АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 529/269/18 Номер провадження 11-сс/786/245/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 травня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5
скаржника ОСОБА_6
адвокат ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Диканського районного суду Полтавської області від 17 квітня 2018 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого СВ Диканського ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_8 від 26.03.2018 про закриття кримінального провадження № 0000040 за ч. 1 ст. 140 КК України відмовлено за безпідставністю.

Прийняття такого рішення слідчий суддя мотивував тим, що слідчий повно й неупереджено дослідив всіх обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, а тому винесена слідчим постанова про закриття кримінального провадження № 0000040 від 26.03.2018 є законною і неупередженою, а отже відсутні підстави для її скасування.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його скаргу та направити матеріали кримінального провадження № 0000040 до СВ Диканського ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області для продовження досудового розслідування.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що відсутність причинно-наслідкового зв`язку між діянням лікаря ОСОБА_9 та смертю ОСОБА_10 не свідчить про те, що сімейний лікар ОСОБА_9 належним чином виконувала свої обов`язки по відношенню до ОСОБА_10 (спостерігала за його станом здоров`я, вчасно надавала медичну допомогу та направлення в Диканську ЦРЛ для проведення медичного обстеження з метою встановлення правильного діагнозу).

Вважає, що слідчим не були проведені всі необхідні слідчі дії та не надана об`єктивна оцінка встановленим доказам, а саме не допитаний свідок ОСОБА_11 , якій відомі обставини провадження та клопотання щодо допиту якої слідчим було задоволено.

Стверджує, що дані службової перевірки дій ОСОБА_9 не є безсторонніми та неупередженими, оскільки вказану перевірку проводили її колеги з Центру первинної медико-санітарної допомоги Диканського району Полтавської області, у той час як слідчий не перевіривши дані перевірки іншими доказами поклав ці висновки в основу постанови про закриття кримінального провадження.

Окрім цього вважає, що резолютивна частина постанови слідчого не конкретизована, так як не вказана конкретна особа, щодо якої закрито кримінальне провадження.

Прокурор в судове не з`явився, але надав заяву про розгляд справи без його участі.

Заслухавши доповідь судді, скаржника ОСОБА_6 , його представника адвоката ОСОБА_7 , які просили апеляційну скаргу задовольнити з підстав у ній наведених, вивчивши матеріали судового провадження за скаргою та матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 306 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, у тому числі на рішення слідчого про закриття кримінального провадження, розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, з урахуванням положень глави 26 цього Кодексу.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення слідчого про закриття кримінального провадження, як це передбачено ч. 2 ст. 307 КПК України, може бути не тільки про задоволення скарги та скасування відповідного рішення слідчого, а й про відмову у задоволені скарги, в залежності від результатів перевірки дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження та наявності підстав для прийняття такого рішення.

Згідно вимог ч. 2 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Підстави та порядок закриття кримінального провадження встановлені ст. 284 КПК України, а ч. 4 цієї статті визначено, що слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Прийняття такого процесуального рішення можливе лише після повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин та безпосередньої оцінки отриманих фактичних даних слідчими органами.

Згідно з вимогами ст. 110 КПК України, постанова слідчого, прокурора повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Отже, процесуальне рішення у формі постанови слідчого про закриття кримінального провадження повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі постановлені нею питання, які виключають провадження у справі й обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 5.04.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про злочин, передбачений ч. 1 ст. 140 КК України за № 0000040 за фактом неналежного виконання лікарем Великобудищанської амбулаторії сімейної медицини ОСОБА_9 своїх професійних обов`язків, а саме те, що остання невчасно розпочала введення ліків хворому ОСОБА_10 , залишила хворого без належного медичного догляду, що спричинило тяжкі наслідки.

За результатами досудового розслідування, постановою слідчого СВ Диканського ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_8 від 26.03.2018 закрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000040 від 5.04.2017 у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_9 складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України (а.п. 3-6).

11.04.2018 ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Диканського районного суду Полтавської області зі скаргою на постанову слідчого СВ Диканського ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_8 від 26.03.2018 про закриття кримінального провадження № 0000040, з якою скаржник не погодився та просив скасувати, мотивуючи тим, що, постанова необґрунтована, незаконна, винесена передчасно, без всебічного та повного дослідження всіх обставин справи (а.п. 1).

Відмовляючи в задоволенні скарги, слідчий суддя зазначив, що винесена слідчим постанова про закриття кримінального провадження № 0000040 від 26.03.2018 є правильною та обґрунтованою, а тому відсутні підстави для її скасування, що на думку колегії суддів є правильним з таких підстав.

Відповідальність за ч. 1 ст. 140 КК України настає за невиконання чи неналежне виконання медичним працівником або фармацевтичним працівником своїх професійних обов`язків внаслідок недбалого чи несумлінного до них ставлення, якщо це спричинило тяжкі наслідки для хворого.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України характеризується: 1) діянням (дією чи бездіяльністю) - невиконанням чи неналежним виконанням медичним або фармацевтичним працівником своїх професійних обов`язків внаслідок недбалого чи несумлінного до них ставлення; 2) наслідками у вигляді тяжких наслідків для хворого; 3) причинним зв`язком між вказаними діянням та наслідками.

Так під час досудового розслідування потерпілий ОСОБА_6 повідомив, що 15.08.2016 він звернувся до Великобудищанської амбулаторії сімейної медицини для організації денного стаціонару за місцем проживання та забезпечення лікування його сина ОСОБА_10 , яке було призначене хірургом Диканської ЦРЛ. Лікар вказаної амбулаторії ОСОБА_9 цього дня відмовилася вводити ОСОБА_10 призначені медичні препарати, посилаючись на відсутність у неї медичного персоналу. 17 серпня 2016 року після неодноразових звернень до лікарів, на прохання ОСОБА_6 працівник Великобудищанської АЗПСМ ОСОБА_12 розпочав введення необхідних ліків його сину ОСОБА_10 . Введення ліків перервалося 19 серпня 2016 року у зв`язку із тим, що ОСОБА_12 не міг здійснити необхідні маніпуляції через сімейні обставини. Введення ліків ОСОБА_10 продовжилося лише у другій половині 21 серпня 2016 року. Після проведення маніпуляцій, ОСОБА_12 відразу поїхав на іншу роботу до м. Полтава. 21 серпня 2016 року приблизно о 23 годині його сину ОСОБА_10 стало гірше. Не змігши зв`язатися по телефону з лікарями, ОСОБА_6 звернувся до дружини ОСОБА_12 , яка зателефонувала до ОСОБА_9 . Лікар ОСОБА_9 не прийшла додому до хворого, а лише викликала карету швидкої допомоги з Диканської ЦРЛ. По приїзду лікарі швидкої допомоги розпочали вводити його сину якісь ліки, однак йому лише гіршало. Потім, один із членів бригади швидкої допомоги дав ОСОБА_6 , якийсь документ, який він, не читаючи, підписав. Після цього швидка допомога поїхала. Як з`ясувалося пізніше, він, ОСОБА_6 підписав відмову від госпіталізації сина. Приблизно 01 години ночі ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 помер. Також ОСОБА_6 повідомив, що його син - ОСОБА_10 самостійно не пересувався, та останній допомагав йому пересуватися та підтримував його під час руху, або за допомогою інвалідного візка перевозив його до потрібного місця та за життя мав звичку правою рукою стиснутою в кулак бити себе в область ротової порожнини, а саме по зубах, та від даних дій в останнього на правій руці на великому пальці в середній частині був слід даного удару, який був і в момент смерті. На момент смерті останній не мав будь яких інших тілесних ушкоджень та синців. Вказав, що з ОСОБА_9 неприязних стосунків раніше не було, а 21.08.2016, коли ОСОБА_10 стало зле, ОСОБА_6 не відвіз сина до Диканської ЦРЛ, так як не знав чи потрібна останньому госпіталізація. Також ОСОБА_6 самостійно не викликав швидку медичну допомогу, так як не знав чи потрібно викликати швидку медичну допомогу, та відвозити свого сина до Диканської ЦРЛ, бо ніхто із спеціалістів нічого не говорив, що це потрібно робити (а.к.п. 39-41, 81-83).

У ході досудового розслідування слідчий СВ Диканського ВП ГУ НП України у Полтавській області ОСОБА_8 , у провадженні якого перебували матеріали кримінального провадження № 0000040 ретельно перевірив такі показання ОСОБА_6 , які є аналогічними його доводам наведеним у заяві про вчинення злочину та скаргах поданих слідчому судді та суду апеляційної інстанції, зокрема шляхом допиту свідків:

- ОСОБА_9 - сімейний лікар Великобудищанської амбулаторної сімейної медицини, до якої звернувся ОСОБА_6 , і надав консультативний висновок від хірурга Диканської ЦРЛ ОСОБА_13 , який його сину ОСОБА_10 встановив діагноз «хронічна виразкова хвороба 12-ти палої кишки» і призначив рекомендації - денний стаціонар вдома та приймання ліків, а саме: «хлористий кальцій 1 % - 100,0 в/в №3», «фіз..розчин 100,0 + кватамел 5,0 в/в №3», «реосолбілат 200,0 в/в№3», «амінокапронова к-та 100,0 в/в №2». Після отримання даного висновку ОСОБА_10 почали вводити ліки згідно рекомендації, однак деякі ліки були відсутні про що повідомлялося ОСОБА_6 , який повинен був їх докупити та після придбання, лікування продовжилося. Про факт того, що ОСОБА_6 було відмовлено в наданні лікування його синові ОСОБА_10 свідок ОСОБА_9 заперечує, ОСОБА_12 вводив ліки згідно рекомендацій лікаря. 20.08.2016 ОСОБА_9 особисто повідомила ОСОБА_6 , про те, що необхідно доставити ОСОБА_10 в Диканську ЦРЛ до лікаря, але ОСОБА_6 відмовлявся, говорячи, що йому не зручно з сином їздити до лікарів. Пізніше, 20.08.2016 до свідка ОСОБА_9 зателефонувала дружина ОСОБА_12 та повідомила, що до неї прийшов ОСОБА_6 , який сказав, що його синові сильно стало зле, та свідок відразу викликала швидку медичну допомогу, та через деякий час зателефонувала знову в швидку дізнатися, чи доставили ОСОБА_10 до Диканської ЦРЛ та почула, що ОСОБА_6 відмовився від госпіталізації свого сина. Наступного ранку свідок ОСОБА_9 приїхала до ОСОБА_6 , щоб подивитися, як почувається його син, та приїхавши, дізналася, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в нічний час ОСОБА_10 помер, та його сусіди вже одягнули та підготували для поховання, а до свідка ОСОБА_9 підійшов ОСОБА_6 який попросив ОСОБА_9 видати довідку про смерть сина на що свідок відповіла, що довідку не видасть так, як причина смерті їй не відома. Після чого ОСОБА_6 почав вести себе не адекватно, погрожував їй, в результаті чого остання викликала працівників поліції, та в подальшому ОСОБА_6 не бажав відвозити тіло його сина до Полтавського бюро СМЕ, а також забирати його з моргу. Ліки, які призначалися лікарем Диканської ЦРЛ ОСОБА_10 вводилися згідно призначення та в повному обсязі, про що свідчать записи в його амбулаторній картці(а.к.п. 53-55, 104-106).

- ОСОБА_12 - фельдшера Полтавської обласної екстреної медичної допомоги невідкладних станів, який стверджував, що 15.08.2016 до амбулаторної сімейної медицини звернувся ОСОБА_6 , який надав ОСОБА_9 консультативний висновок від хірурга Диканської ЦРЛ ОСОБА_14 , який ОСОБА_10 встановив діагноз «Хронічна виразкова хвороба 12-палої кишки» та призначив лікування вдома терміном на 3 дні. Після отримання висновку хірурга ОСОБА_9 повідомила ОСОБА_12 , що необхідно ввести хворому дані ліки, що і почав робити ОСОБА_12 . Ліки потрібно вводити протягом трьох днів, деяких ліків не вистачало,але ОСОБА_6 їх докупляв, та ОСОБА_12 продовжував їх вводити. ОСОБА_6 повідомили, що стан його сина ОСОБА_10 погіршуються, та останнього необхідно госпіталізувати до Диканської ЦРЛ, та ОСОБА_6 відмовився від госпіталізації (а.к.п. 56-58, 107-109).

- ОСОБА_15 - хірурга Диканської ЦРЛ, який повідомив, що 15 серпня 2016 року оглянув хворого ОСОБА_10 по направленню сімейного лікаря, стан хворого був задовільний, було відомо, що хворий хворіє на виразку 12- палої кишки та мав захворювання ДЦП з дитинства, був не адекватний, по проханню батька ОСОБА_6 , ОСОБА_15 назначив ОСОБА_10 денний стаціонар вдома по місцю проживання та призначив лікування. Після цього хворий до ОСОБА_15 більше не звертався (а.к.п. 95-97).

- ОСОБА_16 - завідуюча амбулаторії, яка повідомила, що була членом комісії по факту смерті ОСОБА_10 , щодо неналежного виконання сімейним лікарем ОСОБА_9 своїх посадових обов`язків. При проведенні службового розслідування вивчалися консультативний висновок спеціаліста ф.№025/о, процедурний листок призначень, пояснююча сімейного лікаря ОСОБА_9 , пояснююча сестри медичної загальної практики сімейної медицини ОСОБА_12 . Вивчаючи вказані вище документи комісія встановила, що ОСОБА_10 з 15.08.2016 перебував на денному стаціонарі за місцем свого проживання, де останньому надавалося лікування, яке призначив хірург ОСОБА_14 , 21.08.2016 стан ОСОБА_10 погіршився, та була викликана екстрена допомога, в подальшому батько ОСОБА_6 відмовився від госпіталізації сина. За висновком службового розслідування встановлено відсутність фактів, неналежного виконання своїх службових обов`язків лікарем Вєликобудищанської АЗПСМ ОСОБА_9 (а.к.п. 98-100).

- ОСОБА_17 - заступник головного лікаря КЗ «Центр ПМСД» Диканського району, та ОСОБА_18 - сімейний лікар АЗ ПСМ, повідомили, що були членами комісії по факту службового розслідування за фактом неналежного виконання своїх службових обов`язків лікарем Вєликобудищанської АЗПСМ ОСОБА_9 та надали аналогічні показання показанням свідка ОСОБА_16 (а.к.п.111-113).

- ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які проживають в с. Великі Будища і є сусідами ОСОБА_6 , та повідомили, що 2.08.2016 до них підійшов їх сусід ОСОБА_6 та повідомив, що його син ОСОБА_10 помер та попросив допомогти йому в підготовці до поховання. Під час підготовки до поховання тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_10 не бачили (а.к.п. 88-89).

На підставі зібраних доказів, даних висновку експерта № 958 від 23.08.2016 була проведена комісійна судово- медична експертиза № 44 від 5.02.2018 (стаж голови експертної комісії - експерта ОСОБА_21 31 рік), за висновками якої на тілі трупа ОСОБА_10 тілесних ушкоджень не виявлено, а смерть останнього настала від гострої серцево-судинної недостатності внаслідок ішемічної хвороби серця, про що переконливо свідчить комплекс макро - і мікроскопічних змін: м`яз серця містить білясті прошарки сполучної тканин, аортальний клапан зниженої пружності, наявність атеросклеротичних бляшок по внутрішній поверхні аорти та вінцевих артерій, за рахунок чого просвіт останніх звужений до 1/2; мікроскопічно - паренхіматозна дистрофія кардіоміоцитів, артеріальне малокрів`я міокарду з великовогнищевою фрагментацією кардіоміоцитів, артеріо-артеріолоспазмом.

Аналіз представленої медичної документації, результатів судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 та судово-гістологічного дослідження шматочків його внутрішніх органів показав, що за життя підекспертний хворів на дитячий церебральний параліч, гіперкінетичну форму з тетрапарезом (порушення рухливості у всіх 4-х кінцівках), більше в ногах, вираженою розумовою відсталістю, деформацією кистей та ступенів справа і зліва; анемію, хронічне захворювання серцево-судинної системи - ішемічну хворобу серця з атеросклеротичним ураженням кінцевих судин і аорти, клапанів серця.

Встановити діагноз ішемічної хвороби серця у живої особи без наявності відповідних скарг та без можливості провести додаткові обстеження (ЕКГ, ЕхоКС, тощо) неможливо.

За даними медичної карти амбулаторного хворого з 15.08.2016 по 18.08.2016 ОСОБА_10 отримав лікування призначене хірургом Диканської ЦРЛ 15.08.2016 вчасно тау повному обсязі.

Проведенням судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 23.08.2016 об`єктивних судово-медичних даних про наявність шлунково- кишкової кровотечі та виразки 12-папої кишки не виявлено.

Згідно даних цього ж висновку експертизи № 44 від 5.02.2018 та висновку № 958 від 23.08.2016 причиною смерті трупа ОСОБА_10 є гостра серцево-судинна недостатність внаслідок ішемічній хвороби серця (а.к.п. 49-52).

Показання свідків узгоджуються як між собою так із даними, які містяться у висновках судово-медичних експертиз № 958 від 23.08.2016 та № 44 від 5.02.2018, яка була комісійною, а отже підстав не довіряти їм у слідчого, слідчого судді та у колегії суддів відсутні.

За даними проведеного службового розслідування Центру первинної медико санітарної допомоги Диканського району Полтавської області по факту смерті ОСОБА_10 , щодо неналежного виконання сімейним лікарем Велико-Будищанської АЗПСМ ОСОБА_9 своїх посадових обов`язків встановлено, що хворий ОСОБА_10 спостерігався на диспансерному обліку в Велико-Будищанські амбулаторії загальної практики сімейної медицини з діагнозом: Дитячий церебральний параліч, періодично оглядався лікарем загальної практики сімейної медицини. 15.08.2016 стан хворого погіршився, хворий не контактний, проведення функціональної діагностики з урахуванням основного захворювання неможливе, тому після проведення лабораторних та клінічних обстежень в Диканській ЦРЛ був клінічно встановлений діагноз: Хронічна виразкова хвороба 12-палої кишки. Згідно з консультативним висновком лікаря- хірурга Диканської ЦРЛ ОСОБА_22 та враховуючи стан хворого, згідно основного захворювання, призначено лікування та був оформлений стаціонар вдома, про що є відповідний запис в амбулаторній карті. Проведення маніпуляцій, в тому числі вдома, входить у функціональні обов`язки сестри медичної загальної практики сімейної медицини, що фактично й проводив ОСОБА_12 . Були введені наступні препарати: хлористий кальцій 1% - 100,0 в/в №3, фіз..розчин 100,0 + кватамел 5,0 в/в №3, реосолбілат 200,0 в/в№3, амінокапронова к-та 100,0 в/в №2.

В подальшому 21.08.2016 стан хворого погіршився, була викликана екстрена медична допомога, батько хворого від госпіталізації відмовився. 22.08.2016 в 01.00 год. констатована смерть ОСОБА_10 .

Фактів відмови щодо огляду, лікування та виконання призначень лікаря- хірурга Диканської ЦРЛ не було. Медична допомога хворому надавалася у повному обсязі, що можливий при амбулаторному лікуванні, згідно до функціональних обов`язків медичних працівників.

За результатми службового розслідування, фактів неналежного виконання своїх службових обов`язків лікарем Велико-Будищанської АЗПСМ ОСОБА_9 під час лікування хворого ОСОБА_10 не встановлено(а.к.п 46-47).

Доводи ОСОБА_6 про те, що суд безпідставно послався на висновки службового розслідування, оскільки її проводили колеги ОСОБА_9 з Центру первинно медико санітарної допомоги Диканського району Полтавської області є необґрунтованими з огляду на наведені вище показання свідків та даних, які містяться у висновках двох судово-медичних експертиз, одна з яких була комісійна, в яких категорично стверджується, що причиною смерті ОСОБА_10 була не шлунково-кишкова кровотеча та припинення введення медичних препаратів з метою лікування виразкової хвороби дванадцятипалої кишки, як стверджує ОСОБА_23 , а гостра серцево-судинна недостатність внаслідок ішемічної хвороби серця.

Більше того, згідно висновку комісійної експертизи № 44 від 5.02.2018 відсутність вказаного лікування з 19.08.2016 по 22.08.2016, на яке вказує у своїх показаннях та скаргах потерпілий ОСОБА_6 , жодною мірою не могло призвести до настання смерті ОСОБА_10 ..

Крім того, не знайшли свого підтвердження доводи апелянта про те, що лікар Великобудищанської АЗПСМ ОСОБА_9 неналежним чином виконувала свої обов`язки по відношенню до ОСОБА_10 , а саме те, що лікар мала спостерігати за станом його здоров`я, вчасно надавати медичну допомогу та направити в Диканську ЦРЛ для проведення медичного обстеження з метою встановлення правильного діагнозу, оскільки за результатами службового розслідування було встановлено відсутність фактів відмови лікаря ОСОБА_9 щодо огляду, лікування та виконання призначень лікаря-хірурга Диканської ЦРЛ, медична допомога ОСОБА_10 надавалася у повному обсязі, що можливий при амбулаторному лікуванні, згідно до функціональних обов`язків медичних працівників, а проведення маніпуляцій, призначених лікарем-хірургом проводилося середнім медичним працівником Великобудищанської АЗПСМ ОСОБА_12 . А отже відсутні факти неналежного виконання своїх службових обов`язків лікарем ОСОБА_9 під час лікування ОСОБА_10 .

Посилання ОСОБА_6 щодо неповноти судового розслідування, через те що слідчий не допитав як свідка ОСОБА_11 якій відомі обставини кримінального провадження, не є підставою для скасування постанови слідчого, оскільки, згідно рапорту інспектора Диканського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_24 вбачається, що ОСОБА_11 не допитано у зв`язку із відсутністю її за місцем проживання та відсутністю будь-якого іншого зв`язку із нею.

Водночас слід зазначити, що під час допиту ОСОБА_6 на досудовому розслідуванні останній вказав, що 22.08.2016 до нього зранку приїхала його знайома ОСОБА_11 з м. Полтава на похорони сина. Тобто ОСОБА_11 невідомі причини смерті ОСОБА_10 і свідком неналежного виконання професійних обов`язків лікарем ОСОБА_9 . ОСОБА_11 також не була. Під час апеляційного перегляду апелянт і його представник не спростували даних фактів. У зв`язку з цим на правильність прийнятого слідчим рішення про закриття кримінального провадження відсутність допиту ОСОБА_11 не вплинуло.

Щодо доводів апелянта про визнання незаконною постанови про закриття кримінального провадження є неконкретизованість її резолютивної частини, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді і вважає безпідставними такі твердження скаржника, адже згідно положень чинного законодавства слідчий суддя при розгляді скарги повинен перевіряти саме законність та обґрунтованість постанови слідчого, а не правильність її текстуального викладу, а тому не зазначення слідчим в резолютивній частині постанови конкретної особи, в діях якої відсутній склад злочину, передбаченого при наявності відомостей про зміст прийнятого процесуального рішення, що передбачено вимогами ч. 5 ст. 110 КПК України, та враховуючи те, що скаржнику було відомо, що кримінальне провадження було порушено стосовно однієї особи, а саме ОСОБА_9 , не являється достатньою підставою для визнання вказаної постанови незаконною.

Процесуальне рішення слідчого у формі постанови про закриття кримінального провадження № 0000040, на думку колегії суддів, є законним, оскільки відповідає фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, а висновки, які виключають провадження в справі та обумовлюють її закриття, достатньо мотивовані, ґрунтуються на оцінці доказів з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупності доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, а також на вимогах кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність.

Відповідне процесуальне рішення слідчого відповідає вимогам ст. 110 КПК України.

Отже, розглядаючи скаргу ОСОБА_6 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 0002218, слідчий суддя, на якого кримінальним процесуальним кодексом України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, ретельно перевіривши законність прийнятої слідчим постанови, обґрунтовано зазначив, що при прийнятті процесуального рішення про закриття кримінального провадження, слідчим були дотримані вимоги кримінального процесуального закону, який згідно ч. 2 ст. 9, ст. 110 КПК України належним чином дослідив обставини кримінального провадження, надав їм належну правову оцінку та виклав в оскаржуваній постанові мотиви прийнятого рішення, яке за своїм змістом відповідає фактичним обставинам встановленим під час досудового розслідування та містить обставини, які обумовлюють закриття кримінального провадження.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий повно, всебічно та об`єктивно провівши досудове розслідування, прийняв вмотивоване рішення про закриття кримінального провадження, а слідчий суддя, ретельно дослідивши скаргу ОСОБА_6 , обґрунтовано визнав її такою, що не підлягає задоволенню.

З огляду на наведене та враховуючи, що по провадженню колегією суддів не встановлено будь-яких порушень кримінального процесуального закону, які б були безумовними підставами для скасування рішення слідчого судді, апеляційна скарга ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України колегія суддів,

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Диканського районного суду Полтавської області від 17 квітня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого СВ Диканського ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_8 від 26.03.2018 про закриття кримінального провадження № 0000040 за ч. 1 ст. 140 КК України без змін.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4