Справа № 675/1772/18
Провадження № 1-в/675/268/2018
У Х В А Л А

"02" серпня 2018 р. м. Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника ІВК № 31 ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Ізяслав в режимі відеоконференцзв`язку клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення,

в с т а н о в и в :

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення, мотивуючи тим, що у нього наявні ряд хвороб, відбув половину строку, позитивно характеризується по місцю свого проживання, а також в разі звільнення працевлаштується за останнім місцем роботи, наявність міцних соціальних зв`язків, тому вважає, що до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення.

В судовому засіданні ОСОБА_5 підтримав дане клопотання, та пояснив, що за час відбуття покарання не має жодного стягнення, однак працевлаштуватися не мав змоги, оскільки за станом здоров`я йому протипоказано займатися важкою фізичною працею, а іншої роботи йому надано не було.

Захисник ОСОБА_6 підтримав клопотання засудженого, просить його задовольнити.
Представник ІВК № 31 ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання, та пояснив, що засуджений ОСОБА_5 за час відбуття покарання стягнень та заохочень не має, будь-яких дій спрямованих працевлаштуватися на території колонії не проявляв, по місцю відбуття покарання характеризується посередньо. Також, звертає увагу суду, що у характеристиці засудженого вказано, що він не працевлаштований у звязку зі скороченням виробничих місць, однак дане посилання виписано по причині небажання ним працювати.

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення подання заперечив, мотивуючи тим, що засуджений не довів, що став на шлях виправлення.
Заслухавши пояснення засудженого, його захисника, представника ІВК № 31, з`ясувавши думку прокурора, вивчивши надані матеріали, суд приходить до висновку, що клопотання до задоволення не підлягає з наступних підстав.
ОСОБА_5 , засуджений 27.01.2017 року Хмільницьким міськрайонним судом Вінницької області за ст. 135 ч. 1 КК України до 1 року позбавлення.
Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 30.08.2017 року, вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 27.01.2017 року залишено без змін та виключено з мотивувальної частини вироку обтяжуючу обставину вчинення злочину, щодо особи, яка перебуває в безпорадному стані.
Початок строку: 28.11.2017 року.

Кінець строку: 10.11.2018 року.

Покарання відбуває в Ізяславській виправній колонії № 31 з 15.12.2017, і на даний час відбув 1/2 строку покарання.
За змістом ст. 50 КК України, покарання має на меті виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів.
Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Пунктом 1 ч. 3 ст. 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин.
Як встановлено судом, 1/2 строку покарання, ОСОБА_5 на день звернення до суду з вказаним клопотанням відбув.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року № 2, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
Становлення особи на шлях виправлення характеризується зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці. Такий висновок повинен бути застосований на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого і ставлення його до праці за весь період перебування у виправній установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду клопотання.
Як вбачається з матеріалів особової справи, ОСОБА_5 засуджено за вчинення злочину невеликої тяжкості і призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі, з яких він відбув більше половини.
Згідно характеристик на засудженого станом на 12.03.2018 та 14.05.2018, останній характеризувався виключно посередньо, а саме: з 01.12.2017 утримувався у Вінницькому УВП (№ 1); з 15.12.2017 в Ізяславській виправній колонії № 31, де до суспільно-корисної праці та виконання робіт по благоустрою місць позбавлення волі відноситься задовільно. На виробництві установи не працевлаштований у зв`язку зі скороченням виробничих місць, порушень вимог режиму тримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Заохочень не мав. У ставленні до представників адміністрації колонії ввічливий, не завжди відвертий. Заходи виховного характеру відвідує, реагує на них задовільно. Приймає малоактивну участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу. Бажання до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок не проявляє. Участі у роботі самодіяльних організаціях не приймає, соціально-корисної активності в організації їх роботи не проявляє.
Крім того, комісією Ізяславської виправної колонії (№ 31) з питань розгляду матеріалів щодо застосування до засудженого ОСОБА_5 заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, та умовно-дострокового звільнення від відбування покарання було відмовлено, оскільки останній за час відбування покарання не став на шлях виправлення, про що свідчать витяги з протоколу № 11 від 13.03.2018 та № 20 від 29.05.2018.
Засуджений ОСОБА_5 на день розгляду справи, та у перод відбуття покарання заохочень та стягнень не має, що стверджується відповідними довідками від 12.03.2018, 24.05.2018, і не заперечується ним у судовому засіданні.
Також, слід вказати, що засудженим ОСОБА_5 було долучено ряд документів на підтвердження своїх доводів викладених у клопотанні, зокрема: довідку Хмільницького районного медичного центру первинної медико-санітарної допомоги від 22.03.2018, згідно якої мати засудженого, ОСОБА_7 знаходиться на Диспансерному обліку з приводу: Д-з: Гіпертонічна хвороба ІІ ст. 2 ступінь, ризик IV ст. ІІ А. Цукровий діабет 2 тип середнього ступеня важності в стадії субкомпенсації. Виразкова хвороба шлунку в стадії ремісії. Атоктичний синдром з порушенням функції ходи. Ожиріння ІІ ст. Хвороба потребує постійного лікування, та догляду.
Згідно інформації Великомитницької сільської ради від 21.03.2018, ОСОБА_5 за час проживання на території сільської ради зарекомендував себе з позитивної сторони. Також, згідно консультаційних висновків спеціалістів, а саме лікарів різної спеціальності вбачається, що засуджений ОСОБА_5 станом на листопад 2017 року мав ряд хвороб (гіпертонічна хвороба).
Крім того, надав заяву ФОП ОСОБА_8 , який зобов`язується забезпечити місце роботи, водієм транспортного засобу, та взяти на поруки засудженого ОСОБА_5 .
Разом з тим, слід зауважити, що суд при вирішенні клопотання про умовно-дострокове звільнення має перевірити, що засуджений саме за час відбуття покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Однак, відповідно до інформації Ізяславської виправної колонії (№ 31) від 24.07.2018, засуджений ОСОБА_5 за станом здоров`я до праці залучатись може, але з письмовою заявою до адміністрації колонії, щодо свого працевлаштування не звертався.
Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_5 за час відбуття покарання не має жодних заохочень, що характеризує його сумлінну поведінку. На території колонії не працевлаштований, та будь-яких підтверджень щодо відповідних заходів з його сторони про можливість працевлаштуватися у матеріалах справи відсутні, та спростовуються вищевказаною інформацію ІВК (№ 31), що також характеризує його ставлення до праці.
Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення повинен ґрунтуватися на аналізі даних про поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчинених злочинів і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а те, що засуджений став на шлях виправлення.
Слід звернути увагу на те, що вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 27.01.2017 року було частково задоволено цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 , згідно якого з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_9 стягнуто завдану моральну шкоду в сумі 50 000 грн.
Однак, дана моральна шкода на даний час навіть частково не відшкодована, що і не заперечується самим засудженим у судовому засіданні.
Наведені обставини, свідчать про те, що засуджений ОСОБА_5 не довів того, що він ставленням до праці та сумлінною поведінкою виправився, тому підстави для застосування до нього умовно-дострокового звільнення відсутні.
За таких обставин, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_5 , як особа характеризується посередньо, тобто в його діях не вбачається ознак, згідно яких він мав намір проявити себе з найкращої сторони, як по відношенню до праці так і своєї поведінки, а тому клопотання до задоволення не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Хмельницької області через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженому з дня отримання копії даної ухвали.

Суддя: ОСОБА_1