Справа № 588/1747/17
№ провадження 1-кп/588/39/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.05.2018 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тростянці кримінальне провадження відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 185 КК України,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Канів Черкаської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 185 КК України,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Тростянець Сумської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 185 КК України,
за участі учасників судового провадження:
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
потерпілої ОСОБА_11 ,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_8 зранку 23.11.2017, перебуваючи за місцем свого мешкання в АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 домовились вчинити крадіжку металевої рельси та приварених до неї кутків у вигляді літери Z з колишнього приміщення погребу, розташованому на подвір`ї господарства в АДРЕСА_5 належного ОСОБА_11 .
З цією метою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , реалізуючи свій прямий корисливий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді завдання майнової шкоди, 23.11.2017у денний час доби, точного часу не установлено, приїхали на мотоциклі, який належить ОСОБА_10 до господарства ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_5 , яке частково огороджене та має занедбаний стан. Взявши з собою лом, зайшли на подвір`я господарства зі сторони городу, де відсутні будь-які паркани та перебуваючи біля приміщення погребу, діючи спільно ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 залізли через пролом в стелі погребу до колишнього приміщення погребу. ОСОБА_10 залишився на зовні, що прийняти металеву рельсу, до якої приварені металеві кутки, від ОСОБА_8 та ОСОБА_9 і витягти її на подвір`я господарства. Після чого ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 витягли її на зовні. Отримавши можливість розпорядитися викраденим майном, з метою її подальшого продажу за допомогою лому ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 винесли з господарства металеву рельсу, до якої приварені металеві кутки та перенесли її до мотоцикла, який знаходився неподалік господарства по АДРЕСА_5 біля лісосмуги, де завантажили викрадене майно на мотоцикл. Після чого ОСОБА_8 разом з ОСОБА_10 відвезли викрадені металеві вироби в АДРЕСА_6 , де зважили (вага склала 185 кг) та продали як металобрухт ОСОБА_12 за 1017 грн., чим своїми умисними протиправними діями завдали потерпілій ОСОБА_11 майнової шкоди у розмірі 987 грн. 90 коп.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 за пред`явленим йому обвинуваченням за частиною 2 статті 185 КК України визнав себе повністю і суду показав, що не оспорює обставин пред`явленого обвинувачення. Показав в судовому засіданні, що восени 2017 року, точної дати не пам`ятає вранці він спільно з ОСОБА_8 пішов у с.Білка по лозу, а коли поверталися після 12-13 години, побачили два занедбаних господарства, у яких ніхто не проживав. Вони вирішили заглянути в одне із них, оскільки воно було неогороджене і зі сторони городу потрапили у подвір`я потерпілої. Там вони побачили розвалений погріб, у якому була криша у аварійному стані, стіни були, але дверей не було та розбиті сходинки. Над стелею вони побачили металеву рейку з кутками довжиною приблизно 4-5 м. Відразу підняти вони її не намагалися, бо перевезти її було нічим, хоча наміру її забрати на місці вони з ОСОБА_8 не обговорювали. В інші приміщення споруди вони не зазирали. На цьому вони розійшлися по домам. Наступного дня приблизно о 09-10 годині ОСОБА_8 , йшовши до центру села, зайшов до нього додому, вони попили чаю і пішли до центру с.Білка у магазин по сигарети. Коли вони йшли назад, побачили ОСОБА_13 , який їхав на мотоциклі на заїзді на вул. Першотравневу. Він зупинився, вони привіталися і поїхали до двору ОСОБА_14 , де покурили і у ході розмови вони вирішили поїхати забрати ту рельсу. Приїхавши до подвір`я потерпілої, вони залишили мотоцикл під лісосмугою. Всі втрьох зайшли до подвір`я і відразу він з ОСОБА_15 полізли до погребу по рельсу, а ОСОБА_16 попросили допомогти. Вони подали йому рельсу, яку він взяв за один кінець, витягли її на подвір`я, і за допомогою лому погрузили на мотоцикл. Вказаний лом вони взяли у ОСОБА_14 вдома перед тим як їхали по рельсу. Ворошев із ОСОБА_16 несли рельсу спереду, погрузивши її на лом, а він йшов допомагав ззаду. Указаний лом залишили на подвір`ї потерпілої. ОСОБА_16 поїхав з цією рельсою сам, бо сказав, що їх він не візьме із собою, оскільки не потягне мотоцикл, а він з ОСОБА_15 пішли додому. ОСОБА_16 повинен був відвезти цю рельсу до пункту прийому металобрухту. Гроші, отримані за рейсу вони збиралися ділити порівну між ними трьома. Він знає, що рельсу відвезли здавати до м.Тростянець, але кому не знає. Особисто грошей за рейку він не отримував. У цей же день до нього разом з потерпілою приїхав дільничний. ОСОБА_9 зазначав, що вважає, що вчинив неправильно, шкодує про вчинене.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 за пред`явленим йому обвинуваченням за частиною 2 статті 185 КК України визнав себе повністю і суду показав, що не оспорює обставин пред`явленого обвинувачення. Пояснив в судовому засіданні, що 22.11.2017 йому увечері подзвонив ОСОБА_17 і попросив допомоги перевезти рельсу. Наступного дня вранці близько 10 години він їхав на мотоциклі ІЖ Юпітер-5 з коляскою в с.Білка, де і зустрів ОСОБА_18 з ОСОБА_19 біля двору останнього, які стояли і курили. За допомогу у перевезенні рейси ОСОБА_17 обіцяв йому заплатити 500 грн. Він зупинився, вони постояли, покурили і поїхали додому до ОСОБА_14 , щоб взяти лом для того, щоб нести рельсу. Ворошев з ОСОБА_20 показували йому дорогу, куди треба їхати і ОСОБА_15 дорогою говорив, що рельса знаходиться у покинутому господарстві. ОСОБА_10 зазначив, що він розумів, що це господарство не належить ОСОБА_15 . Приїхавши до цього господарства, вони під лісом залишили мотоцикл, ОСОБА_17 взяв лом і пішли до подвір`я потерпілої. Першим йшов ОСОБА_17 , потім ОСОБА_21 , а він йшов позаду. До господарства вони зайшли зі сторони городу, подвір`я було неогороджене. Воно було зарощене кущами і хлопці пішли до погребу, а він залишився біля погребу, при цьому лом вони залишили біля погребу. Потім вони попросили його допомогти, і він їм допоміг витягнути рельсу, яка була довжиною більше 3 метрів, а решта кутники. Він разом із ОСОБА_15 поклали рельсу на лом і несли попереду, а ОСОБА_21 ніс позаду. Донесли рельсу до мотоцикла і погрузили. Потім він повіз рельсу в м. Тростянець до пункту прийому металобрухту, а ОСОБА_15 із ОСОБА_20 пішли по домівках, бо велика була вага на мотоцикл. По дорозі ще в с. Білка у нього порвалася мотузка, якою була прив`язана викрадена рельса і він подзвонив ОСОБА_22 , який приніс іншу мотузку, якою вони прив`язали рельсу і разом поїхали до м. Тростянець, де вони здали її за 1017 грн., гроші отримав ОСОБА_17 і вони поїхали на заправку, щоб потім відвезти ОСОБА_18 додому, за що ОСОБА_17 віддав 50 грн. Там він попив кави та повіз ОСОБА_15 додому, але доїхавши до с.Олексине ОСОБА_18 подзвонив дільничний і запитував за рельсу, ОСОБА_15 дав йому 200 грн., а він повернувся до м. Тростянець до ПТУ, де його і побачили працівники поліції. ОСОБА_10 вказав, що шкодує про вчинене.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 за пред`явленим йому обвинуваченням за частиною 2 статті 185 КК України вину визнав, але спочатку повідомляв, що обставини, викладені в обвинувальному акті визнає частково. Разом з тим під час допиту повідомив обставини, які відповідають обставинам, викладеним в обвинувальному акті. Так, ОСОБА_8 під час судового розгляду показав, що 22 чи 23 числа, точно місяця не пам`ятає, 2017 року він з ОСОБА_23 ходили різати вербу та коли поверталися додому іншою дорогою, побачили покинуте неогороджене розібране домоволодіння. Вони зайшли на подвір`я, де побачили аварійний сарайчик, наче якась засипана яма, заглянули туди і побачили там рельсу, яка лежала зверху, і вона була наче вивернута. Потім вони пішли додому ні про що не домовляючись. Увечері він дзвонив ОСОБА_24 і запропонував заробити грошей, а саме забрати одну рельсу, при цьому подробиць він йому ніяких не говорив, ОСОБА_25 відповів, що не знає, приїде подивиться. Наступного дня вранці він з ОСОБА_19 пішов до магазину по цигарки і по дорозі вели розмову про цю рельсу, оскільки у них не було грошей на сигарети, але хотіли якось заробити і домовились її забрати. Наступного дня ОСОБА_25 приїхав до с. Білка, вони з ним зустрілися і по дорозі до того господарства заїхали до нього додому взяти лом на всякий випадок, щоб було легше нести рельсу, якщо вони зможуть її забрати. Коли вони приїхали до нежилого господарства, біля лісосмуги поставили мотоцикл, та він з ОСОБА_19 зі сторони городу пішли до погребу, полізли туди і намагалися витягнути ту рельсу, але їм самим не вдалося, хоча з місця кріплення вона була вже зрушена, мабуть хтось раніше намагався її витягнути. Потім ОСОБА_8 погукав ОСОБА_25 і він їм допоміг витягнути рельсу. Він з ОСОБА_25 поклали її на лом спереду і несли, а ОСОБА_19 ніс позаду. Разом у трьох віднесли її та погрузили на мотоцикл і ОСОБА_25 з нею поїхав. ОСОБА_8 вказав, що з ОСОБА_19 йшли пішки, але потім через деякий час подзвонив ОСОБА_25 і сказав, що коли він їхав по центральній вулиці с.Білка обірвалася мотузка, а тому він повернувся додому, взяв іншу мотузку і пішов до ОСОБА_25 , а ОСОБА_19 пішов додому. Вони з ОСОБА_25 обв`язали рельсу та поїхали до м. Тростянець, де її і здали, її вага була 185 кг на 1017 грн. ОСОБА_8 вказав, що гроші у чоловіка, що придбав рельсу, забирав особисто він. Потім вони заїхали на заправку заправитись, попили кави, та коли їхали назад до с. Білка йому подзвонив дільничний, який сказав, що знає, що вони украли рельсу, сказав, щоб вони її повернули та їхали додому. Коли він приїхав додому, приїхав дільничний з потерпілою, вони все обговорили і поїхали до відділку. ОСОБА_8 зазначив, що щиро розкаюється, розуміє, що вчинив неправильно.
Показання обвинувачених повністю узгоджуються за своїм змістом, не містять протиріч, є логічними, послідовними і є належними доказами їх вини у пред`явленому обвинуваченні.
Крім показань обвинувачених їх вина у вчиненні кримінального правопорушення за обставин установлених судом підтверджується показаннями допитаної під час судового розгляду потерпілої.
Так, потерпіла ОСОБА_11 під час допиту суду показала, що знає ОСОБА_14 і ОСОБА_26 як жителів села Білки, особисто з ними вона не спілкується. У листопаді 2017 року до неї зателефонувала сусідка ОСОБА_27 , яка проживає біля її покинутого господарстваза адресою: АДРЕСА_5 і запитала чи нікого вона не посилала на те господарство. Вона відповіла, що не посилала, на що сусідка їй повідомила, що звідти щойно поїхав мотоцикл, при цьому вказала їй колір та номер мотоцикла. Також говорила, що бачила там двох незнайомих хлопців, які щось погрузили і по дорозі зустрілися з іншим сусідом ОСОБА_28 . З того господарства вже багато чого викрадено, вона його хотіла продати, але не вдалося, до нього іноді навідуються донька і зять. Потерпіла зазначила, що зателефонувала дільничному ОСОБА_29 , але він відповів, що якщо вона когось спіймає «за руку», то потім він приїде, а так їхати не буде. Вона йому сказала, що знає хто там був і він відповів, що приїде. Потім дільничний почав дзвонити ОСОБА_15 , але той відмовлявся, сказав, що нічого не знає. Потім вони з дільничним почали шукати ОСОБА_15 і ОСОБА_20 , їздили навіть до матері ОСОБА_15 на роботу, до ОСОБА_20 додому, але не знайшли. Потім вони з дільничним забрали батька ОСОБА_20 і поїхали додому до ОСОБА_15 , який вже на той час був вдома. Ворошев говорив, що нічого не знає і нічого не крав. Потім вона з дільничним і ОСОБА_15 поїхали до сільської ради, де він і зізнався у всьому. На місці події обвинуваченими був залишений лом, і потерпіла вважає, що обвинувачені мали намір туди повернутися для того, щоб забрати решту металолому, який там ще був. Усі троє обвинувачених просили у неї вибачення на що вона сказала, що вибачає їх, будь-яких претензій до обвинувачених не має, просила не призначати покарання, пов`язане з позбавленням волі, оскільки вони ще молоді хлопці, зробили помилку.
Також вина ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у пред`явленому обвинуваченні підтверджується протоколами слідчих дій, висновком експерта та іншими письмовими доказами, які надані стороною обвинувачення.
Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань та карткою прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення 23 листопада 2017 року було зареєстровано кримінальне провадження за заявою ОСОБА_11 , яка надійшла о 14 год 25 хв. 23 листопада 2017 року, за змістом якої остання повідомила, що з її неогородженого господарства по АДРЕСА_5 з приміщення погребу, непридатного для користування здійснено крадіжку металевої рельси та кутка, чим спричинено збитки (а.с.79-80).
Домогосподарство по АДРЕСА_5 належало ОСОБА_30 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 і використовується його донькою ОСОБА_11 (а.с. 107-117).
Протоколом огляду місця події від 23.11.2017 року підтверджується, що господарство, яким користується потерпіла, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 є нежилим, не огороджене парканом, воротами, зі сторони городу стежка веде до лісосмуги. Під час огляду місця події на території подвір`я оглянуто погріб, металеві вироби, що знаходились поряд, слідів будь-яких не виявлено, нічого не вилучалось з місця події (а.с.81-95).
Відповідно до протоколу від 23.11.2017 року під час огляду у ОСОБА_12 по АДРЕСА_6 слідчим було вилучено металеву рельсу, до якої з одного боку прикріплені два металевих кутки у вигляді букви «Z», вага якої була визначена під час огляду і склала 185 кг. Вилучену металеву рельсу було визнано речовим доказом і передано на зберігання потерпілій (а.с.96-105,118-119).
Висновком судової товарознавчої експертизи від 11.12.2017 року № 19/119/9-3/3913е підтверджується, що вартість викраденого у потерпілої брухту чорного металу на час вчинення злочину могла становити 987,90 грн. (а.с.124-127).
Протоколами пред`явлення для впізнання особи за фотознімками від 19.12.2017, проведеного за участі свідка ОСОБА_12 підтверджується, що останній впізнав обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_8 за рисами обличчя, одягом як осіб, що продали йому 23.11.2017 року металеву рельсу (а.с.162-167).При цьому відповідно до протоколу пред`явлення для впізнання особи за фотознімками від 19.12.2017 за участі свідка ОСОБА_12 останній в ході указаної слідчої дії не впізнав за фотознімками ОСОБА_9 , пославшись що ніколи не бачив пред`явлених осіб (а.с.159-161). Отже, указаними протоколами пред`явлення для впізнання особи за фотознімкамиза участі свідка ОСОБА_12 підтверджується, що викрадена у ОСОБА_11 металева рельса була реалізована ОСОБА_12 двома обвинуваченими ОСОБА_31 та ОСОБА_10 .
Протоколами проведення слідчого експерименту від 21.12.2017 року, що були проведені за участі обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , останні кожен окремо на місці події по АДРЕСА_5 розповіли та відтворили обставини вчинення спільного викрадення металевої рельси. Зокрема, продемонстрували кожен окремо звідки втрьох приїхали до цього господарства, в якому місці залишили мотоцикл, якою стежкою у трьох підійшли до подвір`я. Кожен обвинувачений розповів, що до погребу першим спустився ОСОБА_8 , а за ним ОСОБА_9 , а ОСОБА_10 залишився зовні, продемонстрували механізм переміщення рельси з погребу, спосіб перенесення її до мотоцикла та завантаження, обвинувачені продемонстрували напрямок, в якому ОСОБА_10 повіз на мотоциклі металеву рельсу, та окремо напрямок в якому ОСОБА_8 та ОСОБА_9 пішки залишили місце події (а.с.168-189).
Таким чином, викладені досліджені під час судового розгляду докази є належним, допустимими та достовірними, у своїй сукупності та взаємозв`язку підтверджують обставини пред`явленого обвинувачення та доводять винуватість ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .
Стороною обвинувачення також надавались протоколи пред`явлення для впізнання особи за фотознімками від 19.12.2017 за участі свідка ОСОБА_27 , якав ході указаної слідчої дії не впізнала за фотознімками ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , оскільки 23.11.2017 бачила на мотоциклі хлопця в капюшоні зі спини і рис обличчя не бачила (а.с.150-158).Указані протоколи суд визнає неналежними доказами, оскільки ними не підтверджується будь-яка обставина пред`явленого обвинувачення.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_8 посилався на те, що під час досудового розслідування слідчий ОСОБА_32 здійснював тиск на нього під час допиту. Проте, показання, які ОСОБА_8 надавав слідчому суд в силу вимог частини 4 статті 95 КПК України жодним чином не брав до уваги і свої висновки суд жодним чином не обґрунтовує показаннями ОСОБА_8 , надані ним слідчому. Показання, які ОСОБА_8 добровільно надав в суді і за змістом яких він свою вину визнав, повністю узгоджуються з показаннями інших обвинувачених, іншими дослідженими доказами і саме показання ОСОБА_8 надані під час судового розгляду суд покладає в основу вироку.

З метою перевірки указаних заяв ОСОБА_8 судом було витребувано з Головного управління Національної поліції в Сумській області висновок службового розслідування від 25.01.2018, за змістом якого службове розслідування відносно слідчого ОСОБА_33 було завершено, оскільки доводи, викладені у зверненні ОСОБА_8 під час проведення службового розслідування не знайшли свого підтвердження (а.с.208-210).

Отже, з огляду на викладене доводи обвинуваченого ОСОБА_34 щодо вчинення тиску на нього з боку слідчого судом не беруться до уваги, оскільки не знайшли свого підтвердження, і не впливають на висновок суду про доведеність його вини у пред`явленому обвинуваченні.

Таким чином, дії ОСОБА_8 суд кваліфікує за частиною 2 статті 185 КК України, тобто як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Дії ОСОБА_9 суд також кваліфікує за частиною 2 статті 185 КК України, тобто як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Дії ОСОБА_10 суд кваліфікує за частиною 2 статті 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Відповідно до вимог частини 2 статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з частиною 2 статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд враховує тяжкість та ступінь суспільної небезпеки вчиненого діяння, яке належить до злочину середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який є особою віком 20 років, раніше не судимий, злочин вчинив вперше, не одружений, дітей не має, не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (а.с. 143-149).

Як пом`якшуючі вину обставини суд відповідно до статті 66 КК України вважає щире каяття, а також його сприяння у розкритті злочину, оскільки він добровільно брав участь у слідчих діях, своїми діями надавав допомогу органам досудового розслідування та суду в з`ясуванні тих обставин вчинення злочину, що мають істотне значення для повного його розкриття.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_8 судом не установлено.

Таким чином, ураховуючи викладене суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_8 покарання у виді обмеження волі.

Разом з тим, ураховуючи характер вчиненого діяння, яке не заподіяло значної шкоди, з огляду на наявність двох пом`якшуючих вину обвинуваченого обставин, а також на позицію потерпілої ОСОБА_11 , яка претензій до обвинуваченого не має, пробачила, просила суворо не карати, суд дійшов висновку, що обвинувачений не є особою, небезпечною для суспільства, а його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів можливе без ізоляції від суспільства, тобто без відбування визначеного покарання.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне, звільнити ОСОБА_8 на підставі статті 75 КК України від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк, передбачений частиною 4 статті 75 КК України, тривалістю один рік. При цьому на період дії іспитового строку необхідно покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною 1 статті 76 КК України.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд враховує тяжкість та ступінь суспільної небезпеки вчиненого діяння, яке належить до злочину середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який є особою віком 19 років, раніше не судимий, не одружений, дітей не має, не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, проживає з батьками у багатодітній родині, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (а.с. 128-134).

Як пом`якшуючі вину обставини суд відповідно до статті 66 КК України вважає щире каяття, а також його сприяння у розкритті злочину, оскільки він добровільно брав участь у слідчих діях, своїми діями надавав допомогу органам досудового розслідування та суду в з`ясуванні тих обставин вчинення злочину, що мають істотне значення для повного його розкриття.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_9 судом не установлено.

Таким чином, ураховуючи викладене суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_9 покарання у виді обмеження волі.

Разом з тим, ураховуючи характер вчиненого діяння, яке не заподіяло значної шкоди, з огляду на наявність двох пом`якшуючих вину обвинуваченого обставин, а також на позицію потерпілої ОСОБА_11 , яка претензій до обвинуваченого не має, пробачила, просила суворо не карати, суд дійшов висновку, що обвинувачений не є особою, небезпечною для суспільства, а його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів можливе без ізоляції від суспільства, тобто без відбування визначеного покарання.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне, звільнити також і ОСОБА_9 на підставі статті 75 КК України від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк, передбачений частиною 4 статті 75 КК України, тривалістю один рік. При цьому на період дії іспитового строку необхідно покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною 1 статті 76 КК України.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_10 суд враховує тяжкість та ступінь суспільної небезпеки вчиненого діяння, яке належить до злочину середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який є особою віком 19 років, раніше не судимий, злочин вчинив вперше, не одружений, дітей не має, не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (а.с. 128-134).

Як пом`якшуючі вину обставини суд відповідно до статті 66 КК України вважає щире каяття, а також його сприяння у розкритті злочину, оскільки він добровільно брав участь у слідчих діях, своїми діями надавав допомогу органам досудового розслідування та суду в з`ясуванні тих обставин вчинення злочину, що мають істотне значення для повного його розкриття.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_10 судом не установлено.

Таким чином, ураховуючи викладене суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_10 покарання у виді обмеження волі.

Разом з тим, ураховуючи характер вчиненого діяння, яке не заподіяло значної шкоди, з огляду на наявність двох пом`якшуючих вину обвинуваченого обставин, а також на позицію потерпілої ОСОБА_11 , яка претензій до обвинуваченого не має, пробачила, просила суворо не карати, суд дійшов висновку, що обвинувачений не є особою, небезпечною для суспільства, а його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів можливе без ізоляції від суспільства, тобто без відбування визначеного покарання.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне, звільнити також і ОСОБА_10 на підставі статті 75 КК України від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк, передбачений частиною 4 статті 75 КК України, тривалістю один рік. При цьому на період дії іспитового строку необхідно покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною 1 статті 76 КК України.

У кримінальному провадженні потерпілою заявлено цивільний позов про стягнення з обвинувачених на її користь 3000 грн. моральної шкоди, завданої злочином, яку потерпіла зазнала у зв`язку з втратою майна.
Під час судового розгляду ОСОБА_11 подала заяву про відмову від цивільного позову.
Згідно з вимогами частини 5 статті 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 49 ЦПК України позивач вправі відмовитись від позову (всіх або частини вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії процесу. Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом (пункт 4 частини 1 статті 255 ЦПК України).
В судовому засіданні ОСОБА_11 роз`яснено наслідки подання заяви про відмову від позову, визначені частиною 2 статті 256 ЦПК України.
Підстав для не прийняття відмови цивільного позивача від позову, ураховуючи мотиви відмови, судом не установлено, при цьому суд виходить з принципу диспозитивності закріпленому частиною 3 статті 13 ЦПК України за змістом якого особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.
Таким чином, суд дійшов висновку, що слід закрити провадження щодо цивільного позову прийнявши відмову ОСОБА_11 від вимог про відшкодування моральної шкоди.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до статті 100 КПК України, а саме: металеву рельсу та два кутки загальною довжиною 4 м 72 см та вагою 185 кг, що передано на зберігання потерпілій ОСОБА_11 вважати повернутими власнику.
Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, відповідно до статті 124 КПК України, слід стягнути з обвинувачених в дохід держави у дольовому порядку.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались, підстави для їх застосування відсутні.
На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 368-374, 392, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за частиною 2 статті 185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік.

На підставі статті 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за частиною 2 статті 185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік.

На підставі статті 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_5 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за частиною 2 статті 185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік.
На підставі статті 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Прийняти відмову ОСОБА_35 від цивільного позову до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди.
Провадження у частині цивільного позову - закрити.
Речові докази: рельсу та два кутки загальною довжиною 4 м 72 см та вагою 185 кг, що передано на зберігання потерпілій ОСОБА_36 вважати повернутими власнику.
Стягнути із ОСОБА_3 процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта на користь держави у розмірі 98 (дев`яносто вісім) грн. 87 коп.
Стягнути із ОСОБА_4 процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта на користь держави у розмірі 98 (дев`яносто вісім) грн. 87 коп.
Стягнути із ОСОБА_5 процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта на користь держави у розмірі 98 (дев`яносто вісім) грн. 87 коп.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченим.

Суддя ОСОБА_1