УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2018 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, ?

В С Т А Н О В И В :

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна.

Заявник звернувся до слідчого судді з клопотанням в порядку ст.174 КПК України, посилаючись на те, що СУ ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000558 від 02.06.2016 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ст. 218-1 КК України, в рамках якого, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16.08.2016 накладено арешт на грошові кошти в сумі 30 000 доларів США та 10 золотих злитків із жовтого металу із назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 » 100 гр. «Fine Gold» 999,9, які належать ОСОБА_4 , тимчасово вилучених 12.08.2016 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування доводів зазначає, що арешт накладено необґрунтовано, клопотання про арешт спірного майна подано без додержання вимог ст. 171 КПК України, а також те, що ОСОБА_4 не має жодного процесуального статусу у кримінальному провадженні №0000558, у зв`язку з чим просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16.08.2016.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити клопотання з наведених у ньому підстав.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду клопотання повідомлений належним чином та завчасно, причини неявки суду не відомі.

Слідчий суддя, заслухавши думку адвоката ОСОБА_3 , вивчивши та дослідивши матеріали клопотання та матеріали що були підставою для накладення арешту, дійшов до наступного висновку.

Так, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16.08.2016 задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП в м. Києві ОСОБА_5 та накладено арешт на майно, тимчасово вилучене 12.08.2016 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку

Звертаючись із клопотанням в порядку ст. 174 КПК України заявник вказує, що арешт накладено необґрунтовано, оскільки в матеріалах клопотання не вбачається наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що спірне майно є доказом чи предметом злочину, або підлягають спеціальній конфіскації для забезпечення цивільного позову, а також те, що ОСОБА_4 не було повідомлено про підозру в межах кримінального провадження №0000558.

Відповідно до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали та матеріали, які слугували підставою для накладення арешту на спірне майно, слідчий суддя приходить до висновку, що застосовані заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню. Будь-яких негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, не виявлено.

Доводи заявника, що спірне майно не може мати доказове значення у кримінальному провадженні №0000558, оскільки грошові кошти та золоті злитки належать ОСОБА_4 на праві власності не є такими, що унеможливлюють застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, тому такі твердження заявника не можуть бути підставою для скасування арешту майна.

Крім того, ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20.09.2016, перевірялись зазначені обставини та за результатами розгляду накладено арешт на спірне майно.

Проте, як у клопотанні про скасування арешту майна так і в судовому заявником не наведено нових даних, які б свідчили про необґрунтованість такого втручання в права та свободи власника як арешт майна, а так само, що в подальшому застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба.

Доводи заявника про те, що у вказаному кримінальному провадженні на момент застосування арешту майна ОСОБА_4 не повідомлялось про підозру не спростовують висновку слідчого судді, зокрема тому, що арешт майна з підстав, передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Крім того, постановою старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП в м. Києві ОСОБА_5 від 12.08.2016 спірне майно було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000558.

Таким чином, твердження заявника про те, що ОСОБА_4 не повідомлялось про підозру у кримінальному провадженні №0000558 не заслуговують на увагу, оскільки з огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися не залежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене, підстав вважати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16.08.2016 необґрунтованою у суду не має, а заявником не доведено, що у подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, відпала потреба, у зв`язку з чим, у задоволенні клопотання про скасування арешту майна слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170-173, 174, 309, КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 16.08.2016 на майно, вилучене 12.08.2016 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 24.10.2018

Слідчий суддя