Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/4429/18
Провадження № 1-кп/490/563/2018
У Х В А Л А

25 вересня 2018 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2

за участі прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

представника потерпілої - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження № 0000482 за обвинуваченням:
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві, є громадянином України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального Кодексу України, -

встановив:

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

1. Під час підготовчого судового засідання представник потерпілої ОСОБА_6 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, спираючись про те, що в обвинувальному акті анкетні данні особи, яка є потерпілою від злочину, не зазначені.

На думку представника потерпілої, таке унеможливило дотримання прав потерпілої під час досудового розслідування та наразі унеможливлює захист її прав, зокрема - належне вирішення питання про прийняття цивільного позову у справі.

2. Прокурор під час підготовчого судового засідання вважав, що направлений до суду обвинувальний акт відповідає вимогам діючого законодавства.

При цьому він звертав увагу суду на те, що відомості щодо потерпілої в обвинувальному акті викладені у відповідності до обставин, що мали місце під час досудового розслідування, а уточнення потерпілої особи можливо й під час підготовчого провадження або судового розгляду кримінального провадження.

Зокрема, прокурор зауважував, що суд не позбавлений можливості залучити до кримінального провадження будь-яку особу, яку він /суд/ вважає за потрібне та необхідне.

З огляду на таке прокурор наполягав на тому, що суд має ухвалити про прийняття обвинувального акту до провадження суду та призначення справи до судового розгляду.

3. Обвинувачений та захисник під час підготовчого провадження також просили призначити кримінальне провадження до судового розгляду, зазначаючи, що наразі стан кримінального провадження їх влаштовує, а суд не має виправляти недоліки досудового розслідування.

Встановлені судом обставин із посиланням на докази

4. 31 травня 2018 року в провадження Центрального районного суду міста Миколаєва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000482, у якому стверджується, що ОСОБА_4 вчинене кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 286 Кримінального Кодексу України.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин:

05.02.2018 близько 19:54 годин водій ОСОБА_4 керував технічно справним автомобілем "CHEVROLET Lacetti", реєстраційний номер НОМЕР_1 , в салоні якого знаходився із одним пасажиром, рухався у темний час доби по сухій, чистій, прямій ділянці проїзної частини вул. Садової, яка освітлена міським електроосвітленням, зі сторони вул. Чкалова в напрямку пр. Центрального зі швидкістю близько 60 км/год.
Рухаючись в обраному напрямку, при проїзді в районі нерегульованого перехресті вул. Садової з вул. Севастопольською, в порушення вимог п.п. 2.3 "б", 12.1, 12.3, 18.1 правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, із відповідними змінами та доповненнями (далі - ПДР України), а саме6 рухаючись по проїзній частині вул. Садової, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного інформаційно-вказівними доріжними знаками 5.35.1 та 5.35.2 "Пішохідний перехід" ПДР України, та дорожньою розміткою білого кольору 1.14.1 додатку 2, ПДР України "Пішохідний перехід", по якому рухався пішохід, проявив особисту неуважність та недбалість до забезпечення вимог безпеки дорожнього руху, а також до дорожньої обстановки та її змінам, хоча зобов`язаний був постійно її контролювати і мав таку можливість, своєчасно не вжив заходів до зниження швидкості аж до повної зупинки керованого ним автомобіля, не переконався, що на пішохідному переході відсутній пішохід, для якого може бути створена перешкода чи небезпека, продовжив рух у вибраному ним напрямку, внаслідок чого допустив контактування передньою правою частиною автомобіля з пішоходом ОСОБА_8 , яка рухалась по пішохідному переходу через вул. Садову, з ліва на право відносно напрямку його руху.
Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинені тілесні ушкодження у вигляді забою головного мозку важкого ступеня, субарахноідального крововиливу, перелому лоної, сідничної кісток праворуч зі зміщенням, гематоми потиличної ділянці, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 265 від 22.03.2018, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.
Дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок злочинного порушення водієм ОСОБА_9 вимог п.п. 2.3 "б", 12.1, 12.3, 18.1 Правил дорожнього руху України, які знаходяться в прямому, причинному зв`язку з наслідками, що настали.

5. Цей обвинувальний акт був складений 29 травня 2018 року та в той же день затверджений прокурором Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 .

6. Як потерпіла, в обвинувальному акті вказана ОСОБА_10 , яка, як свідчать пояснення прокурора, обвинуваченого та представника потерпілої, є матір`ю ОСОБА_8 .

7. Матеріали справи доводять, що з 18 квітня 2018 року ОСОБА_8 знаходилась під наглядом лікаря-невропатолога за місцем проживання; 22 травня 2018 року медико-соціальною експертною комісією їй встановлена друга група інвалідності, при цьому були встановлені такі обмеження її життєдіяльності - до пересування - І ступеня та трудової діяльності - ІІ ступеню, що означаєздатність до самостійного пересування з більшим витрачанням часу, часткове пересування та скорочення відстані, а також не здатність до провадження окремих видів трудової діяльності.

8. Під час підготовчого провадження саме ОСОБА_8 заявила цивільний позов, зокрема, до обвинуваченого, шляхом подання якого стверджувала, що злочином їй була заподіяна матеріальна та моральна шкода.

Положення закону. якими керувався суд при постановленні ухвали.

9. Відповідно до статті 291 Кримінального Процесуального Кодексу України обвинувальний акт, окрім іншого, має містити у собі:

1)анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство) /пункт 3 частини 2/

2)розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням /пункт 7 частини 2/

10. Відповідно до статті 56 Кримінального Процесуального Кодексу України:

-потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди /частина 1/

-права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого /частина 2/.

-якщо внаслідок кримінального правопорушення настала смерть особи або особа перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви, положення частин першої - третьої цієї статті поширюються на близьких родичів чи членів сім`ї такої особи. Потерпілим визнається одна особа з числа близьких родичів чи членів сім`ї, яка подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого, а за відповідним клопотанням - потерпілими може бути визнано кілька осіб. Після того, як особа, яка перебувала у стані, що унеможливлював подання нею відповідної заяви, набуде здатності користуватися процесуальними правами, вона може подати заяву про залучення її до провадження як потерпілого /частина 6/

-якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою. За відсутності такої згоди особа в разі необхідності може бути залучена до кримінального провадження як свідок /частина 7/

11. Відповідно до статті 56 Кримінального Процесуального Кодексу України потерпілий має право:

1)бути повідомленим про свої права та обов`язки, передбачені цим Кодексом;

2)знати сутність підозри та обвинувачення, бути повідомленим про обрання, зміну чи скасування щодо підозрюваного, обвинуваченого заходів забезпечення кримінального провадження та закінчення досудового розслідування;

3)подавати докази слідчому, прокурору, слідчому судді, суду;

4)заявляти відводи та клопотання;

5)за наявності відповідних підстав - на забезпечення безпеки щодо себе, близьких родичів чи членів своєї сім`ї, майна та житла;

6)давати пояснення, показання або відмовитися їх давати;

7)оскаржувати рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом;

8)мати представника та в будь-який момент кримінального провадження відмовитися від його послуг;

9)давати пояснення, показання рідною або іншою мовою, якою він вільно володіє, безоплатно за рахунок держави користуватися послугами перекладача в разі, якщо він не володіє державною мовою чи мовою, якою ведеться кримінальне провадження;

10)на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом;

11)знайомитися з матеріалами, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, в порядку, передбаченому цим Кодексом, у тому числі після відкриття матеріалів згідно зі статтею 290 цього Кодексу, а також знайомитися з матеріалами кримінального провадження, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, у випадку закриття цього провадження;

12)застосовувати з додержанням вимог цього Кодексу технічні засоби при проведенні процесуальних дій, в яких він бере участь. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд вправі заборонити потерпілому застосовувати технічні засоби при проведенні окремої процесуальної дії чи на певній стадії кримінального провадження з метою нерозголошення даних, які містять таємницю, що охороняється законом чи стосується інтимних сторін життя людини, про що виноситься (постановляється) вмотивована постанова (ухвала);

13)одержувати копії процесуальних документів та письмові повідомлення у випадках, передбачених цим Кодексом;

14)користуватися іншими правами, передбаченими цим Кодексом.

Окрім того, під час досудового розслідування потерпілий має право:

1)на негайне прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення, визнання його потерпілим;

2)отримувати від уповноваженого органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію;

3)подавати докази на підтвердження своєї заяви;

4)брати участь у слідчих (розшукових) та інших процесуальних діях, під час проведення яких ставити запитання, подавати свої зауваження та заперечення щодо порядку проведення дії, що заносяться до протоколу, а також знайомитися з протоколами слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, виконаних за його участі;

5)отримувати копії матеріалів, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, після закінчення досудового розслідування.

До того ж, під час судового провадження в будь-якій інстанції потерпілий має право:

1)бути завчасно поінформованим про час і місце судового розгляду;

2)брати участь у судовому провадженні;

3)брати участь у безпосередній перевірці доказів;

4)підтримувати обвинувачення в суді у випадку відмови прокурора від підтримання державного обвинувачення;

5)висловлювати свою думку під час вирішення питання про призначення покарання обвинуваченому, а також висловлювати свою думку при вирішенні питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру;

6)знайомитися з судовими рішеннями, журналом судового засідання і технічним записом кримінального провадження в суді;

7)оскаржувати судові рішення в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Окрім того, на всіх стадіях кримінального провадження потерпілий має право примиритися з підозрюваним, обвинуваченим і укласти угоду про примирення. У передбачених законом України про кримінальну відповідальність та цим Кодексом випадках примирення є підставою для закриття кримінального провадження.

12. Диспозиція частини 2 статті 286 Кримінального Кодексу України передбачає кримінальну відповідальність, зокрема, за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило заподіяння потерпілому тяжкого тілесного ушкодження.

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Щодо результатів аналізу норм діючого законодавства.

13. Наведені вище норми діючого законодавства поза розумним сумнівом доводять, що по справах про обвинувачення особи у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального Кодексу України потерпілим є лише особа, якій внаслідок порушення правил безпеки дорожнього руху були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, й лише у разі, якщо така особа перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви - її близькі родичі.

Щодо дотримання вимог про зазначення вимог про потерпілу в обвинувальному акті.

14. Повертаючись до обставин розгляду цієї справи, суд відзначає, що в цьому випадку такою особою має бути саме ОСОБА_8 ..

15. При цьому посилання прокурора про те, що її стан не дозволяв їй під час досудового розслідування подати відповідну заяву, спростовується:

-наведеними вище відомостями, які доводять, що ще з квітня 2018 року вона була здатна подавати відповідні заяви, а станом на 22 травня 2018 року її здатність до такого є підтвердженою у встановленому законом порядку висновком компетентного органі - МСЕК;

-позицією її представника під час підготовчого провадження, з якої вбачається, що вона вважає себе потерпілою та наполягає на відшкодування їй завданої їй шкоди, при цьому - з моменту вчинення відносно неї стверджуваного злочину.

16. Посилання прокурора про те, що потерпіла в обвинувальному акті була зазначена відповідно до обставин досудового розслідування не відповідають дійсності, адже спростовуються встановленими вище обставинами, що мали місце ще під час досудового розслідування.

17. Посилання прокурора про те, що стан ОСОБА_8 утворював певні незручності для органів досудового розслідування у разі залучення її, як потерпілої, юридичного значення не мають, адже не ґрунтуються на вимогах діючого законодавства.

Таке доводить, що:
-в дійсності потерпілою у цьому кримінальному провадженні є ОСОБА_8 ;
-всупереч вимог пункту 3 частини 2 статті 291 Кримінального Процесуального Кодексу України відомості про неї в обвинувальному акті не вказані;
-вказані в обвинувальному акті відомості про потерпілу особу не відповідають дійсності.

Щодо суттєвості цього порушення для кримінального провадження.

17. Запровадження норми пункту 3 частини 2 статті 291 Кримінального Процесуального Кодексу України має на меті забезпечення передбачених статтею 56 КПК України прав потерпілого, зокрема:

- бути повідомленим про свої права та обов`язки, передбачені цим Кодексом;

- подавати докази слідчому, прокурору, слідчому судді, суду;

- заявляти відводи та клопотання;

- на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом;

- знайомитися з матеріалами, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, в порядку, передбаченому цим Кодексом, у тому числі після відкриття матеріалів згідно зі статтею 290 цього Кодексу, а також знайомитися з матеріалами кримінального провадження, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, у випадку закриття цього провадження;

- одержувати копії процесуальних документів та письмові повідомлення у випадках, передбачених цим Кодексом;

- отримувати копії матеріалів, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, після закінчення досудового розслідування.

- бути завчасно поінформованим про час і місце судового розгляду;

- брати участь у судовому провадженні;

- примиритися з підозрюваним, обвинуваченим і укласти угоду про примирення.

Матеріали ж провадження свідчать, що в цьому випадку внаслідок ставлення державного обвинувачення ці права потерпілих забезпечені не були.

Зокрема, на момент направлення обвинувального акту до суду державне обвинувачення не мало у своєму розпорядженні документів, передбачених частиною 9 статті 290 КПК України, про відкриття матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 ; усунення цієї вади судом не є можливим.

Ця вада в свою чергу потягла й порушення прав потерпілої на подання доказів та подання, за наявності до того підстав, цивільного позову по справі, вирішення питання про примирення з обвинуваченою, що також не може бути усунутим під час судового провадження.

До того ж, ця вада не дозволяє належним чином вирішити й питання про прийняття поданого потерпілою під час підготовчого судового засідання цивільного позову.

На суттєвість цих вад під час підготовчого провадження звертав увагу представник потерпілої.

18. Запровадження норми щодо вказівки потерпілих в обвинувальному акті має на меті й забезпечення передбачених частиною 42 КПК України прав обвинуваченого, зокрема:

- знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують;

- укладати угоди.

В цьому ж випадку відсутність вказівок про потерпілих, з урахуванням сутності обвинувального акту, тягне за собою порушення прав обвинуваченого знати, у чому власно його звинувачено, що є взагалі неприпустимим.

Більше того, з пояснень обвинуваченого та його захисника вбачається, що з приводу цього порушення вони звертались із відповідними клопотаннями та скаргами, які не були належним чином вирішені під час досудового розслідування.

Таке доводить, що вказана вада обвинувального акту в цьому випадку є суттєвою та не може бути усунутою під час судового розгляду кримінального провадження.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 314 КПК України за таких обставин наявний в суді обвинувальний акт, як такий, що не відповідає вимогам Кримінального Процесуального Кодексу України, слід повернути прокурору для усунення недоліків, задовольнивши таким чином клопотання представника потерпілої.

З огляду на таке надані представником потерпілого документи та цивільний позов слід залучити до матеріалів кримінального провадження для прийняття відповідного процесуального рішення.

На підставі викладеного, керуючись положеннями ст.276 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

1.Клопотання представника потерпілої про повернення обвинувального акту прокурору - задовольнити.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000482 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального Кодексу України - повернути прокурору, як такий, що не відповідає вимогам Кримінально-процесуального Кодексу України.

2.Клопотання представника потерпілого - задовольнити частково, надані ним документи та цивільний позов - залучити до матеріалів кримінального провадження для прийняття відповідного процесуального рішення.

Ухвала в частині повернення обвинувального акту може бути оскарженою прокурором до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 7 днів.

СУДДЯ = ОСОБА_11 =