ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №766/4849/18

16.10.2018 року Херсонський міський суд Херсонської області в складі:
головуючого судді : ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі: ОСОБА_4
за участю прокурора: ОСОБА_5
захисника: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження №0000245 від 21.01.2018 року за обвинуваченням:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, громадянина України, українця, з середньою-спеціальною освітою, не одруженого, утриманців не має, фізичних та психічних вад здоров`я не має, інвалідності не має, не працевлаштований, не має місця реєстрації, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, суд, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_7 , 20.01.2018 року близько 23:30 год., знаходячись у приміщенні приватного будинку АДРЕСА_2 , переслідуючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, на ґрунті побутового конфлікту, який виник у ході розпивання спиртних напоїв, завдав не менше трьох ударів руками в голову та п`ять ударів ногами в область тулуба та життєво-важливих органів потерпілого ОСОБА_8 , в результаті чого спричинив останньому наступні тілесні пошкодження: забій головного мозку, крововиливи під м`яку мозкову оболонку, в м`які покрови голови, обличчя, слизову верхньої губи, забійні рани голови, обличчя, слизової верхньої губи праворуч, синці обличчя, травматичну екстракцію 1-го зубу верхньої щелепи праворуч, багатоуламковий перелом кісток носу, крововилив в м`які тканини в область перелому, які виникли незадовго до настання смерті від дії тупого предмету (предметів), відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя та перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
Після чого, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 заснув у будинку потерпілого та того ж дня близько 06:30 годин, прокинувшись, виявив, що ОСОБА_8 помер.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.
Обвинувачений ОСОБА_7 вину в інкримінованому йому злочині визнав частково, показав, що немав на меті вбивати ОСОБА_8 , щодо події яка сталася розповів, що 20.01.2018 року в денний час він прийшов в гості до ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , там же був ОСОБА_9 , в ході розпивання спиртних напоїв у нього з ОСОБА_8 виник конфлікт, в ході якого останній наніс йому удар молотком в область голови, після чого, ОСОБА_8 з ОСОБА_9 поклали його на диван, а ОСОБА_9 пішов до себе додому за рушником, щоб зупинити кров у ОСОБА_7 .. У відсутність ОСОБА_9 між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 стався конфлікт, в ході якого ОСОБА_7 повалив ОСОБА_8 на підлогу, вкусив його за вухо, при цьому відкусив фрагмент вуха. Після того як прийшов ОСОБА_9 , вони всі разом пішли до будинку ОСОБА_9 при цьому по дорозі потерпілий ОСОБА_8 декілька разів падав та отримав тілесні ушкодження. У будинку ОСОБА_9 вони близько пів години розпивали спиртні напої. Після цього ОСОБА_7 з ОСОБА_8 повернулися додому до ОСОБА_8 і відразу ОСОБА_7 пішов до себе додому. У подальшому через близько одну годину ОСОБА_7 повернувся до ОСОБА_8 , оскільки забув у нього свої кросівки, проте потерпілий почав кидатися на нього з ножем, який він відбив у потерпілого. У подальшому, в коридорі з потерпілим сталася сутичка, в ході якої потерпілий ударив ОСОБА_7 кулаком в обличчя, після чого ОСОБА_7 пішов у ванну кімнату умитися, проте коли вийшов з ванної кімнати в коридор потерпілий почав на нього кидатися, при цьому ОСОБА_7 хотів піти з будинку, але потерпілий не відпускав його. Після чого, ОСОБА_7 наніс потерпілому три удари долонею в область обличчя, потерпілий впав, після чого ОСОБА_7 вдарив його п`ять разів ногою в область тулуба. Потім ОСОБА_7 допоміг ОСОБА_8 підвестися, останній сидів навпочіпки. ОСОБА_7 запитав про те, чи потрібна йому допомога, ОСОБА_8 відповів що не потрібна. Після цього ОСОБА_7 пішов на кухню, де ліг на диван і заснув. Прокинувшись вранці, він побачив, що ОСОБА_8 мертвий.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_10 пояснила, що покійний ОСОБА_8 є сином її сестри. В січні 2018 року їй зателефонували працівники поліції і вона прийшла на місце події за адресою: АДРЕСА_2 , де в будинку побачила тіло свого племінника. Все приміщення було в краплях крові, голова ОСОБА_8 розбита, відсутні зуби, зламаний ніс. З ОСОБА_8 спілкувалась рідко, проте її сестра (мати ОСОБА_8 ) скаржилась на ОСОБА_7 і просила, щоб ОСОБА_10 при зустрічі з останнім, попередила його, щоб не навідувався до ОСОБА_8 у гості. Охарактеризувала ОСОБА_8 працьовитим, проте повідомила, що він часто зловживав спиртним, на що скаржились його родичі.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що ОСОБА_8 був її старшим братом по матері. Через те, що він зловживав спиртним і був агресивним, вона з неповнолітнім сином виїхали на орендовану квартиру, а в будинку АДРЕСА_2 залишились мешкати її мама та ОСОБА_8 .. Напередодні вбивства її брата, свідок ОСОБА_11 виїхала за межі міста на декілька днів у особистих справах, мама переїхала на час її відсутності до неї додому, приглядати за неповнолітнім сином. Так як брат випивав часто спиртне, мама, на час її відсутності, додому не приходила, до ОСОБА_8 навідувався її син ОСОБА_12 з метою нагодувати собак та передати брату продукти харчування і гроші. Так, 20.01.2018 її син ОСОБА_12 навідувався до свого дядька ОСОБА_8 , зі слів сина їй відомо, що ОСОБА_8 був у себе вдома зі своїми знайомими ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , а наступного дня дізналась, що брата вбито. Зазначила, що коли брат випивав, ставав агресивним, на що часто скаржилась їй матір.
Свідок ОСОБА_12 пояснив, що 20.01.2018 його бабуся (яка тимчасово жила з ним, оскільки матір була поза межами міста) попросила навідати дядька ОСОБА_8 , передати йому їжу та нагодувати собаку. Так, близько 16.00-17.00 (більш точний час не пам`ятає), він прийшов до ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_2 . Нагодував собаку, зайшов у будинок, там на кухні за столом сиділи ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , вони були у стані алкогольного сп`яніння, а ОСОБА_7 ходив з молотком. Через десять п`ятнадцять хвилин ОСОБА_12 пішов додому. У його присутності ніхто з зазначених осіб, не конфліктував, ні на кому травм не було. Так як ОСОБА_12 часто навідувався до бабусі та дядька, то часто бачив у гостях у ОСОБА_8 сусідів ОСОБА_9 і ОСОБА_7 , які разом відпочивали, інколи пили.
21.01.2018 йому зателефонували працівники поліції та повідомили, що його дядька вбили, про що він повідомив свою матір ОСОБА_11 . Приїхавши за адресою проживання свого дядька побачив мертве тіло ОСОБА_8 ..

Свідок ОСОБА_9 пояснив, що в січні 2018 року, в суботу в денний час до нього у гості прийшов ОСОБА_8 та запропонував йому випити. Тоді, вони разом з ОСОБА_8 взяли пляшку горілки, а потім аби не «бігати» постійно до магазину, запросили «молодого» ОСОБА_7 . Пішли додому до ОСОБА_8 , пили (вказав, що протягом дня випили 5 пляшок горілки на трьох.) Ввечері приходив на декілька хвилин до ОСОБА_8 його племінник ОСОБА_12 . Через деякий час, ОСОБА_8 почав «повчати життю» молодого ОСОБА_7 . А потім у період часу з 18.00 до 22.00 годин ОСОБА_8 вихопив молоток та почав бити ОСОБА_7 по рукам, плечам, і двічі вдарив по голові. ОСОБА_13 викликав карету швидкої допомоги ОСОБА_7 , проте останній відмовився від медичних послуг і виклик швидкої відмінили. Далі, після вечері та спільного вживання алкогольних напоїв, між ОСОБА_8 і ОСОБА_7 знову виник конфлікт, під час якого ОСОБА_7 схопив молоток та намагався вдарити вже ОСОБА_8 , проте у бійку втрутився ОСОБА_9 і не дав ОСОБА_7 нанести удари ОСОБА_8 примирившись, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , а також ОСОБА_9 вирішили піти ще за спиртним, проте магазин був зачинений і тому всі троє пішли до ОСОБА_9 , де випили вина після чого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пішли від нього, а він залишився вдома.
Вранці ОСОБА_9 побачив біля будинку ОСОБА_8 поліцію і підійшовши до будинку, побачив ОСОБА_7 , який сказав, що нічого не пам`ятає з минулого вечора і що ОСОБА_8 мертвий.
Свідок ОСОБА_14 пояснила, що ОСОБА_8 є її сусідом по вулиці. Сусід пиячив, бив свою матір, тому родичі й виїхали з дому і часто потерпілий залишався сам вдома. В січні 2018 року, в нічний час, близько 23.00 00.00 годин, ОСОБА_14 вийшла у двір нагодувати домашніх тварин і почула біля воріт чоловічі голоси. Подивилась у щілину своїх воріт і побачила, що біля будинку АДРЕСА_2 , який розташований навпроти її будинку, лається ОСОБА_8 , а поряд з ним молодик, а потім ОСОБА_8 впав, а хлопець допомагав йому піднятися. Обидва були у нетверезому стані.

Крім свідчень обвинуваченого, потерпілої та свідків колегією суддів для з`ясування обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення досліджувались наведені нижче докази, дослідженні судом з урахуванням положень ст.ст. 22, 23 КПК України, обсяг яких був визначений згідно ст. 349 КПК України, які суд визнає належними, допустимими та достовірними і які узгоджуються між собою щодо часу, місця та способу вчиненого злочину.

Під час проведення огляду місця події, про що складено відповідний протокол від 21.01.2018 р. з фототаблицями та відеозаписом у приміщенні приватного будинку АДРЕСА_2 , виявлено труп ОСОБА_8 ..

Під час проведення слідчого експерименту 09.02.2018 р. який зафіксований на відеозаписі та про що складено відповідний протокол ОСОБА_7 у присутності захисника, тобто в умовах, що виключають незаконний вплив на нього, на місці показав яким чином йому наносив удар молотком потерпілий. На статисті продемонстрував, яким чином наносились удари ОСОБА_8 та як падав ОСОБА_8 , також показав, як наносились удари лежачому ОСОБА_8 ..

Сліди від взуття, вилучені при огляді місця події, відповідно до висновку трасологічної експертизи №127-ТР від 19.03.2018 року залишені підошвою наданого взуття ОСОБА_7 на ліву ногу.
За результатами судово-медичної експертизи №34 від 14.02.2018 року, встановлено, що згідно висновку експерта №39 від 25.01.2018 року кров потерпілого ОСОБА_8 відноситься до групи А з ізогематоглютиніном анти-В. . При подальшому дослідженні його крові, в процесі проведення експертизи речових доказів, виявлений супутній антиген Н., згідно висновку експерта №5 від 24.01.2018 року кров підозрюваного ОСОБА_7 відноситься до групи А з ізогематоглютиніном анти-В. При подальшому дослідженні його крові, в процесі проведення експертизи речових доказів, виявлений супутній антиген Н. На чотирьох фрагментах дерев`яних палиць, на фрагменті тканини (штори) і на шести марлевих тампонах змивах: з підлоги біля вхідних дверей, з кухонної шафи, з підлоги на кухні, з дверей в кімнату, з підлоги біля вікна, з полімерного матеріалу, що були вилученні в ході огляду місця події, знайдена кров людини, яка може походити, в тому числі від потерпілого ОСОБА_8 або обвинуваченого ОСОБА_7 ..
Висновок судово-медичної експертизи №33 від 19.02.2018 року вказує на те, що на джинсових брюках, спортивній кофті і кросівках (вилучених у обвинуваченого ОСОБА_7 ), знайдена кров людини, яка може походити, в тому числі від потерпілого ОСОБА_8 або обвинуваченого ОСОБА_7 ..
Судово-медичною експертизою №25/ц від 06.03.2018 року досліджено наступні докази: тампони-змиви з нігтів правої та лівої рук, вилучених у обвинуваченого ОСОБА_7 .. Так відповідно до висновку вказаної експертизи, на даних тампонах-змивах були знайдені мікросліди крові та клітинні елементи людини. Присутність на тампонах-змивах з нігтів, вилучених у ОСОБА_7 крові потерпілого ОСОБА_8 не виключається. Крім того, зазначено, що кров та клітині елементи на вищевказаних тампонах-змивах можуть походити від ОСОБА_7 .
При дослідженні піднігтьового вмісту правої та лівої рук потерпілого ОСОБА_8 згідно висновку судово-медичної експертизи №24/ц від 06.03.2018 року, знайдені кров та клітинні елементи людини. Знайдені клітинні елементи не травматичного походження і, ймовірніше, походять за рахунок злущеного епітелію власного нігтьового ложа. При серологічному дослідженні вищевказаного піднігтьового вмісту виявлені антигени А,Н, які властиві самому потерпілому ОСОБА_8 , присутність в піднігтьовому вмісті рук потерпілого ОСОБА_8 (антигени А,Н) крові ОСОБА_7 (антигени А,Н) не виключається, якщо у останнього на момент скоєння злочину мались пошкодження, які супроводжувались зовнішньою кровотечею.

Згідно з даними висновку судово - медичної експертизи №165 від 15.02.2018 року при судово-медичній експертизі гістопрепаратів від трупа ОСОБА_8 експерт дійшов до висновку: Субарахноїдальний крововилив. Крововилив в речовину головного мозку з деструкцією нервових клітин. Набряк головного мозку і м`яких мозкових оболонок. Повнокров`я та набряк внутрішніх органів. Вогнищева емфізема легенів. Жирова і білкова дистрофія печінки. Вогнищевий кардіосклероз. Атеросклероз судин серця. Гемодинамічні порушення внутрішніх органів.
Згідно з даними висновку судово - медичної експертизи №131 від 16.02.2018 року на трупі ОСОБА_8 виявлено наступні тілесні ушкодження:
Забій головного мозку, крововиливу під м`яку мозкову оболонку, в м`які покрови голови, обличчя, слизову верхньої губи, забиті рани голови, обличчя, слизової верхньої губи справа, синці обличчя, травматична екстракція 1 -го зуба верхньої щелепи справа, багатоуламковий перелом кісток носа, крововиливи в м`які тканини в області перелому, які утворилися незадовго до настання смерті від дії тупого предмета (предметів), відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, та перебувають в причинному зв`язку з настанням смерті.
Також виявлено прямий перелом 7-го ребра справа по средньоключичній лінії, крововиливи в м`які тканини в області перелому, які утворилися від дії тупого предмета протягом однієї доби до настання смерті, відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень за критерієм тривалості розладу здоров`я, в причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають.
Також судовий експерт у своєму висновку №25/131 від 19.03.2018 року зазначив, що утворення тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_8 способом, зазначеним ОСОБА_7 , у протоколі слідчого експерименту від 09.02.2018 року з його участю, не виключається.
Судово-медичною експертизою крові та сечі трупу ОСОБА_8 виявлено етиловий спирт: у крові 2,82 промілле , в сечі 3,68 промілле, (висновок судово - медичної експертизи №222 від 22.01.2018 року).
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №2 від 19.02.2018, ОСОБА_7 були спричинені травми: забійні рани, садна голови, крововиливи обличчя, подряпини шиї, долонь правої руки, які утворилися не виключено 20.01.2018 року та відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Дослідивши усі докази у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що твердження обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника про спричинення обвинуваченим тілесних ушкоджень ОСОБА_8 внаслідок застосування до нього фізичного насильства з боку потерпілого та спричинення ОСОБА_7 потерпілому тяжких тілесних ушкоджень при перевищенні меж необхідної оборони, не знайшли свого підтвердження.
Аналізуючи обставини справи суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 36 КК України, необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.
Кожна особа має право на необхідну оборону незалежно від можливості уникнути суспільно небезпечного посягання або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади.
Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту. Перевищення меж необхідної оборони тягне кримінальну відповідальність лише у випадках, спеціально передбачених у статтях118 та 124 цього Кодексу.
Особа не підлягає кримінальній відповідальності, якщо через сильне душевне хвилювання, викликане суспільно небезпечним посяганням, вона не могла оцінити відповідність заподіяної нею шкоди небезпечності посягання чи обстановці захисту.
Не є перевищенням меж необхідної оборони і не має наслідком кримінальну відповідальність застосування зброї або будь-яких інших засобів чи предметів для захисту від нападу озброєної особи або нападу групи осіб, а також для відвернення протиправного насильницького вторгнення у житло чи інше приміщення, незалежно від тяжкості шкоди, яку заподіяно тому, хто посягає.
Однак, ОСОБА_7 у своїх показаннях не вказав про застосування до нього насильства з боку ОСОБА_8 у тій мірі, щоб це створювало реальну або хоча б уявну загрозу його життю чи здоров`ю.
Враховуючи вищевикладене колегія суддів не вбачає підстав вважати, що ОСОБА_7 діяв в умовах необхідної оборони, а так само не має підстав для кваліфікації його дій за ст. 124 КК України, як умисного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень у разі перевищення меж необхідної оборони.
Водночас колегія суддів не погоджується з кваліфікацією стороною обвинувачення дій ОСОБА_7 за ч.1 ст.115 КК України, як вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_8 , приймаючи до уваги наступне.
Оцінивши надані в даному кримінальному провадженні докази в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що стороною обвинувачення не надано суду будь-яких доказів наявності у ОСОБА_7 умислу на позбавлення життя ОСОБА_8 .
Відповідно до висновку судово медичної експертизи №131 від 16.02.2018 року смерть ОСОБА_8 наступила від закритої внутрішньочерепної травми у вигляді забоїв головного мозку, крововиливів під м`яку мозкову оболонку, в м`які покрови голови, обличчя, слизову верхньої губи, забійних ран голови, обличчя, слизової верхньої губи справа, синців обличчя, травматичної екстракції 1-го зуба верхньої щелепи праворуч, багатоуламкового перелому кісток носа.
Тілесні ушкодження - це протиправне і винне порушення анатомічної цілості тканин, органів потерпілого та їх функцій, що виникає як наслідок дії одного чи кількох зовнішніх ушкоджуючих факторів.
Небезпечними для життя є ушкодження, які в момент заподіяння чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища і які без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю. Загрозливий для життя стан, який розвивається в клінічному перебігу ушкоджень, незалежно від проміжку часу, що минув після їх заподіяння, повинен перебувати з ними у прямому причинно-наслідковому зв`язку.
Умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, має місце тоді, коли в результаті описаного у ч. 1 ст. 121 КК України діяння настає смерть потерпілого.
Особливістю цього кваліфікованого виду умисного тяжкого тілесного ушкодження є те, що у ньому присутні два суспільно небезпечні наслідки (первинний - тяжкі тілесні ушкодження і похідний - смерть), психічне ставлення до яких з боку винного є різним. До заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження він ставиться умисно, а до настання смерті потерпілого від такого ушкодження - необережно. При цьому винний усвідомлює можливість настання похідного наслідку в результаті настання первинного.
Відповідно до пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 02 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» для відмежування умисного вбивства від заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, внаслідок якого сталася смерть потерпілого, слід ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого злочину, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.
Критерієм розмежування складів злочинів, передбачених ч.1 ст.115 та ч.2 ст.121 КК України є суб`єктивна сторона - ставлення обвинуваченого до наслідків своїх дій - в разі умисного вбивства умислом винного охоплюється позбавлення потерпілого життя, а в разі умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, має місце умисел на заподіяння лише тілесних ушкоджень, тоді як смерть потерпілого не охоплюється умислом обвинуваченого.
Норма, передбачена частиною другою статті 121 КК України, - умисне тяжке тілесне ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, встановлює обсяг (стан, зміст, конкретну сукупність) суспільних відносин, які охороняються її дією, разом із тим, вона визначає умови, характер, підстави застосування заходів кримінального примусу до суб`єктів, які порушили встановлений нею (нормою) обов`язок утримуватися від учинення дій певного змісту.
Об`єктом захисту зазначеної норми є здоров`я іншої особи незалежно від її стану.
Склад злочину, передбачений частиною другою статті 121 КК України, належить до особливих (складних) злочинів і виділений законодавцем в окремий вид необережного заподіяння смерті, тому що за своєю суттю, природою речей заподіяння смерті відбувається єдиним засобом - завданням тілесних ушкоджень.
Умисне тяжке тілесне ушкодження (стаття 121 КК України) є злочином із змішаною формою вини.

З показань обвинуваченого та слідчого експерименту за його участю вбачається, що після нанесення ударів потерпілому обвинувачений ОСОБА_7 допоміг ОСОБА_8 підвестися. ОСОБА_7 запитав про те, чи потрібна йому допомога, ОСОБА_8 відповів що не потрібна. ОСОБА_7 , після вчинення зазначених дій пішов у сусідню кімнату, де заснув. Про те, що ОСОБА_8 помер обвинувачений дізнався лише вранці. Він не вчиняв будь-яких активний дій, спрямованих на приховування своєї причетності до скоєння злочину чи спотворення обстановки на місці події, залишався на місці вчинення злочину.
З показань свідка ОСОБА_9 , вбачається, що конфлікт між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 розпочався саме через поведінку ОСОБА_8 , який почав «повчати життю» молодого ОСОБА_7 . А потім у період часу з 18.00 до 22.00 годин ОСОБА_8 вихопив молоток та почав бити ОСОБА_7 ..
Суд вважає, що між обвинуваченим та постраждалим не було стійких неприязних відносин, які могли б викликати у обвинуваченого бажання позбавити ОСОБА_8 життя, а причини сварки, яка виникла між ними, суд розцінює, як такі, що виникли раптово через поведінку потерпілого ОСОБА_8 та спільного вживання алкоголю того дня. Також суд бере до уваги, що удари наносились ОСОБА_7 потерпілому без застосування буд-яких знарядь.
Сукупність вищевикладеного переконує суд у тому, що позбавлення життя потерпілого не охоплювалось умислом обвинуваченого ОСОБА_7 ..
Разом з тим, наносячи удари по голові та обличчю потерпілого обвинувачений, на переконання суду, достеменно усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій і передбачав, що внаслідок таких дій буде заподіяно шкоду здоров`ю ОСОБА_8 ..
Що стосується смерті потерпілого, то в її настанні присутня лише необережна форма вини, бо хоча ОСОБА_7 і не бажав цього результату і навіть не передбачав можливості його настання, але повинен був і міг передбачити, що внаслідок його злочинних дій може настати і такий наслідок, як смерть потерпілого ОСОБА_8 ..
Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 337 КПК України судовий розгляд в суді першої інстанції проводиться в межах висунутого особі обвинувачення відповідно до обвинувального акту. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що поєднання обставин, обстановки та умов, за яких настала смерть ОСОБА_8 , мети та мотивів ОСОБА_7 , виключає кваліфікацію дій обвинуваченого за ч.1ст.115 КК України, та його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст.121 КК України.
Змінюючи кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 суд виходить з того, що злочин, передбачений ч.2 ст.121 КК України є менш тяжким ніж злочин, передбачений ч.1 ст.115 КК України, внаслідок чого при перекваліфікації дій обвинуваченого його становище покращується.
При обранні обвинуваченому міри покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, який відноситься до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується негативно, обставиною, яка пом`якшує покарання є часткове визнання вини, обставиною, яка обтяжує покарання є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №111 від 22.02.2018 р. ОСОБА_7 хронічним психічним захворюванням не страждав і не страждає. В період часу, який цікавить слідство, у нього не було будь-якого тимчасового хворобливого розладу душевної діяльності, усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними. В теперішній час він також може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 не потребує.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що виправлення ОСОБА_7 неможливо без його ізоляції від суспільства.

Цивільній позов не пред`явлений.

Відповідно до ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню процесуальні витрати.
Керуючись ст.ст. 349, 370, 373 - 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у скоєнні злочину передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виглядіпозбавлення волі на строк 8 (вісім) років з поміщенням для відбування покарання до кримінально - виконавчої установи закритого типу.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обчислювати з часу його затримання, тобто з 21.01.2018 року.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.

Речові докази у справі: фрагмент тканини, змиви речовини бурого кольору, чотири фрагмента дерев`яних дощок зі слідами речовини бурого кольору; слід низу взуття; светр, джинси, кросівки знищити;
мобільний телефон «Motorola» - повернути ОСОБА_7 ;
8 «СТ» зі слідами рук залишити в матеріалах кримінального провадження.
Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави 13 280 грн. 57 коп. судових витрат за проведення експертиз.
На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції через Херсонський міський суд Херсонської області .
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинувачений, захисник та потерпіла мають право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Копію вироку після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3