Справа № 727/5570/18
Провадження № 1-кп/727/274/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2018 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5
за участю захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження /ЄРДР №0003228/ з обвинувальним актом, затвердженим прокурором Чернівецької місцевої прокуратури юристом 1 класу ОСОБА_7 , по обвинуваченню ОСОБА_8 , за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, -

встановив:
В провадженні Шевченківського районного суду м.Чернівці перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 , за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Прокурор в судовому засіданні заявив письмове клопотання про продовження терміну тримання під вартою та просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 строк утримання під вартою враховуючи те, що ОСОБА_8 , обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, за який передбачається максимальне покарання у вигляді позбавлення волі строком до 12-ти років, не має постійного джерела доходів, а також існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема те, що: обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності; обвинувачений може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні. Вказує, що наявні достатні докази причетності ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також він раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних насильницьких злочинів, а тому існує обґрунтований ризик вчинення останнім кримінальних правопорушень. Також, звертає увагу суду на те, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженні було зупинено у зв`язку з переховуванням ОСОБА_8 від органів досудового слідства. Тому слід вважати, що застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_8 є недостатнім, при цьому, підстав для застосування іншого запобіжного заходу не вбачається.
Сам обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні просив змінити йому міру запобіжного заходу на домашній арешт, посилаючись на його похилий вік та хворобливий стан здоров`я.
Захисник обвинуваченого підтримав клопотання обвинуваченого.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд приходить до висновку, що обраний обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити до 23.11.2018 року, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді від 25.04.2018 року відносно обвинуваченого ОСОБА_8 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк застосування до 20.06.2018 року.
У вказаній ухвалі суду від 25.04.2018 року про обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою зазначено обставини, які стали підставами для обрання останньому запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.
Крім того, ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18.06.2018 року під час підготовчого судового засідання обвинуваченому ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк застосування до 17.08.2018 року.
Також, ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 02.08.2018 року під час судового засідання обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 01.10.2018 року.
У вказаних ухвалах слідчого судді від 25.04.2018 року та суду від 18.06.2018 року про обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою зазначено обставини, які стали підставами для обрання останньому запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.
Станом на даний час судовий розгляд по суті даного кримінального провадження триває, свідки по кримінальному провадженні не допитані, а також, суд вважає, що обставини, за якими судом було обрано обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід саме у вигляді взяття під варту, не відпали, інших суттєвих обставин, котрі давали б підстави для зміни запобіжного заходу суд не вбачає.
При цьому, суд враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_8 у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується, і який відповідно до ст.12 КК України, віднесений до особливо тяжких злочинів, за який передбачено покарання до 12-ти років позбавлення волі з конфіскацією майна, інкримінований ОСОБА_8 злочин, згідно обставин обвинувального акту - вчинений із застосуванням насильства.
За наведених обставин, суд вважає, що заявлене прокурором клопотання є обґрунтованим, прокурором доведено наявність ризиків, що обвинувачений зможе переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, він раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічного умисного злочину, а також обвинувачений може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, які безпосередньо не допитані судом, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Разом з тим, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в задоволенні клопотання обвинуваченого слід відмовити за безпідставністю.
При цьому, суд враховує, що запобіжний захід має на меті попереджати спроби особи вчиняти дії щодо перешкоджання здійсненню правосуддя, а не бути лише наслідком такого перешкоджання.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Так, згідно зі ст.ст.7-9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Будь-якої інформації, що свідчить про наявність в обвинуваченого тяжких хвороб, які б перешкоджали його перебуванню в умовах ізоляції від суспільства у суду немає.
Таким чином, обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - не змінилися, а ризики, передбачені ст.177 КПК України не зменшилися, що унеможливлює застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу.
Крім цього, згідно з п.1 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Суд вважає, що в даному випадку слід застосувати вимоги ч.4 ст.183 КПК України та не визначати розмір застави, оскільки ОСОБА_8 обвинувачується у скоєнні злочину із застосуванням насильства.
На підставі викладеного, керуючись, ст.ст.183, 315, 331, 369-372, ч.2 ст.392 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 , визначений ухвалою суду від 18.06.2018 року, у вигляді тримання під вартою - продовжити до 23.11.2018 року.
В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу з утримання під вартою на домашній арешт відмовити.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та адвокату негайно після її проголошення та направити начальнику ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор».

Головуючий суддя: ОСОБА_1

судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3

Копію цієї ухвали мені вручено 24.09.2018 року

Обвинувачений ___________________________________________