Номер провадження:1-кс/521/6009/18
УХВАЛА

21 версеня 2018 року м. Одеса

Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_4 про арешт майна по кримінальному провадженню №0002139 від 25.05.2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

З клопотання вбачається, що у провадженні Малиновського відділу поліції в м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження № №0002139, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, внесеного до ЄРДР по рапорту старшого оперуповноваженого ВКП Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_5 від 24.05.2017 року про те, що ним в ході проведення оперативно розшукових заходів, було встановлено, що невстановлені особи, шляхом обману заволоділи квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 .
Крім того, під час здійснення досудового розслідування встановлено, що невідома досудовим розслідуванням особа, використовуючи нібито видане Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу свідоцтво про право власності на житло, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 від 16.02.2011 року, яке нібито видане згідно запису № 3-28397 із реєстрової книги та розпорядження (наказ) від 16.02.2011 р. № 214926, заволоділа вищевказаним майном.
Разом із тим, згідно відповіді КУ «Міське агентство з приватизації житла» від 10.09.2018 року, на вимогу слідчого встановлено, що згідно розпорядження органу приватизації УЖКГ виконкому Одеської міської № 170392 від 06.09.2002 р. двокімнатна квартира АДРЕСА_3 , загальною площею 43,4кв.м., приватизована на ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в рівних частках, що оформлено свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_1 від 06.09.2002 року.
Також досудовим розслідуванням встановлено, що Інформація щодо запису у реєстрову книгу за № 3-28397, згідно розпорядження від 16.02.2011 року № 214926 не існує. Свідоцтво № 3-28397 та розпорядження № 214926 від 16.02.2011р. міськагентсво не видавало, а за номером розпорядження органу приватизації 214926 від 17.02.2011 року приватизована квартира АДРЕСА_4 , свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_2 від 17.02.2011 року.
Тобто, досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлені досудовим слідством особи здійснили незаконне заволодіння квартирою АДРЕСА_3 та на сьогоднішній день незаконно перебувають у вищевказаному житловому приміщенні.
Таким чином, з метою забезпечення схоронності слідів злочину, запобігання можливості реалізації злочинного умислу та запобігання спробі введення в оману шляхом реалізації даного нежитлового приміщення третім особам, а також запобіганню приховування, пошкодження, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі, відчуження вищевказаного нежитлового приміщення, в органу досудового розслідування виникла необхідність в накладенні арешту на квартиру.
Слідчий, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду клопотання, в судове засідання не з`явився.
Вивчивши клопотання та матеріали додані до нього, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною 1 ст. 173 КПК України, передбачено, що слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Як встановлено в судовому засіданні, за №0002139 внесені відомості до ЄРДР за фактом заволодіння шляхом обману квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 .
Однак, в клопотанні ставиться питання про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_3 , відомості про шахрайське заволодіння якою до ЄРДР не внесено.

Крім того, по даному кримінальному провадженню жодній особі не оголошено підозру та відсутній взаємозв`язок між незаконним заволодінням квартирами за адресою АДРЕСА_1 . та за адресою:АДРЕСА_2 .

Таким чином, слідчий суддя не вбачає підстав для накладення арешту на квартиру АДРЕСА_3 в рамках кримінального провадження №0002139.

На підставі викладеного, керуючись ст. 132, 167, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_4 про арешт майна по кримінальному провадженню №0002139 від 25.05.2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України відмовити.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1