УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 вересня 2018 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника власника майна Приватного підприємства «Плаза К» - адвоката ОСОБА_3 , слідчого Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_4 , прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві клопотання представника власника майна Приватного підприємства «Плаза К» про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 03 серпня 2018 року у кримінальному провадженні № 0001906 від 14.04.2015,

В С Т А Н О В И В :

До слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання представника власника майна Приватного підприємства «Плаза К» про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 03 серпня 2018 року у кримінальному провадженні № 0001906 від 14.04.2015, а саме: об*єкти нерухомого майна, розташовані в ТГРК «Либідь» за адресою : м.Хмельницький, вул. Кам*янецька, 19/1 А: торгівельний та готельний комплекс (ІІ черга торгівельні приміщення) загальною площею 569,5 кв.м, торгівельний та готельний комплекс (ІІІ черга) загальною площею 4867,5 кв.м, (в тому числі підвальне приміщення пл.1019,3 кв.м, 1 поверх пл. 1290,0 кв.м, ІІ поверх пл..1287,1 кв.м, ІІІ поверх- пл.1271,1 кв.м), готельно розважальний комплекс загальною площею 3867,6 кв.м.

В підтвердження доводів клопотання посилаються на ті обставини, що відпала потреба в подальшому застосуванні арешту, а також арешт накладено на нерухоме майно, власником якого є ПП «Плаза-К», необґрунтовано, оскільки заборгованість за кредитним договором від 15.02.2008, з яким пов*язане заставне майно та необхідність накладення арешту, погашена в повному обсязі, кредитор за цим кредитним договором, який є заявником про злочин, ТОВ «Ідеа Капітал», не має претензій по заборгованості за договором кредиту, арештоване майно не є забезпеченням за вказаним кредитним договором. Крім того, з урахуванням обставин, за фактом яких здійснюється досудове розслідування, арештоване майно вважають, не відповідає ознакам речових доказів, при цьому зазначають, що жодній особі не повідомлено про підозру у кримінальному провадженні щодо незаконних дій з майном ТОВ «Либідь», в матеріалах відсутні дані про належне повідомлення про підозру за ч.5 ст.191 КК України ОСОБА_6 . Одночасно звертають увагу, що обставини, у зв*язку з якими складено підозру ОСОБА_6 за ч.5 ст.191 КК України, не стосуються протиправних дій відносно арештованого майна, не стосується також дій посадових осіб ПП «Плаза К», зв*язок яких з даним кримінальним провадженням відсутній. Звертають увагу на тривалість кримінального правопорушення з 09.11.2015, проте лише через три роки слідчий, як уважають без вагомих підстав, звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна. Вказали, що слідчим не обґрунтовано пропорційність вжитих засобів меті, яку прагнуть досягти в ході досудового розслідування.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_3 в суді підтримала доводи клопотання. Вказала в суді, що існує сукупність обставин, які свідчать, що арештоване майно не може бути доказом у даному кримінальному провадженні: майно було набуте ПП «Плаза К» в законний спосіб, дії щодо набуття майна не були оскаржені, майно, на яке накладений арешт, не був предметом іпотеки, а по епізоду досудового розслідування за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. ст.367 КК України щодо дій працівників БТІ, майно ПП «Плаза К» не доказового значення, в постанові слідчого про визнання об*єктів нерухомого майна речовими доказами доказове значення об*єктів нерухомого майна не обґрунтоване належним чином.

Уповноважений слідчий ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001906 від 14.04.2015 в суді заперечувала проти доводів клопотання, вважає, що арешт накладений на майно обґрунтовано, а також відсутні підстави вважати, що відпала потреба в подальшому збереженні арешту майна. Вказала, що заявник вже звертався до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, проте таке клопотання залишене без задоволення. Зазначила, що арешт майна об*єкта загальною площею 3867,6 кв.м. необхідний для збереження доказів у зв*язку з досудовим розслідуванням факту злочину, передбаченого ст.388 КК України. Майно торгівельні приміщення ІІ та ІІІ черга не були предметом іпотеки, проте необхідність арешту цього майна слідчий пов*язує із забезпеченням доказів у досудовому розслідуванні, яке здійснюється за фактом кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України, за фактом вчинення незаконних дій працівниками БТІ із технічною документацією відносно нерухомого майна. Одночасно звернули увагу, що у даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 повідомлена про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, яка пов*язана із незаконним заволодінням грошових коштів інвесторів фізичних осіб.

Прокурор в суді також заперечував проти доводів клопотання, оскільки вважає, що в суді не доведено, що змінилися обставини, які слугували підставою для накладення арешту. Звертає увагу на те, що питання про скасування арешту вказаного майна вже вирішувалося слідчим суддею, клопотання залишене без задоволення. Також вказав, що дані в наданій довідці про погашення заборгованості за кредитним договором не свідчать про те, що відпала необхідність арешту майна, такі обставини не впливають на розслідування кримінального провадження.

Заслухавши думку учасників, дослідивши доводи клопотання та додані матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для його задоволення, виходячи з такого.

Відповідно до ч.2 ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 03 серпня 2018 року у кримінальному провадженні №0001906 від 14.04.2015, яке здійснюється за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст.358, ч.1,2 ст.364, ч.1,2 ст.366, ч.1 ст.367, ч.1 ст.388 КК України, накладено арешт на об*єкти нерухомого майна, розташовані в ТГРК «Либідь» за адресою : м.Хмельницький, вул. Кам*янецька, 19/1 А: торгівельний та готельний комплекс (ІІ черга торгівельні приміщення) загальною площею 569,5 кв.м; торгівельний та готельний комплекс (ІІІ черга) загальною площею 4867,5 кв.м, (в тому числі підвальне приміщення пл.1019,3 кв.м, 1 поверх пл. 1290,0 кв.м, ІІ поверх пл..1287,1 кв.м, ІІІ поверх- пл.1271,1 кв.м); готельно розважальний комплекс загальною площею 3867,6 кв.

При вирішенні питання про необхідність накладення арешту на вказане нерухоме майно, слідчий суддя виходив з тих обставин, що майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, визнане речовими доказами в рамках даного кримінального провадження, майно отримане внаслідок вчинення кримінального правопорушення, арешт необхідний з метою збереження речових доказів, а також з метою запобігання злочинним посяганням на вказаний об*єкт нерухомого майна під час проведення досудового розслідування, забезпечення його збереження та недопущення подальшого відчуження.

Статтею 131 КПК України передбачено вичерпний перелік видів заходів забезпечення кримінального провадження, серед яких є арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як убачається з наданого витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, наданих матеріалів клопотання, об*єднане кримінальне провадження № 0001906 від 14.04.2015 здійснюється за фактом вчинення декількох кримінальних правопорушень, в тому числі за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні привласнення чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем - грошових коштів в розмірі 1 400 000 грн., які належать вкладника довірителям ОСОБА_8 та ОСОБА_9 згідно з умовами інвестиційного договору, відповідно до якого в свою чергу Генеральний інвестор ТОВ «Укрбудінвест» зобов*язується забезпечити набуття вкладниками права власності на збудовані нежилі комерційні приміщення загальною площею 400 кв.м.

Проте вказане нерухоме майно, на яке накладено арешт, площа якого становить 569,5 кв.м, 4867,5 кв.м, та 3867,6 кв.м., не є предметом, на яке направлене дане кримінальне правопорушення, про вчинення якого повідомлено ОСОБА_6 , одночасно відсутні достатні обґрунтовані підстави вважати, що усе вказане майно зазначеною площею є таким, що отримане внаслідок вчинення вказаного кримінального правопорушення, обставини якого охоплюють дані про інвестиційні договори з умовами про зобов*язання забезпечення осіб - інвесторів комерційними приміщеннями загальною площею лише 400 кв.м., що є очевидно непропорційним із обсягом вжитого заходу забезпечення щодо майна площею 569,5 кв.м, 4867,5 кв.м, та 3867,6 кв.м.

Також досудове розслідування здійснюється за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.388 КК України, яке відповідно до даних з Єдиного реєстру досудових розслідувань, здійснюється за заявою ТОВ «ФК «Ідея Капітал» за фактом незаконних дій з майном, на яке накладено арешт як на заставне майно, посадовими особами ТОВ «Либідь».

При цьому з матеріалів клопотання убачається, що заставним майном, яким забезпечені зобов*язання за кредитним договором № 08/08 від 15.02.2008 року, є чіткий визначений перелік нерухомого майна: торгівельний та готельний комплекс (ІV черга загальною площею 1059 кв.м, V черга загальною площею 1042 кв.м, VІ черга загальною площею 275,2 кв.м,), стосовно цього майна в складі зміненого торгівельного та готельного комплексу загальною площею 3574,8 кв.м згідно фабули клопотання слідчого, було вчинено незаконні дії, що утворюють ознаки злочину, передбаченого ст.388 КК України.

Проте арешт накладено на увесь торгівельний та готельний комплекс загальною площею 3574,8 кв.м., що не є пропорційним обсягу заставного майна, з приводу дій з яким здійснюється розслідування слідчим, та не є співмірним із завданням даного кримінального провадження, яке здійснюється за фактом вчинення злочину за ознаками ч.1 ст.388 КК України, який до того ж є злочином невеликої тяжкості, є злочином проти правосуддя у якому жодну особу не повідомлено про підозру.

Одночасно слід зазначити, що підставою для накладення арешту на комплекс загальною площею 3574,8 кв.м. пов*язується із обставинами щодо незаконних дій з нерухомим майном, які полягають у відчуженні нерухомого майна, до складу якого входило майно, передане в забезпечення кредитного договору,- предмет іпотеки, без згоди іпотекодержателя. Однак необхідно врахувати також, що після накладення арешту, відповідно до даних довідки № 83 від 23.08.2018 ТОВ «ФК «Ідеа Капітал», змінилися обставини і встановлено з наданого документу, що повністю здійснене врегулювання, належне виконання домовленостей, у кредитора (ТОВ «ФК «Ідеа Капітал» як правонаступника ПАТ «Кредобанк») відсутні будь які права грошової вимоги до ТОВ «Укрбудінвест» за кредитним договором № 08/05 від 15 лютого 2008 року, Товариство не має будь яких матеріальних претензій та вимог за вказаним договором кредиту, виконання якого забезпечене іпотекою.

Вирішуючи питання про обґрунтованість накладення арешту на іншу частину майна - торгівельний та готельний комплекс (ІІ черга торгівельні приміщення) загальною площею 569,5 кв.м, (ІІІ черга) загальною площею 4867,5 кв.м, (в тому числі підвальне приміщення пл.1019,3 кв.м, 1 поверх пл. 1290,0 кв.м, ІІ поверх пл..1287,1 кв.м, ІІІ поверх- пл.1271,1 кв.м), слідчий суддя враховує дані, які не заперечувалися в суді стороною обвинувачення, що вказане майно не є заставним майном за кредитним договором. При цьому уповноважений слідчий в суді зазначила, що вказане майно має доказове значення у зв*язку з досудовим розслідуванням за фактом вчинення злочину за ознаками ч.1 ст. 367 КК України (службова недбалість) стосовно незаконних дій посадових осіб БТІ м.Хмельницька щодо інвентаризаційних справ нерухомого майна. Проте необхідно врахувати, що нерухоме майно не може бути предметом вказаного злочину, а фабула, внесена згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, не охоплює дані щодо вказаного визначеного нерухомого майна.

При цьому згідно ст.214 КПК України здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається.

Отже, відсутні вагомі дані про те, що саме вказане визначене майно - ІІ черга (торгівельні приміщення) та ІІІ черга комплексу - отримане в результаті вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.367 КК України, який також є злочином невеликої тяжкості у сфері службової діяльності.

Отже, слідчий суддя дійшов висновку, що накладення арешту на торгівельний та готельний комплекс (ІІ черга торгівельні приміщення) загальною площею 569,5 кв.м, (ІІІ черга) загальною площею 4867,5 кв.м, (в тому числі підвальне приміщення пл.1019,3 кв.м, 1 поверх пл. 1290,0 кв.м, ІІ поверх пл..1287,1 кв.м, ІІІ поверх- пл.1271,1 кв.м), також є необгрунтованим, доводи представника про те, що вказане майно не має доказового значення для кримінального провадження не спростовані в суді слідчим, такий ступінь втручання та його обсяг є невиправданим потребами досудового розслідування за фактом вчинення злочинів невеликої тяжкості, а також потребами розслідування хоча і тяжкого злочину за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, проте підозра в якому не охоплює обставини та зв*язок з обсягом усього арештованого майна, власником якого є юридична особа ПП «Плаза К», посадові особи якої не повідомлені у кримінальному провадженні про підозру, стосовно якої не застосовуються заходи кримінально правового характеру, дії осіб щодо набуття права власності на нерухоме майно не оскаржені.

Вирішуючи клопотання, необхідно також врахувати загальні засади застосування заходів забезпечення кримінального провадження у відповідності до Розділу ІІ КПК України, якими передбачено обґрунтування необхідності такого ступеню втручання у права і свободи особи потребами досудового розслідування, принцип співмірності.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Згідно зі ст. 14 Конституції України право власності гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державі виключно відповідно до закону.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним

Відповідно до ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав люди та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мир володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше яі інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципа] міжнародного права.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: позбавлення власності дозволяється лише «на умовах, передбачених законом», держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено дотриманням справедливого балансу між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь якого заходу для позбавлення особи її власності.

Проте обмеження права власності у зв*язку з арештом майна нерухомого майна, юридичної особи приватного права ПП «Плаза-К», причетність якої до вказаного кримінального провадження не убачається, не відповідає вимогам розумності та співрозмірності завданням кримінального провадження, яке здійснюється за фактом вчинення злочинів невеликої тяжкості, а також за підозрою, обставини якої не охоплюють дані щодо вказаного конкретного майна.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що заявником доведено обставини, передбачені ст.174 КПК України, для скасування арешту майна за відсутності обґрунтованих підстав для такого заходу забезпечення кримінального провадження, які не відповідають принципу співрозмірності, і доводи представника не спростовані в суді.

При цьому слідчий суддя під час вирішення даного клопотання не обмежений висновками слідчого судді, викладеними в ухвалі слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 30 серпня 2018 року.

На підставі наведеного, керуючись ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт, застосований ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 03 серпня 2018 року у кримінальному провадженні № 0001906 від 14.04.2015, а саме: об*єкти нерухомого майна, розташовані в ТГРК «Либідь» за адресою : м.Хмельницький, вул. Кам*янецька, 19/1 А:

Торгівельний та готельний комплекс (ІІ черга торгівельні приміщення) загальною площею 569,5 кв.м,

Торгівельний та готельний комплекс (ІІІ черга) загальною площею 4867,5 кв.м, (в тому числі підвальне приміщення пл.1019,3 кв.м, 1 поверх пл. 1290,0 кв.м, ІІ поверх пл..1287,1 кв.м, ІІІ поверх- пл.1271,1 кв.м),

Готельно розважальний комплекс загальною площею 3867,6 кв.м.

Ухвала оскарженню не підлягає, підлягає негайному виконанню, на неї можуть бути подані заперечення під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1