Справа № 572/1919/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2018 року Сарненський районний суд Рівненської області

в складі

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

представників потерпілої ОСОБА_5 , ОСОБА_6

потерпілої - ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сарни кримінальне провадження № 1-кп/217/17 0001056) про ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 (зареєстрованого по АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, із середньою загальною освітою, неодруженого, непрацюючого, в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_8 , який не має посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, 28 жовтня 2015 року приблизно о 18 годині 25 хвилин, керуючи в темну пору доби технічно справним автомобілем марки «OРЕL CALIBRA» р.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул.Бєлгородській м.Сарни Рівненської області зі сторони вул.Суворова в напрямку вул.Варшавської зі швидкістю 55 км/год., поблизу автостанції «Сарни», в порушення вимог підпункту б) пункту 2.3, пункту 12.3. 18.1, підпункту а) пункту 2.1, п.1.5 Правил дорожнього руху України, які вимагають від водія бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитись, не створювати небезпеку чи перешкоди для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків, а також мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії - проявив неуважність до дорожньої обстановки, при виникненні небезпеки для руху, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого допустив наїзд керованого ним транспортного засобу на пішохода ОСОБА_7 , яка перетинала проїзну частину по пішохідному переходу зліва направо по ходу руху транспортного засобу, хоча мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування.

Внаслідок описаних вище подій пішохід ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді : підшкірної гематоми повік правого ока, рани лобної ділянки голови, рани верхньої повіки правого ока, поверхневих ран правої щоки, рваної рани лівого крила носа, двох забійних ран верхньої губи, екстракції першого зуба верхньої щелепи справа, рани підборіддя, перелому лобної кістки скроневої з переходом на основу черепа, забою головного мозку важкого ступеня, чотирьох саден правої кисті, уламкового перелому правої лобкової кістки зі зміщенням, краєвого перелому лобкової кістки, перелому правого крило-здухвинного зчленування, уламкового перелому верхньої третини обох кісток правої гомілки зі зміщенням під кутом і довжині, закритого косого уламкового перелому нижньої третини лівої великогомілкової кістки зі зміщенням, краєвого перелому зовнішнього надвиростку правої плечової кістки без зміщення, які в своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент їх заподіяння.

У прямому і безпосередньому причинному зв`язку із скоєнням ОСОБА_8 дорожньо-транспортної пригоди та настанням вказаних вище суспільно небезпечних наслідків є порушення обвинуваченим вимог підпункту б) пункту 2.3, пунктів 12.3, 18.1 Правил дорожнього руху України, які вимагають від водія бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди; при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Своїми діями ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_8 під час судового провадження вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнав повністю. По суті обвинувачений показав, що орієнтовно о 18 годині в темну пору доби рухався за кермом автомобіля по вул.Белгородській зі швидкістю приблизно 50-55 км/год. Зі слів обвинуваченого - проїжджаючи біля хлібозаводу він перелаштував транспортний засіб у крайню праву полосу руху (орієнтовно за метрів 500 до місця події). Під час руху поряд із автовокзалом його засліпило світло від іншого автомобіля, безпосередньо після чого він одразу відчув удар. Обвинувачений визнає, що при недостатній видимості мав зупинити авто, однак, повідомив, що не встиг цього зробити, оскільки дорожньо-транспортна пригода сталась у швидкій послідовності за цим. ОСОБА_8 вважає, що правил дорожнього руху він не порушував, а причиною дорожньо-транспортної пригоди стало засліплення його під час руху світлом фар іншого транспортного засобу, який рухався в зустрічному напрямку.

Потерпіла ОСОБА_7 в суді підтвердила, що 28 жовтня 2015 року біля 18 год. 30 хв. ішла до зупинки громадського транспорту, яка розташована навпроти автовокзалу по вул.Белгородській м.Сарни Рівненської області, в зв`язку із чим перетинала пішохідним переходом проїзну частину вказаної вулиці. Потерпіла підтвердила, що майже перейшовши проїзну частину перед тротуаром відчула удар, від якого втратила свідомість, подальших подій не пам`ятає, оскільки прийшла до тями вже в лікарні. Потерпіла запевнила, що під час її перебування на пішохідному переході, вказана ділянка освітлювалась за допомогою вуличного освітлення, яке на той момент було увімкнено, а також від розташованого на зупинці магазину квітів. Із показів ОСОБА_7 встановлено, що внаслідок вказаної дорожньо-транспортної події вона отримала тілесні ушкодження, від яких тривалий час лікувалась, крім цього, їй було завдано матеріальну шкоду внаслідок пошкодження майна, оскільки під час цієї події було пошкоджено належний їй мобільний телефон та одяг.

Аналогічні пояснення щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди давала потерпіла в ході проведеного із нею слідчого експерименту (а.к.п.142-143).

Покази потерпілої співпадають із даними, здобутими під час огляду місця події : ділянки проїзної частини по вул.Белгородській м.Сарни Рівненської області, розташованої на правій смузі руху в напрямку стаціонарного посту поліції, де виявлено частину каблука. На проїзній частині також знаходиться автомобіль марки «OРЕL» р.н.з. НОМЕР_1 . Вказана ділянка містить дорожню розмітку, що позначає нерегульований пішохідний перехід (а.к.п.11-15).

Із акту обстеження дорожніх умов на ділянці автомобільної дороги Р-05 Городище-Рівне-Старокостянтинів 67 км.+370 м. встановлено, що зазначена ділянка є дорогою державного значення , дорога горизонтальна, пряма в плані, ширина проїзної частини 18,1 м., проїзна частина обмежується тротуаром асфальтобетонним, на проїзній частині наявна дорожня горизонтальна розмітка : 1.1, 1.3, 1.5, 1.6, 1.7, 1.14.1, недоліки в утриманні дороги, які сприяли скоєнню ДТП (або вплинули на тяжкість її наслідків) відсутні (а.к.п.129).

Із показів свідка ОСОБА_10 судом з`ясовано, що ОСОБА_7 є його колегою. 28 жовтня 2015 року після 18 год. свідкові зателефонували та повідомили, що остання потрапила у дорожньо-транспорну пригоду, після чого свідок одразу прибув на місце події. Свідок показав, що на місці події неподалік від пішохідного переходу перебував автомобіль, на якому ззовні були видимі механічні пошкодження : розбите лобове скло, пошкоджені склоочисник та правий бампер. Свідок підтвердив, що на той момент перехід освітлювався.

Покази свідка спростовують аргументи обвинуваченого щодо того, що потерпіла перетинала проїзну частину в місці, де була незадовільна видимість, оскільки перехід не освітлювався.

Вказані обставини доводяться, також наданою стороною обвинувачення довідкою №649 від 9 листопада 2015 року за підписом в.о. директора КП «Трудівник», відповідно до якої ліхтарі міського електроосвітлення по вул.Белгородській м.Сарни Рівненської області поблизу автостанції «Сарни» автоматично увімкнулись о 18 год. (а.к.п.24).

Відповідно до довідки №34-01-15/515 від 3 листопада 2015 року, виданої начальником Рівненського обласного центру з гідрометеорології за даними репрезентативної до території м.Сарни (в тому числі вул.Белгородської) Рівненської області метеостанції Сарни 28 жовтня 2015 року в період з 18 по 19 год. зафіксовано погодні умови : хмарно, без опадів, слабкий серпанок (метеорологічна дальність видимості 1-3 км.). Повна темрява настала о 17 год. 33 хв.(а.к.п.38).

Крім цього, суд не приймає до уваги покази обвинуваченого щодо його засліплення світлом фар зустрічного транспортного засобу, внаслідок чого він не зміг своєчасно побачити пішохода, оскільки останній не заперечував, що він є місцевим жителем, а тому йому достовірно відомо про наявність на цій ділянці дороги нерегульованого пішохідного переходу.

Крім цього, відповідно до повідомлення №13/1469 від 8 липня 2016 року Служби автомобільних доріг у Рівненській області на 67 км.+370 м. автодороги Городище-Рівне-Старокостянтинів наявні попереджувальні дорожні знаки 5.35.1 пішохідний перехід (а.к.п.138).

Таким чином, обвинувачений міг передбачати можливість появи на проїзній частині вказаної ділянки дороги пішоходів.

Допитаний судом свідок ОСОБА_11 показав, що був свідком дорожньо-транспортної події, яка відбулась за участю ОСОБА_7 . Зі слів свідка вказана подія дійсно відбулась на пішохідному переході по вул.Белгородській м.Сарни в той час, як потерпіла майже закінчила переходити проїзну частину і була збита автомобілем у крайній правій полосі. На думку свідка дорожньо-транспортна пригода відбулась через те, що обвинувачений рухався із перевищенням швидкості. Крім цього, свідок підтвердив, що перехід на той момент освітлювався вуличним електроосвітленням.

В ході огляду речей одягу : пари жіночих шкіряних чобіт зеленого кольору та жіночого кашемірового пальто коричневого кольору, виданих потерпілою ОСОБА_7 , встановлено, що на одному із чобіт відсутня частина каблука, пальто має плями бурого кольору зовні схожих на кров, правий рукав розірваний по шву (а.к.п.31-35).

Із висновку експерта №179-мк проведеної у даному провадженні медико-криміналістичної експертизи встановлено, що на представленому предметі одягу потерпілої ОСОБА_7 пальті, виявлено одне пошкодження у вигляді розриву повздовжнього шва правого рукава, яке виникло внаслідок перерозтягування тканини при дії твердого тупого предмета. Дане пошкодження могло виникнути під час різних фаз ДТП (а.к.п.48-50).

Наданий суду стороною обвинувачення висновок експерта №3.1-695/15 від 20 лютого 2016 року доводить, що контактування автомобіля марки «OРЕL CALIBRA» р.н.з. НОМЕР_1 з перешкодою (пішоходом) відбулося передньою правою частиною на відстані близько 30 см. від правої габаритної точки кузова, на рівні правої передньої фари, з подальшим переміщенням перешкоди вздовж поздовжньої осі автомобіля та контактуванням з правою частиною вітрового скла. Вірогідне місце наїзду вказаного автомобіля на потерпілу знаходиться в поперечному напрямку на правій смузі проїзної частини вул.Белгородської м.Сарни Рівненської області , в напрямку стаціонарного посту поліції, в поздовжньому напрямку, на ділянці, що передувала зафіксованої у протоколі огляду від 27 жовтня 2015 року та схемі до нього плями речовини бурого кольору (а.к.п.103-106).

Із наданого стороною обвинувачення висновку експерта проведеної в межах даного кримінального провадження судової інженерно-транспортної експертизи №3.1-694/15 від 18 лютого 2016 року, встановлено, що на момент проведення експертного дослідження робоча гальмівна система, система рульового керування та передні фари системи зовнішнього освітлення автомобіля марки «OРЕL CALIBRA» р.н.з. НОМЕР_1 знаходились в працездатному стані (а.к.п.92-97).

Із висновку інженерно-транспортної експертизи (дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди) №3.1-784/16 від 31 жовтня 2016 року вбачається, що в дорожній обстановці, яка наведена в наданих на експертизу вихідних даних, водій автомобіля «OРЕL CALIBRA» р.н.з. НОМЕР_1 для забезпечення безпеки дорожнього руху з технічної точки зору повинен був діяти у відповідності до вимог п.2.3 (б), п.12.2, п.12.3, п.12.4, п.12.8 Правил дорожнього руху України, тобто був зобов`язаний проявляти уважність, стежити за дорожньою обстановкою, рухатись зі швидкістю не більше 48-50 км/год. та в момент виявлення пішохода ОСОБА_7 на нерегульованому пішохідному переході, повинен був негайно зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходу, для якого може бути створена перешкода чи небезпека. При наданих на експертизу комплексі вихідних даних водій ОСОБА_8 в момент виникнення небезпеки для руху мав технічну можливість уникнути наїзду на перешкоду ОСОБА_7 шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування із зупинкою транспортного засобу до місця наїзду, а тому дії водія з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, оскільки не відповідають вимогам п.2.3(б), п.12.3, п.18.1 Правил дорожнього руху України (а.к.п.182-186).

Під час судового провадження стороною захисту було заявлено клопотання про виключення вказаного доказу як такого, що викликає сумнів в його достовірності, в обгрунтування чого сторона зазначає, про певні невідповідності між вихідними даними, наданими експерту та отриманими в ході слідчого експерименту, проведеного із обвинуваченим, в ході якого , на думку сторони захисту також були припущені порушення, через що цей доказ також є недопустимим. Так, стороною захисту вказано, що під час слідчого експерименту було невірно визначено відстань, з якої з водійського місця є видимим пішохід на проїзній частині, оскільки з цього приводу між учасниками вказаної слідчої дії виникли певні суперечності.

В ході проведеного за участю обвинуваченого слідчого експерименту, протокол якого було досліджено судом в ході судового провадження, з`ясовано, що загальна видимість проїзної частини по її елементам становить 21,5 м., а відстань від передньої частини автомобіля «OРЕL CALIBRA» до місця наїзду на пішохода, з якої проглядається пішохід, становить 38 м. (а.к.п.148-154).

Допитаний судом свідок ОСОБА_12 , який приймав участь у вказаній вище слідчій дії в якості понятого, показав, що під час слідчого експеримента під час якого визначалась відстань, з якої водію транспортного засобу стає видимим пішохід, авто рухалось посекундно. В момент, коли свідкові стали видними ноги пішохода він повідомив слідчого. Свідок підтвердив, що іншому понятому, який також приймав участь у слідчому експерименті перешкода для руху проглядалась з тієї ж відстані. ОСОБА_12 зазначив, що зауважень до протоколу слідчої дії у нього не було.

Свідок ОСОБА_13 в суді показала, що також була залучена до проведення слідчого експерименту за фактом ДТП, що сталась за участю обвинуваченого та потерпілої. Свідок пояснила, що під час вказаної слідчої дії визначалась відстань, з якої проглядається пішохід на місці пригоди. Свідок підтвердила, що в ході вказаної слідчої дії слідчим була визначена певна поділка, з якої було видно пішохода і з якою усі учасники слідчої дії погодились.

В даному випадку сторона захисту не погоджується з формулюванням, висловленим понятими щодо того, що їм були видимі ноги пішохода, через що сторона захисту вважає, що оскільки не було видно повністю пішохода водій міг не сприйняти фрагмент людини як перешкоду для руху. Суд вважає таку позицію сторони захисту надуманою, оскільки будь-яка видима перешкода по ходу руху транспортного засобу є підставою для відповідного реагування водія, в тому числі і для зменшення водієм швидкості транспортного засобу.

Із висновку експерта № 285 проведеної у даному кримінальному провадженні судово-медичної експертизи відносно ОСОБА_7 встановлено, що у останньої були виявлені тілесні ушкодження у вигляді : підшкірної гематоми повік правого ока, рани лобної ділянки голови, рани верхньої повіки правого ока, поверхневих ран правої щоки, рваної рани лівого крила носа, двох забійних ран верхньої губи, екстракції першого зуба верхньої щелепи справа, рани підборіддя, перелому лобної кістки скроневої з переходом на основу черепа, забою головного мозку важкого ступеня, чотирьох саден правої кисті, уламкового перелому правої лобкової кістки зі зміщенням, краєвого перелому лівої лобкової кістки, перелому правого крило-здухвинного зчленування, уламкового перелому верхньої третини обох кісток правої гомілки зі зміщенням під кутом і довжині, закритого косого уламкового перелому нижньої третини лівої великогомілкової кістки зі зміщенням, краєвого перелому зовнішнього надвиростку правої плечової кістки без зміщення, які в своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент їх заподіяння.

Вказані ушкодження виникли в швидкій послідовності одне за одним - внаслідок травматичних дій (зі значною травмуючою силою) тупим, тупим твердим предметом(предметами), при співударах з такими. Враховуючи локалізацію та характер тілесних ушкоджень можна вважати, що останні могли виникнути при умовах дорожньо-транспортної пригоди : при первинному контактуванні тіла людини (яка під час первинного контактування знаходилася у вертикальному або близько до такого положенні тіла) з виступаючими частинами рухаючого механічного транспортного засобу з подальшим відкиданням тіла потерпілої, співударом о грунт або шляхове покриття, додатковим травмуванням та скользінням тіла людини об останнє, без переїзду через тіло людини колесами транспортного засобу. Враховуючи локалізацію ушкоджень можна вважати, що первинне контактування тіла людини з виступаючими частинами автівки могло відбутися в ділянку правої половини тіла потерпілої Термін заподіяння тілесних ушкоджень може відповідати 28 жовтня 2015 року (а.к.п. 59-61).

Таким чином, стороною обвинувачення доведено, що тілесні ушкодження потерпілою були отримані внаслідок дорожньо-транспортної події.

Дослідивши зібрані докази в їх сукупності, суд вважає доведеною винність ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину при викладених у вироку обставинах, оскільки його вина повністю доводиться доказами, дослідженими в ході судового розгляду, які, відповідно до ст.ст.85,86 КПК України, судом визнаються належними та допустимими.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

По місцю проживання Сарненською міською радою, обвинувачений характеризується посередньо, як особа скарг на яку не надходило (а.к.п.118).

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст.66 КК України, слід визнати часткове добровільне відшкодування завданої потерпілій шкоди.

Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_8 як в ході досудового, так і в ході судового провадження не встановлено.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує тяжкість вчиненого злочину, який відноситься до тяжких злочинів, думку потерпілої, яка наполягає на призначенні обвинуваченому найсуворішої міри покарання, зазначаючи, що останній жодним чином у скоєному не розкаюється, з огляду на ті обставини, що обвинувачений керував транспортним засобом, грубо порушуючи Правила дорожнього руху будучи позбавленим судовим рішенням права керування транспортними засобами, що підтверджено документально наданою суду постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 6 грудня 2011 року (а.к.п.131-133), а тому суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому покарання в межах санкції частини статті, за якою останнього притягнуто до відповідальності у виді позбавлення волі.

Однак, приймаючи до уваги відсутність обтяжуючих покарання обставин, враховуючи дані про особу винного, який характеризується посередньо - суд вважає за можливе призначити покарання ближче до нижчої межі даного виду покарання, визначеного санкцією частини статті, за якою ОСОБА_8 притягнуто до кримінальної відповідальності, із призначенням додаткової міри покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, що буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним інших злочинів.

Потерпілою ОСОБА_7 було заявлено цивільний позов до ОСОБА_8 .

Так потерпіла просить стягнути на її користь з обвинуваченого 81 798 грн. 53 коп. матеріальної та 500 000 грн. моральної шкоди, завданої злочином.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_7 зазначає, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_8 їй було завдано матеріальну шкоду, яка полягає у витратах матеріального характеру, понесених нею на лікування. Також, потерпіла вказує, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень є інвалідом 3 групи, тривалий час була змушена лікуватись, однак, на даний час повністю її фізичний стан після отриманих травм не відновився. Протягом тривалого часу вона проходила болісне лікування, була обмежена у русі, внаслідок чого відчувала моральні страждання, оскільки турбувалась про стан свого здоров`я, про наслідки, які можуть мати місце від отриманих ушкоджень. Крім цього, вказаними вище подіями було на тривалий час порушено звичайний уклад її життя, для відновлення якого були необхідні значні зусилля. Враховуючи наведене, позивач оцінює завдану їй моральну шкоду у 500 000грн.

В подальшому потерпіла збільшила позовні вимоги просить також стягнути з обвинуваченого додаткові витрати, понесені нею на лікування, а також вартість пошкоджених внаслідок дорожньо-транспорної пригоди особистих речей потерпілої, а саме : 5 860 грн. 08 коп. витрат на лікування, 2 000 грн. вартістості пошкодженого пальто, 2 500 грн. вартість чобіт, 2000 грн. вартість мобільного телефону 500 грн. вартість сумки та 2000 грн. вартість загубленої золотої сережки.

В судовому засіданні потерпіла підтримала заявлені вимоги в повному обсязі, обвинувачений заявлений до нього позов не визнав, оскільки вважає, що шкоду було завдано не з його вини.

Крім цього, захисник обвинуваченого заперечує щодо можливості задоволення вимог за заявою про їх збільшення, мотивуючи свою позицію тим, що за нормами ЦПК України сторона вправі збільшити позовні вимоги до закінчення підготовчого засідання.

Судом не приймаються до уваги заперечення захисника з цього приводу, оскільки відповідно до вимог КПК, а саме : відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого. Таким чином, КПК передбачає можливість прийняття цивільного позову не лише в підготовчому судовому засіданні, а і під час судового провадження до початку судового розгляду. З огляду на те, що ЦПК та КПК містять дещо різний порядок в частині прийняття цивільного позову в даному випадку суд не може застосовувати в цій частині п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України, на яку посилається сторона захисту.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Із наданих суду копій чеків та рахунків вбачається, що ОСОБА_7 були понесені витрати на придбання ліків та на проведення обстеження, дата яких відповідає періоду, що слідував за дорожньо-транспортною пригодою, яка відбулась за її участю. Крім цього, факт перебування потерпілої на лікуванні доведено документально наданими суду копіями епікрізів, листків лікарських призначень. Надані потерпілою суду докази доводять загальну суму витрат, понесених ОСОБА_7 в зв`язку із лікуванням безпосередньо після дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 81 798 грн. 53 коп. та у розмірі 5 860 грн. 08 коп. в зв`язку із подальшим лікуванням. Таким чином, потерпілою доведено факт заподіяння їй матеріальної шкоди внаслідок протиправних дій обвинуваченого, а тому вимога про стягнення з останнього суми матеріальних збитків, вказаних стороною, підлягає до задоволення з урахування добровільно сплачених обвинуваченим на лікування потерпілої коштів у сумі 29 500 грн., що підтверджено наданими стороною захисту розписками. Таким чином, сума витрат на лікування, понесених ОСОБА_7 , належна до стягнення, становить 58 158 грн. 61 коп.

Крім цього, потерпіла просить стягнути на її користь вартість пошкоджених внаслідок ДТП речей. Однак, стороною не надано жодних доказів щодо вартості пошкодженого одягу, а також в матеріалах кримінального провадження відсутня будь-яка інформація щодо пошкодження внаслідок вказаної пригоди сумки, мобільного телефону та зникнення сережки. Таким чином, в цій частині цивільний позов до задоволення не підлягає.

Згідно із ст.1167 ЦК України особа має право на відшкодування також моральної шкоди, завданої їй неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю. Надані потерпілою епікрізи підтверджують ті обставини, що вона перебувала на лікування з приводу отриманих травм більше шести місяців, внаслідок чого є інвалідом 3 групи загального захворювання, що додатково доведено копією пенсійного посвідчення, виданого на ім`я ОСОБА_7 , а тому, з огляду на обґрунтування завданої потерпілій моральної шкоди, з урахуванням глибини моральних страждань, завданих останній, суд вважає що існують достатні правові підстави для стягнення з обвинуваченого завданої ним моральної шкоди, розмір якої слід визначити з урахуванням вимог розумності та справедливості у розмірі 300 000 грн.

На підставі ст.124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, які доводяться квитанціями, наданими стороною обвинувачення.

Керуючись ст.ст.370, 373, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_14 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Строк відбуття покарання обчислювати з моменту звернення вироку до виконання.

Стягнути на підставі ст.124 КПК України з ОСОБА_14 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта у сумі 4 503 грн. 68 коп.

Цивільний позов ОСОБА_15 задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_14 на користь ОСОБА_15 58 158 грн. 61 коп. матеріальної шкоди, завданої злочином та 300 000 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди.

Речові докази : автомобіль марки «OРЕL» р.н.з. НОМЕР_1 , який переданий на зберігання обвинуваченому відповідно до п.1 ч.9 ст.100 КПК України повернути власнику; пару жіночих чобіт зеленого кольору та жіноче пальто коричневого кольору, які знаходяться на зберіганні у Сарненському ВП повернути потерпілій, ОСОБА_7 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Сарненський районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя підпис

Копія вірно

Суддя Сарненського районного суду

Рівненської області ОСОБА_16