахуванням того, що у провадженні забезпечено всебічний, повний та об`єктивний розгляд всіх обставин, та приходить «поза розумним сумнівом» до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині та таємного викрадення чужого майна (крадіжка), за встановлених обставин, визнаних доведеними та вірно кваліфікованими за ч. 1 ст. 115 та ч. 1 ст. 185 КК України.

Вказаний висновок суду узгоджується з п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» (заява №1637/04), у якому зазначено, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Авшар проти Туреччини» п.282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Суд критично ставиться до невизнання обвинуваченим кваліфікації інкримінованого йому злочину та щодо його версії про відсутність у нього умислу на вчинення вбивства, оскільки суд сприймає таку версію, як бажання останнього уникнути відповідальності, передбаченої статтею кримінального закону.

Аналізуючи всі докази в їх сукупності, колегія суддів за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованих йому діянь повністю доведена, а саме.

Станом на серпень 2013 року ОСОБА_10 був одруженим з 24.12.2011 із громадянкою ОСОБА_27 , з якою має спільну доньку ОСОБА_34 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвами про одруження та про народження дитини (том 2 а.с. 104-105). Отже мав міцні соціальні зв`язки.

Оцінюючи твердження обвинуваченого ОСОБА_10 в тій частині, що він не мав умислу заподіяти смерть потерпілому, а діяв в обстановці захисту від насильницьких дій потерпілого ОСОБА_16 , суд вважає хибними та недостовірними, оскільки в судовому засіданні стороною захисту не доведено існування саме таких обставин.

Суд зазначає, що закріплене в статті 36 КК України право кожної особи на необхідну оборону є важливою гарантією реалізації конституційного положення про те, що кожний має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань (частина третя статті 27 Конституції України).

Особливістю злочину, вчиненого з перевищенням меж необхідної оборони, є специфіка його мотиву, а саме прагнення захистити інтереси особи, держави, суспільні інтереси, життя, здоров`я чи права того, хто обороняється, чи іншої особи від суспільно небезпечного посягання. Намір захистити особисті чи суспільні інтереси від злочинного посягання є визначальним мотивом не тільки у разі необхідної оборони, а й при перевищенні її меж. При цьому перевищення меж оборони може бути зумовлене й іншими мотивами, наприклад: наміром розправитися з нападником через учинений ним напад, страхом тощо. Проте існування різних мотивів не змінює того, що мотив захисту є основним стимулом, який визначає поведінку особи, яка перевищила межі необхідної оборони. Мотивація дій винного при перевищенні меж необхідної оборони має бути в основному зумовлена захистом від суспільно небезпечного посягання охоронюваних законом прав та інтересів.

Таким чином, для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного з умисним позбавленням життя особи, зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному конкретному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.

У разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватись на загальних підставах.

Відповідно до ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені виключно з метою захисту від суспільно небезпечного посягання для його негайного відвернення чи припинення. Стан необхідної оборони виникає в момент вчинення такого посягання або у разі створення нападником реальної загрози заподіяння шкоди, відтак відсутній в діях учасника обопільної сварки. Бійки з помсти, інших мотивів, викликаних особистими стосунками винного з потерпілим. Такі дії, якщо вони пов`язані з позбавленням життя потерпілого, за відсутності кваліфікуючих ознак, передбачених ч.2 ст.115 КК України, належить кваліфікувати за ч.1 ст.115 КК України як умисне вбивство.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002, наведених у п.п. 2,5 Постанови №1 «Про судову практику в справах про необхідну оборону», при з`ясуванні наявності загрози посягання необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну. Щоб установити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, суди повинні враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини.

Враховуючи, що обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ст. 118 КК України, на відміну від злочину, передбаченого ст. 115 КК України, є мотив діяння захист винною особою охоронюваних законом, на думку суду насильство, застосоване потерпілим до обвинуваченого один удар в область голови, не є співрозмірним насильству обвинуваченого здавлювання шиї протягом тривалого часу, достатнього для настання смерті потерпілого.

З встановлених судом фактичних обставин провадження, підтверджених безпосередньо дослідженими доказами, вбачається, що ОСОБА_10 , вчиняючи умисне вбивство потерпілого діяв на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків. При цьому колегія суддів зазначає, що обвинувачений не зазнав суспільно небезпечного посягання достатньої інтенсивності з боку потерпілого ОСОБА_16 , оскільки потерпілим обвинуваченому після відмови вступити із ним в статеві відносини неприроднім способом, а саме орально, було нанесено лише одного удару в область обличчя, від якого обвинувачений присів у крісло, а вставши накинувся на потерпілого, повалив останнього на диван, опинившись зверху на потерпілому задушив його руками та ланцюжком.

Вказане об`єктивно підтверджується судово-медичними даними, зокрема висновком експерта №1959 від 05.08.2013 у ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження, які за своїм характером відносяться до легких, а саме синці обличчя (отриманні від удару потерпілого) та шиї, садна плечового суглоба (отриманні внаслідок бійки з потерпілим в спальні його квартири), які можуть відповідати 01.08.2013 та синці грудної клітини та правого стегна, які виникли не менше п`яти діб до моменту огляду(отриманні до 01.08.2013). Тілесні ушкодження могли виникнути при обставинах, вказаних в постанові про призначення експертизи.

Натомість у потерпілого виявлено тілесні ушкодження на шиї, які утворились від дії твердих тупих предметів, якими могли бути вузький жорсткий зашморг і поверхні кистей рук при здавлюванні органів шиї при удавленні, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як такі що спричинили смерть. Смерть ОСОБА_16 настала від стискання органів шиї зашморгом при удавленні, а також виявленими при дослідженні трупа, морфологічними ознаками смерті від механічної асфіксії.

Аналізуючи викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що в результаті отриманих тілесних ушкоджень від дій потерпілого ОСОБА_16 в ході конфлікту у обвинуваченого ОСОБА_10 раптово виник прямий умисел на вбивство останнього, через що він встав з крісла, у якому перебував під час пропозицій потерпілого, і між ними почалась бійка, під час якої він застосував щодо ОСОБА_16 підсікання, від якого останній впав обличчям на диван. Тоді ОСОБА_10 опинився зверху на спині ОСОБА_16 і вчепився в його шию двома руками задушливим прийомом, доки останній не припинив чинити опір.

Також виходячи із змісту смс-переписки обвинуваченого та потерпілого можна зробити висновок, що ОСОБА_10 знав або міг здогадуватися щодо сексуальних вподобань свого співрозмовника, тому міг передбачати перебіг подій після його приходу до квартири потерпілого та характерні дії щодо нього з боку останнього, в тому числі оголення тіла, перебуваючи у нього в квартирі. За таких обставин суд критично ставиться до посилання сторони захисту щодо обурення обвинуваченого з приводу непристойних пропозицій гомосексуального характеру щодо нього та побоювання за свою статеву свободу.

Також судом враховано те, що вбивство потерпілого відбувалося вдень, отже обвинувачений ОСОБА_10 , відмовившись від пропозиції потерпілого зайнятись статевим актом у неприродний спосіб (орально) мав змогу покликати на допомогу сторонніх осіб або можливість втекти із квартири, проте бажаючи помститись ОСОБА_16 за нанесений удар в обличчя він вчинив активні дії, напав на потерпілого, які виразилися у заподіянні потерпілому смертельних тілесних ушкоджень, поваливши потерпілого на диван обличчям вниз і, всівшись зверху, чим зменшив можливість останнього рухатися, почав його душити обома руками та ланцюжком, який був одягнений на потерпілому.

Під час встановлених судовим розглядом подій, обвинувачений ОСОБА_10 повністю усвідомлював, що стискання руками шиї, життєвоважливої частини тіла, протягом тривалого часу, перешкоджає здатності дихання потерпілого, проте продовжував здійснювати вказані дії, доки останній перестав захищатися та подавати ознаки життя.

Такі обставини дають підстави для висновку, що ОСОБА_10 не перебував у стані необхідної оборони, оскільки подальші дії з боку ОСОБА_16 не свідчать про достатність підстав вважати, що обвинувачений зазнав суспільно небезпечного посягання, при цьому намір ОСОБА_10 вчинити розправу над ОСОБА_16 , домінував під час бійки і був визначальним мотивом здавлення життєво важливого органу шиї.

Зазначені обставини свідчать про наявність у обвинуваченого ОСОБА_10 прямого умислу на протиправне позбавлення життя потерпілого ОСОБА_16 та не вбачає у діях обвинуваченого перевищення меж необхідної оборони, зважаючи на обставини встановлені в ході судового розгляду, враховуючи, що визначальним у поведінці обвинуваченого був не захист від дій потерпілого, а бажання спричинити йому шкоду (розправитися), про що також свідчить мотив помсти обвинуваченого, який виразився у подальшому викрадені з квартири речей потерпілого.

Аналізуючи покази обвинуваченого, дослідивши та оцінивши вивчені в справі докази, виходячи із сукупності досліджених судом обставин вчиненого діяння, способу заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, кількості, характеру та локалізації тілесних ушкоджень потерпілого, що знаходились в прямому причинному зв`язку з протиправними діями обвинуваченого, колегія суддів приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_10 винен у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України за ознаками вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині.

В ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_10 неодноразово звертався до суду з заявами аналогічного змісту, відповідно до якого 03.08.2013 працівниками міліції під час його затримання, здійснювався щодо нього фізичний тиск, а саме наносились тілесні ушкодження. В підтвердження вказаних обставин, до заяви обвинуваченим додано фотокартки, з яких, на його думку, можна встановити наявність у нього травм.

27.08.2018 колегією суддів Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області прийнято рішення про направлення вказаної заяви ОСОБА_10 прокурору Криворізької місцевої прокуратури №3 Дніпропетровської області для проведення відповідної перевірки відомостей, згідно з вимогами КПК України, а також направлено запит до Ізолятору тимчасового тримання №2 (м. Кривий Ріг) ГУ НП у Дніпропетровській області про надання інформації про те, чи мав обвинувачений ОСОБА_10 , під час надходження до ІТТ №2 будь-які тілесні ушкодження.

У відповідь на вказаний запит, начальником ІТТ №2 повідомлено, що не може надати будь-яку інформацію стосовно наявності у ОСОБА_10 тілесних ушкоджень при поміщенні до ІТТ 03.08.2013 у зв`язку з тим, що строки зберігання Журналу первинного обстеження осіб, що поміщуються в ІТТ становить 3 роки та на момент надання відповіді на запит знищений, відповідно до наказу Національної поліції України №737 від 23.08.2016 (том 7 а.с.239).

Також, відповідно до наданої відповіді з Криворізької місцевої прокуратури №3, що, також, підтверджується матеріалами кримінального провадження, за фактом, викладеним у вищевказаній заяві ОСОБА_10 вже проводилась відповідна перевірка, відомості про яку внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004451 від 08.10.2013 за ознаками ч.1 ст.365 КК України. При цьому, старшим слідчим прокуратури Саксаганського району м. Кривого Рогу ОСОБА_35 11.10.2013 винесено відповідну постанову про закриття вказаного кримінального провадження за відсутності в діях працівників міліції Саксаганського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області складу кримінального правопорушення, при затриманні ОСОБА_10 . Вказана постанова не оскаржувалась та не скасовувалась.

Також, відповідно до вказаного вище повідомлення, в ході досудового розслідування вказаного кримінального правопорушення встановлено, що допитаний 03.08.2013 ОСОБА_10 , в якості підозрюваного, в присутності свого захисника ОСОБА_24 , не повідомляв про факт застосування до нього морального та фізичного впливу зі сторони співробітників міліції, а на питання захисника про наявні у нього тілесні ушкодження, він повідомив, що вказані ним пошкодження отримав під час бійки та боротьби з потерпілим під час вчинення злочину (том 7 а.с.240-241).

Отже, у зв`язку з викладеним вище та, зважаючи на те, що викладені в заяві обвинуваченого обставини про застосування щодо нього недозволених методів проведення досудового слідства, не підтвердились під час перевірки, колегія суддів вважає його доводи необґрунтованими, та не приймає їх до уваги під час ухвалення вироку.

Суд критично оцінює покази обвинуваченого щодо того, що він не викрадав з квартири ОСОБА_16 мобільний телефон «Nokia Х2-02», оскільки такі його покази спростовуються протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.09.2013 під час якого свідок ОСОБА_30 , у присутності двох понятих, серед чотирьох осіб пред`явлених йому, впізнав ОСОБА_10 , як особу, який продав йому 02.08.2013 в магазині «Флешмобайл» мобільний телефон «Nokia Х2-02» чорного кольору та показами потрепілої ОСОБА_14 , яка повідомила, що разом з іншими речами з квартири пропав мобільний телефон сина «Nokia Х2-02».

Суд критично оцінює доводи сторони обвинувачення щодо викрадення з квартири потерпілого пляшки вина «Chianti», оскільки відповідно до протоколу обшуку у квартирі АДРЕСА_3 03.08.2013 виявлено та вилучено пляшку вина «Tancia», що також підтверджується протоколом пред`явлення речей для впізнання та фототаблицею до нього від 04.08.2013, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_14 впізнала пляшку вина «Tancia», що зникла з її квартири 01.08.2013, а не ту, викрадення якої інкримінується обвинуваченому.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні висновок експерта №56/01-187 від 22.08.2013, відповідно до якого, серед наданих на дослідження слідів пальців та долонь рук наявні сліди ОСОБА_17 , ОСОБА_16 та ОСОБА_14 , а також оцінюючи висновок експерта №56/01-247 від 24.09.2013, відповідно до якого сліди пальців рук, наданих на дослідження експерту, залишені іншою особою, вважає, що ці докази допустимі, але неналежні, оскільки в ході проведення експертизи сліди пальців рук ОСОБА_10 серед досліджуваного матеріалу відсутні, тим самим вони ані підтверджують, ані спростовують обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Оцінюючи доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_11 про визнання протоколу обшуку від 03.08.2013, його відеозапису та протоколу затримання обвинуваченого недопустимими доказами, колегія суддів відхиляє зазначені доводи, враховуючи, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскер де Кастро проти Португалії`від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельник проти України`від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції).

Судом також врахована позиція Європейського суду з прав людини, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Також, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, а саме п.44 рішення «Свєтіна проти Словенії», при визначенні справедливості розгляду у цілому слід також враховувати, чи було забезпечено право на захист. Зокрема, необхідно встановити, чи була у заявника можливість оскаржувати достовірність доказів і опротестовувати їх використання. Крім того, необхідно враховувати якість доказів, у тому числі, чи не викликають сумніви у їх достовірності або точності ті обставини, за яких вони були отримані. Хоча проблема справедливості не обов`язково виникає там, де отримані докази не підкріплені іншими матеріалами, треба зазначити, що у випадках, коли докази є досить вагомими і немає ризику щодо їх недостовірності, потреба в підтверджуючих доказах, відповідно, є меншою.

Отже, при вирішенні питання про недопустимість досліджених доказів, колегія суддів виходить з наступних мотивів.

Так, під час перегляду відеозапису обшуку квартири АДРЕСА_3 за місцем мешкання ОСОБА_10 (том 1 а.с.66), колегією суддів встановлено, що обшук працівниками поліції проведено з повним дотриманням вимог ст.234 КПК України. Так, обвинуваченого належним чином повідомлено про проведення зазначеної слідчої дії, обшук проводився за участю спеціаліста та у присутності двох понятих. Окремо, колегія суддів наголошує на тому, що ОСОБА_10 роз`яснювались його права, зокрема і право на захист, яким останній не скористався. При цьому, відповідно до протоколу обшуку від 03.08.2013, він прочитаний учасникам вказаної слідчої дії вголос, будь-яких зауважень чи заперечень від них на протокол не надходило, до того ж ОСОБА_10 отримав його примірник особисто, про що свідчить власноруч зроблений ним підпис (том 1 а.с.63-65).

При цьому, колегія суддів звертає увагу на положення ч.1 ст.52 КПК України, відповідно до якої участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів. У цьому випадку участь захисника забезпечується з моменту набуття особою статусу підозрюваного.

Так, ОСОБА_10 обвинувачується, зокрема у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, який відповідно до положень ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Згідно з протоколом роз`яснення права на захист від 03.08.2013, таке право роз`яснено ОСОБА_10 о 17-52 години, яким він виявив бажання скористатися та заявив про те, що бажає мати захисника безоплатно за рахунок держави (том 1 а.с.77).

Як видно з повідомлення про підозру, останнє вручено обвинуваченому ОСОБА_10 03.08.2013 о 18-00 у присутності захисника ОСОБА_24 (том 1 а.с.78).

Отже, на підставі викладеного та приймаючи до уваги те, що слідчим у цьому кримінальному провадженні належним чином забезпечено участь захисника з моменту набуття ОСОБА_10 статусу підозрюваного, колегія суддів приходить до висновку, що з боку працівників поліції не допущено будь-яких порушень права на захист обвинуваченого.

Доводи захисника з приводу невідповідності тривалості відеозапису, зазначеному у протоколі обшуку квартири, колегія суддів не приймає до уваги та вважає, що вони жодним чином не впливають на кваліфікацію дій ОСОБА_10 для встановлення наявності в його діях вини у вчиненні кримінальних правопорушень, що йому інкримінуються.

Колегія суддів, відповідно до вимог ст. 85, 94 КПК України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, виходячи з глибокого аналізу кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, оцінюючи їх у своїй сукупності та достатнього взаємозв`язку, вважає, що факти вчинення злочину ОСОБА_10 знайшли своє підтвердження в суді.

Відповідно до положень ст.ст.50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При призначенні покарання необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

При визначенні міри покарання, колегія суддів, відповідно до положень ст.ст.65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, як, відповідно до положень ст.12 КК України, класифікуються як особливо тяжкий злочин та злочин середньої тяжкості, конкретні обставини вчинення кримінальних правопорушень, а також відомості, які характеризують особу обвинуваченого та наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, колегія суддів, враховує фактичні обставини вчинення ОСОБА_10 умисного вбивства ОСОБА_16 , а саме характер тілесних ушкоджень завданих обвинуваченим, раптово виниклий умисел на вчинення цього особливо тяжкого злочину та малозначний привід для цього, а також обставини вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжки).

При врахуванні обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005, щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Так, колегією суддів не встановлено обставин згідно з ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_10 та обставин, що обтяжують покарання останнього, відповідно до ст.67 КК України.

Відповідно до змісту ч.2 ст.50, ст.65 КК України та п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_10 по відношенню до інкримінованих йому кримінальних правопорушень підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України та є осудним (том 2 а.с.98).

Також, колегія суддів вважає, що скоюючи злочин, обвинувачений діяв цинічно, усвідомлюючи характер та наслідки своїх протиправних дій, а також невідворотність їх наслідків у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_16 та враховує ці обставини при призначенні покарання ОСОБА_10 .

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , колегія суддів приймає до уваги дані про особу обвинуваченого, який під наглядом лікарів психіатра та нарколога не перебував та не перебуває (том 2 а.с.98, 99), раніше не судимий (том 2 а.с.102-103), за місцем роботи та проживання характеризується позитивно (том 2 а.с.95, 96, 97), перебуває у шлюбі (том 2 а.с.105) та має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_36 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (том 2 а.с.104).

Виходячи із загальних засад призначення покарання, з урахуванням зазначених вище обставин, колегія суддів вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_10 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкцій статей кримінального закону, за якими визнає його винуватим, вважаючи, що таке покарання буде справедливим, відповідатиме вчиненому злочину та достатнім для виправлення ОСОБА_10 .

При цьому, колегія суддів не знаходить підстав для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_10 положень ст.69 та ст.75 КК України, оскільки не встановлено сукупності обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину.

Разом з цим, колегія суддів визнала за необхідне призначити ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі, яке він повинен відбувати реально, але вважає за можливе до набрання вироком законної сили щодо нього залишити без змін запобіжний захід у вигляді застави.

При цьому, відповідно до положень ч.11 ст.182 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне після набрання вироком законної сили, запобіжний захід у вигляді застави, внесений з метою забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_10 покладених на нього судом обов`язків скасувати, а суму застави в розмірі 110240 грн. 00 коп. повернути заставодавцю.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015, колегія суддів вважає за необхідне зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_10 з моменту затримання по день звільнення його з-під варти під заставу з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно із протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, ОСОБА_10 затримано 03.08.2013 (том 1 а.с.70-71).

Відповідно до повідомлення в.о. начальника відділу КВСР Криворізької УВП УДПтСУ у Дніпропетровській області №3 від 10.05.2016, ОСОБА_10 звільнено 04.05.2016 із зазначеного закладу під заставу в розмірі 110240 грн., що внесена на підставі ухвали Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.03.2016 (том 6 а.с.112).

Отже, з урахуванням викладеного, в строк відбування покарання ОСОБА_10 підлягає зарахуванню строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 03.08.2013 по день звільнення його з-під варти під заставу 04.05.2016, що узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду у справі №663/537/17 від 29.08.2018.

Потерпілою ОСОБА_14 , відповідно до вимог ст.128 КПК України, подано цивільний позов до ОСОБА_10 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, який вона в ході судового розгляду неодноразово уточнювала, остання редакція від 23.07.2015. Позовні вимоги потерпілої пролягають у стягненні з ОСОБА_10 матеріальної шкоди в розмірі 35286 грн. та 200000 грн. в рахунок моральної шкоди.

В обґрунтування позову потерпіла посилається на те, що у результаті незаконних дій ОСОБА_10 вона вимушена була понести матеріальні витрати на: поховання чоловіка у розмірі 3780 грн.; послуги на підготовку тіла до поховання у розмірі 815 грн. та комісію банку - 10 грн.; проведення похоронного обіду на суму 2038,25 грн.; монтаж надгробного пам`ятника у сумі 24523 грн. Окрім того, потерпілою понесено витрати на правову допомогу у розмірі 4000 грн., які вона також просить стягнути з обвинуваченого. Окрім того, потерпіла стверджує, що в результаті злочину їй завдано моральну шкоду, оскільки вона зазнала глибокі душевні страждання в зв`язку з втратою чоловіка. Їй спричинено сильні душевні переживання, оскільки змінився її звичний спосіб життя. Вона постійно вимушена нести додаткові витрати на лікування свого здоров`я, через смерть чоловіка. Спричинену їй моральну шкоду оцінює у 200000 грн.

У судовому засіданні потерпіла та її представник підтримали цивільний позов у редакції від 23.07.2015 та просили його задовольнити у повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_10 цивільний позов потерпілої ОСОБА_14 визнав у частині стягнення матеріальної шкоди повністю, а у частині моральної шкоди частково, оскільки не визнає кваліфікацію інкримінованого йому злочину.

Захисник ОСОБА_11 підтримав думку обвинуваченого.

Прокурор підтримала цивільний позов та просила стягнути з обвинуваченого на користь потерпілої заявлені нею суми матеріальних збитків та моральної шкоди.

Вирішуючи цивільний позов потерпілої, колегія суддів, вислухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали кримінального провадження, цивільного позову та додатків до нього, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_14 підлягають до часткового задоволення, виходячи з такого.

Згідно з положеннями ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Статтею 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов, зокрема до обвинуваченого за шкоду, завдану його діяннями. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до положень ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи, зокрема, обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

За ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Стаття 1201 ЦК України передбачає, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про поховання та похоронну справу», поховання це діяльність відповідних органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у межах повноважень, визначених цим Законом, а також суб`єктів господарювання, спрямована на: забезпечення належного ставлення до тіла (останків, праху) померлого (далі тіла); забезпечення права громадян на захоронення їхнього тіла відповідно до їх волевиявлення, якщо таке є; створення та експлуатацію об`єктів, призначених для поховання, утримання і збереження місць поховань; організацію і проведення поховань померлих та/або загиблих (далі померлих); надання ритуальних послуг, реалізацію предметів ритуальної належності.

Згідно з ст.2 Закону України «Про поховання та похоронну справу», поховання померлого це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.

Так, з наданих потерпілою ОСОБА_14 документів на підтвердження завданої обвинуваченим матеріальної шкоди, колегія суддів приймає до уваги витрати понесенні нею на: ритуальні послуги ФОП ОСОБА_37 у сумі 3780 грн. (том 3 а.с.49, 51-55); послуги підготовки тіла до поховання у сумі 815 грн та комісію банку 10 грн. (том 3 а.с.45, 46); поминальний обід на суму 2038,25 грн. (том 3 а.с.47); придбання пам`ятнику, гранітної огорожі та іншого у сумі 24523 грн. (том 4 а.с.149). Загальна сума вказаних витрат складає 31166,25 грн.

Вирішуючи питання про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілої понесених нею витрат на правову допомогу, колегія суддів виходить з наступного.

Так, відповідно до положень ч.2 ст.120 КПК України, витрати пов`язані з оплатою допомоги, зокрема, представника потерпілого, який надає правову допомогу за договором, несе потерпілий.

При цьому, згідно з ч.1 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені витрати, до яких, в тому числі, відповідно до п.1 ч.1 ст.118 КПК України, відносяться і витрати на правову допомогу.

Потерпілою в підтвердження витрат на правову допомогу і як доказ оплати юридичних послуг адвоката ОСОБА_15 , надано копію квитанції до прибуткового касового ордера №145 від 18.09.2013 на суму 4000 грн. (том 3 а.с.48).

Таким чином, колегія суддів дійшла до висновку про необхідність стягнення з обвинуваченого на користь потерпілої витрат, понесених нею у зв`язку зі смертю чоловіка та витрат на правову допомогу на загальну суму 35166,25 грн., які підтверджені належними копіями квитанцій про оплату.

Разом з цим колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що потерпілою у цивільному позові в частині стягнення завданої матеріальної шкоди заявлено вимоги на суму 35286 грн., але будь-яких інших доказів в підтвердження понесених витрат на залишок суми у розмірі 119,75 грн. потерпілою не надано, а тому, ця сума не підлягає стягненню з обвинуваченого, в зв`язку з їх недоведеністю.

При цьому, колегія суддів не приймає до уваги копію квитанції від 13.05.2015 про оплату аналізів у медичній лабораторії на загальну суму 340 грн. (том 5 а.с.20), оскільки подія, під час якої сталося кримінальне правопорушення відбулася 01.08.2013. З квитанції не можливо встановити, хто саме та у зв`язку з чим здавав вказані аналізи та яким чином вони пов`язані із вчиненим злочином.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди потерпілій ОСОБА_14 , колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у пунктах 3, 5 та 9 у постанові №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Аналізуючи фактичні обставини кримінального провадження, колегія суддів прийшла до висновку щодо обґрунтованості вини обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.185 КК України.

Вирішуючи питання щодо розміру завданої моральної шкоди, що підлягає стягненню, колегія суддів приймає до уваги тривалість моральних страждань і переживань потерпілої, оскільки остання втратила члена сім`ї чоловіка, що призвело до істотних змін в її житті та негативно позначилися на її моральному стані.

Отже, беручи до уваги конкретні обставини провадження, наслідки, що наступили, характер і глибину душевних, емоційних, моральних страждань, які перенесла потерпіла, їх тривалість, ґрунтуючись на принципах розумності і справедливості, колегія суддів вважає, що позовні вимоги потерпілої в частині відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню, а з обвинуваченого ОСОБА_10 , на користь потерпілої ОСОБА_14 підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 200000 гривень.

Питання розподілу процесуальних витрат колегією суддів вирішується в порядку, передбаченому ст.124 КПК України.

Питання речових доказів колегією суддів вирішується в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст.ст.369, 370, 373, 374 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

ОСОБА_10 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115 та ч.1 ст.185 КК України.

Призначити ОСОБА_10 покарання за:

- ч.1 ст.185 КК України, у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік;

- ч.1 ст.115 КК України, у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років;

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_10 у вигляді застави залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Після набрання вироком законної сили, запобіжний захід у вигляді застави скасувати, суму застави в розмірі 110240 (сто десять тисяч двісті сорок) гривень 00 коп. повернути заставодавцю.

Строк відбування покарання ОСОБА_10 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

На підставі положень ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_10 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з дня затримання 03.08.2013 по день звільнення його з-під варти під заставу 04.05.2016.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_14 до ОСОБА_10 задовольнити частково.

Стягнути ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_11 , на користь ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , завдану матеріальну шкоду у розмірі 31166 (тридцять одна тисяча сто шістдесят шість) гривень 25 коп.

Стягнути з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_11 , на користь ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , моральну шкоду у розмірі 200000 (двісті тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_11 , на користь ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , витрати на правову допомогу у розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_14 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_11 на користь держави витрати пов`язані з проведенням судових експертиз №56/01-187 від 22.08.2013 та №56/01-247 від 24.09.2013 на загальну суму 978 (дев`ятсот сімдесят вісім) гривень 00 коп. (том 1 а.с.160-186, том 2 а.с.132-136).

Речові докази два лазерних компакт-диска CD-R «ELLITEX» зеленого та помаранчевого кольору, з поміткою «4313» та «4179», які виконані чорними чорнилами, на яких зафіксована інформація щодо абонентів ПрАТ «Київстар» за номерами НОМЕР_1 , НОМЕР_12 , НОМЕР_2 , НОМЕР_13 та НОМЕР_3 , які знаходяться в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження (том 1 а.с.44, 45, 154).

Речові докази ноутбук «HPPovilion», серійний номер CNF0049HS7, мобільний телефон «SamsungGT-S5360», ІМЕІ НОМЕР_14 , LED-телевізор «Samsung», модель UE19ES4000W, серійний номер НОМЕР_15 , пляшку вина «Chianti», які знаходяться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_14 залишити у розпорядженні останньої, дозволивши використовувати та розпоряджатися на власний розсуд (том 1 а.п.104, 105).

Речові докази два покривала, простирадло, бриджі бежевого кольору, чоловічі труси сірого кольору, ганчірку синього кольору, наволочку, мікрооб`єкти з поверхонь обох рук та шиї потерпілого ОСОБА_16 , коробку з-під мобільного телефону «Nokia 300», контрацептив зі змивами з нього, зрізи нігтів з обох рук потерпілого ОСОБА_16 , зрізи нігтів з обох рук ОСОБА_10 , 59 відбитків папілярних узорів пальців рук та 5 відбитків папілярних узорів долонь рук, які знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Саксаганського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області знищити після набрання вироком законної сили (том 1 а.с.197, 198, том 2 а.с.67, 68).

Речові докази ланцюжок металу білого кольору, хрестик, мобільний телефон «Nokia», модель Х2-02, ІМЕІ НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , які знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Саксаганського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області повернути ОСОБА_14 за належністю після набрання вироком законної сили (том 2 а.с.67, 68).

Речовий доказ мобільний телефон «Nokia», модель 6303, ІМЕІ НОМЕР_7 , які знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Саксаганського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області повернути обвинуваченому ОСОБА_10 .

Апеляційні скарги можуть бути подані протягом 30 днів з дня проголошення вироку до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Відповідно до вимог ч.6 ст.376 КПК України, копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуюча суддяОСОБА_1
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_2