Справа № 372/3149/18
Провадження 1-кс-1376/18
ухвала
Іменем України

23 жовтня 2018 року Слідчий суддя Обухівського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у залі судових засідань Обухівського районного суду Київської області клопотання слідчого СВ Обухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

22.10.2018 року Слідчий СВ Обухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001037 від 21.10.2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, яке обґрунтовує тим, що 20.10.2018 близько 16.20 год. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуваючи в будинку АДРЕСА_1 , на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вчинив напад з метою заволодіння її майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я останньої. Під час нападу заволодів коштами останньої в сумі 400 грн., двома мобільними телефонами Fly, LG, та моторолером «Honda 34» без номерного знаку.

Під час затримання 21.10.2018 року о 23 год. 50 хв. в порядку статті 208 КПК України було затримано громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому було запропоновано добровільно видати речі які мають відношення до вчинення вище зазначеного злочину, на що останній погодився та видав ніж розкладний металевий, колір металік, на рукоятці присутні пластикові елементи декору, коричневого кольору та мобільний телефон марки «LG» чорного кольору на одну сім-карту, зафіксовано в протоколі затримання особи від 21.10.2018

Відповідно до ч. 1. ст. 98 КПК України, речові докази є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінального протиправно дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

21.10.2018 виявлені речі, предмети під час затримання особи в порядку статті 208 КПК України громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вилучені до Обухівського ВП ГУНП в Київській області, постановою слідчого на підставі ч. 2 п. 9 ст. 40, 94, ч. 2 ст. 100, ч. 3 ст. 110, на підставі ч. 1 ст. 98 КПК України, визнанні речовими доказами та приєднання до матеріалів кримінального провадження.

Предмети та документи, на які необхідно накласти арешт, вважаються тимчасово вилученими, тобто, які вилучені слідчими СВ Обухівського ВП ГУ НП в Київській області, під час затримання громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , можуть бути використані як докази причетності конкретних осіб до вчинення кримінального правопорушення.

Речі, на які необхідно накласти арешт та які вважаються тимчасово вилученими, не відносяться до документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Відсутність вказаних вилучених речей, предметів, грошових коштів унеможливлює встановлення всіх обставин, які мають значення у цьому кримінальному провадженні, і як наслідок призведе до порушення вимог ст. 2 КПК України щодо повного і неупередженого розслідування кримінального правопорушення.

Підставою накладення арешту на майно, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

А тому, у досудового слідства виникла необхідність накласти арешт на: ніж розкладний металевий, колір металік, на рукоятці присутні пластикові елементи декору, коричневого кольору та мобільний телефон марки «LG» чорного кольору на одну сім-карту.

Метою, накладення арешту на виявлені під затримання та вилучені до Обухівського ВП ГУНП в Київській області речі та предмети, відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 170 КПК України є збереження речових доказів, оскільки існують достатні підстави вважати, що вони зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що були об`єктом кримінального протиправно дій та набутті кримінально протиправним шляхом.

Виявлені під час обшуків речі, предмети які вилучені до Обухівського ВП ГУНП в Київській області, містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а саме місця перебування підозрюваного, контакти інших можливих учасників злочину.

На розгляд клопотання слідчий не з`явився, в клопотанні зазначив про розгляд клопотання слідчим суддею у судовому засіданні без участі слідчого та прокурора та просив задовольнити його.

Згідно норми ч. 1 ст. 107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Дослідивши матеріали справи приходжу до наступного.

Судом встановлено, що СВ Обухівського ВП ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під № 0001037 від 22.10.2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України.

Згідно ст. 170 ч.1 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно вимог ч.5 ст.173 КПК України в ухвалі про арешт майна має бути зазначено: а) перелік майна, яке підлягає арешту; б) підстави застосування арешту; в) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі; г) заборону розпоряджатися або користуватися майном у разі її передбачення та вказівку на таке майно; д) порядок виконання ухвали.

Внесене клопотання відповідає вимогам ст.171 КПК України, матеріалам клопотання, доведено достатність даних про здійснення досудового розслідування вказаного кримінального правопорушення, тому з метою запобігання можливим фактам приховування, зникнення, втрати, використання, пересування, передачі, відчуження майна, а його арешт передбачає заборону особам, у володінні яких перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його, є підстави для задоволення клопотання, оскільки у судовому засіданні встановлено усі, передбачені ст.132, 173 КПК України, підстави до задоволення внесеного слідчим клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 170, 171-173, 309, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого СВ Обухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_3 про арешт майна, задовольнити.

Накласти арешт, на тимчасово вилучене майно, а саме: ніж розкладний металевий, колір металік, на рукоятці присутні пластикові елементи декору коричневого кольору, який поміщено до пакету Експертної служби України № 2526028, мобільний телефон марки «LG» чорного кольору на одну сім-карту, який поміщено до пакету Експертної служби України № 0626590.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_6