Справа № 471/806/18-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2018 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Арбузинка кримінальне провадження № 0000249 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Братське Братського району Миколаївської області, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України

В С Т А Н О В И В:

4 серпня 2018 року ОСОБА_4 перебував у себе вдома за адресою: АДРЕСА_1 разом з своїм батьком ОСОБА_6 . В цей час між ОСОБА_4 та його батьком ОСОБА_6 розпочався конфлікт на ґрунті раптово виниклих неприязнених відносин, в результаті чого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 наніс умисно ОСОБА_6 ребром своєї долоні один удар в область правої частини обличчя: нижньої щелепи, від чого останній впав на землю, вдарившись головою об бетон.
Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 наніс ногами не менше трьох ударів в область тулуба потерпілого, чим спричинив останньому крововиливу у м`які покриви голови зі сторони їх внутрішньої поверхні, ізольований субарахноїдальний крововилив, синці в області обличчя, верхніх кінцівок, грудної клітини та живота, тупу травму грудної клітини у вигляді множинних переломів ребер по різним анатомічним лініям, яке ускладнилося травматичним шоком. В результаті отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_6 помер. Вказані тілесні ушкодження в своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
Викладене обвинувачення підтверджується сукупністю доказів, досліджених судом.

Допитаний у суді обвинувачений повністю визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, показав, що ввечері 4 серпня 2018 року до нього прийшли його друзі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , з якими вони разом відпочивали. Його батько ОСОБА_6 дістав півпляшки горілки та хтів випити, однак він заперечував проти її розпиття, внаслідок чого між ними розпочалася сварка і він викинув пляшку під горіх. Батько пішов її піднімати, однак він її в нього забрав. Вони почали сваритися з-за горілки. Батько схватив його за руку, а він ударив батька долонею лівою руки по обличчю, оскільки хтів, щоб батько не говорив йому образливі слова, від чого батько впав та вдарився головою об бетонну підлогу. Далі батько продовжував лаяти його, тому він наніс йому ногами не більше 3 ударів в область тулуба. Потім він заніс батька до літньої кухні, поклав на ліжко та прохав вибачення. Наступного дня він заходив до батька, питав як його самопочуття, бо останній важко дихав, однак заперечував проти виклику «Швидкої допомоги» за його проханням. 7 серпня він також зайшов до батька, побачив, що той важко дихає, викликав «Швидку допомогу», заніс батька на руках до автомобілю та поїхав до лікарні. В подальшому він дізнався, що батько помер.

Потерпілий ОСОБА_9 у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, в якій зазначив про відсутність матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого, покарання прохав призначити на розсуд суду.

Провина обвинуваченого також підтверджується наданими стороною обвинувачення письмовими доказами:

- протоколом слідчого експерименту з обвинуваченим ОСОБА_4 від 8 серпня 2018 року, у ході якого він добровільно показав та розповів про обставини вчинення злочину;

- висновком експерта № 2065 від 12 вересня 2018 року, відповідно до якого смерть ОСОБА_6 наступила внаслідок тупої травми грудної клітини у вигляді множинних переломів ребер по різним анатомічним лініям, яке ускладнилося травматичним шоком. При дослідженні трупа виявлені тілесні ушкодження у вигляді: крововиливу у м`які покриви голови зі сторони їх внутрішньої поверхні, ізольованого субарахноїдального крововиливу, синців в області обличчя, верхніх кінцівок, грудної клітини та живота, множинних переломів ребер по різним анатомічним лініям, крововиливів у місцях переломів. Всі вказані крововиливи є прижиттєвими, утворилися від неодноразової дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею зі строком давнини близько 3 діб до настання смерті. За ступенем тяжкості всі вищевказані тілесні пошкодження в своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
За клопотанням учасників процесу судом не допитувалися свідки сторони обвинувачення у зв`язку з визнанням обвинуваченим обставин справи, які іншими учасниками не оспорювалися.
Враховуючи викладені обставини, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.
Обставин, які обтяжують провину обвинуваченого, суд не вбачає.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, є щире каяття.
При цьому суд вважає за необхідне не погодитися з думками прокурора та захисника про визнання пом`якшуючою покарання такої обставини як активне сприяння розкриттю злочину, зміст якої розкрито в абзаці п`ятому пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», відповідно до якого активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам досудового розслідування будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи.
Отже, зміст активного сприяння розкриттю злочину полягає в тому, що особа надає органам досудового розслідування інформацію щодо вчиненого злочину, яка не була їм відома, або ж надає нові докази, чим сприяє швидкому та повному розслідуванню.
Кримінальний закон передбачає, що сприяння розкриттю злочину має бути активним, однак поняття активності не розкриває, то в кожному конкретному випадку суд оцінює цю ознаку в залежності від обставин справи.
Будь-яких доказів саме активного сприяння розкриттю злочину суду надано не було, а саме по собі виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, в тому числі і прийняття участі у проведенні слідчого експерименту, не може бути підставою для визнання наявності активного сприяння розкриттю злочину.
Також суд не погоджується з думкою захисту про визнання пом`якшуючою обставиною по справі надання медичної або іншої допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення злочину з наступних підстав.
Пунктом 2-1 ч. 1 ст. 66 КК України передбачено, що при призначенні покарання обставинами, які його пом`якшують, визнається надання медичної або іншої допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення злочину.
Відповідно до ст. 37 Основ законодавства України про охорону здоров`я, організація та забезпечення надання екстреної медичної допомоги громадянам та іншим особам здійснюються відповідно до Закону України «Про екстрену медичну допомогу». Виходячи із розуміння змісту медичної допомоги та кола осіб, які наділені відповідними повноваженнями щодо надання такої допомоги, врахування надання медичної допомоги як обставини, яка пом`якшує покарання, можливо лише щодо спеціальних суб`єктів - медичних працівників. Враховувати надання медичної допомоги в якості обставини, яка пом`якшує покарання, щодо загального суб`єкта, є некоректним, оскільки така особа безпосередньо після вчинення злочину може лише вжити всіх необхідних заходів для надання медичної допомоги потерпілому (наприклад, викликати невідкладну швидку допомогу, доправити транспортним засобом потерпілого до найближчого лікувально-профілактичного закладу тощо), що необхідно вважати іншою допомогою.
Під наданням іншої допомоги потерпілому необхідно розуміти вжиття будь-яких заходів з метою відвернення можливих суспільно небезпечних наслідків. Надання такої допомоги має відбуватися безпосередньо після вчинення злочину.
Так, під час розгляду справи було встановлено, що між завданням потерпілому тілесних ушкоджень та викликом швидкої медичної допомоги пройшов значний проміжок часу три дні, виходячи з показань обвинуваченого, наданих в судовому засіданні, тобто, допомога була надана не безпосередньо після вчинення злочину з метою відвернення його наслідків, у зв`язку з чим, вказане не може розцінюватися як обставина, що пом`якшує покарання обвинуваченого.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує те, що він скоїв тяжкий злочин, задовільно характеризується за місцем проживання, не працює, раніше не судимий, думку потерпілого, висловлену у письмовій заяві про відсутність претензій матеріального характеру до обвинуваченого та призначення покарання на розсуд суду, а також те, що відповідно до статей 3 і 27 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю, право на життя є невід`ємним правом людини, ніхто не може бути свавільно його позбавлений та вважає достатнім і доцільним для виправлення і перевиховання призначити покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, передбаченому законом за вчинений злочин.
Питання щодо речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого до вступу вироку в законну силу підлягає залишенню попереднім - у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

До вступу вироку в законну силу залишити засудженому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк відбуття покарання обвинуваченому рахувати з моменту його затримання, тобто з 7 серпня 2018 року.

Речові докази по справі: сорочку чоловічу із коротким рукавом, футболку блакитного кольору з коротким рукавом, куртку чоловічу з довгим рукавом, які передані на зберігання до кімнати збереження речових доказів Братського ВП ГУНП в Миколаївській області знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області, а засудженим ОСОБА_4 - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя ОСОБА_1