Провадження по справі № 1в/862/18
У Х В А Л А
11 жовтня 2018 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

засудженої - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

представників колонії - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

у відкритому судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференцзв`язку з установою виконання покарань, розглянувши клопотання захисника засудженої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_6 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі щодо засудженої:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася у м. Донецьку, є громадянкою України, мешкала за адресою АДРЕСА_1 , раніше судима, має середню освіту, не заміжня, має дітей ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 ,-

У С Т А Н О В И В :
Захисник ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування умовно-дострокового звільнення засудженої ОСОБА_5 від покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Донецька від 06.06.2013 року.

В судовому засіданні захисник і засуджена підтримали клопотання, обґрунтовуючи наведеними в ньому доводами.

Прокурор вважала клопотання таким, що не підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_5 , на її думку, не довела своє виправлення.

Суд, заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

ОСОБА_5 засуджена за ст. ст. 187 ч. 2, 309 ч. 2, 70, 71 КК України і відбуває основне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 1 місяць за вироком Ленінського районного суду м. Донецька від 06.06.2013 року, зміненого ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 20.09.2013 року.

Засуджена ОСОБА_5 відбула 2/3 строку призначеного судом покарання, що дає їй підставу звернутися до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Частинами 1 та 2 ст. 81 КК України визначено: до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 130 КВК України засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці та навчання довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Становлення особи на шлях виправлення розцінюється як прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і ставлення до праці, які свідчать про успішне здійснення процесу виправлення. При цьому висновок про становлення особи на шлях виправлення повинен ґрунтуватись не на характеристиці особи за період, що безпосередньо передує настанню зверненню з відповідним клопотанням, а на даних за весь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку.

Разом з цим під сумлінною поведінкою необхідно розуміти дотримання режиму відбування покарання, виконання покладених на засудженого законних обов`язків, виконання законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання, поведінкою в побуті, стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього трудового розпорядку. Під сумлінним ставленням до праці необхідно розуміти постійну, свідому участь у суспільно корисній праці, систематичне виконання трудових обов`язків, виробничих завдань і дорученої роботи, відсутність відмов від роботи, невиходів на роботу без поважних причин, порушень трудової дисципліни, відсутність трудових порушень.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, ОСОБА_5 за період відбування покарання в Чорноморській виправній колонії № 74 залучалась до праці, працює сумлінно і з цього приводу зауважень не має.

Разом з тим, у характеристиці, наданій установою виконання покарань зазначено, що вона неодноразово допускала порушення режиму утримання. Характеризується засуджена як така, що не стримана, здатна поводити себе демонстративно, агресивно, схильна до вживання нецензурної лексики. Прагне постійно знаходитись у центрі уваги, до неформального лідерства серед засуджених негативної направленості та здобуває його за рахунок активності. До представників адміністрації ставиться не коректно. Виказує чисельні образи та ставить під сумнів професійні якості співробітників установи. Іноді виходить за межі дозволених норм поведінки у відносинах з персоналом установи. Розкладу дня та форми одягу в установі дотримується не завжди.

Старший син засудженої перебуває у школі-інтернаті № 1 м. Донецька, молодший у будинку дитини «Перлинка».

Згідно з довідкою установи виконання покарань ОСОБА_5 мала 2 заохочення у 2015 та 2017 роках, а також 5 стягнень 2 у 2016, 1 у 2017 та 2 у 2018 роках, з яких 2 діють на час розгляду клопотання.

ОСОБА_5 зверталася до Одеського окружного адміністративного суду, який рішенням від 07.09.2018 року задовольнив позов засудженої і скасував постанови начальника ДУ «Чорноморська виправна колонія (№ 74)» від 28.12.2017 року і 19.03.2018 року про накладення дисциплінарних стягнень.

З огляду на викладені обставини, суд вважає твердження засудженої про те, що вона стала на шлях виправлення (зокрема, під час розгляду клопотання), є такими, що не відповідають дійсним обставинам.

Стороною захисту надана характеристика ОСОБА_5 від громадської організації «Сонячне коло», в якій зазначені позитивні якості засудженої: працьовитість, ввічливість, дотримання правомірних взаємовідносин і таке інше. Однак, вказані особисті якості ОСОБА_5 не свідчать про те. Що вона стала на шлях виправлення, та не свідчать про наявність обставин, визначених положеннями ст.ст. 50, 81 КК України.

За змістом ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду, і повинно сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України, - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів.

Той факт, що за весь час відбування покарання (початок строку покарання з 22.04.2013 року) засуджена ОСОБА_5 мала 2 заохочення, на думку суду не може бути безумовною підставою для застосування до неї умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

До того ж з характеристик засудженої від 13.02.18 року, 11.08.2018 року, 09.10.2018 року вбачається, що в її поведінці не відбулося таких позитивних зрушень, які б свідчили про цілком успішне здійснення процесу виправлення. За весь час відбування покарання ОСОБА_5 неодноразово заслуховувалась на засіданнях дисциплінарної комісії у зв`язку з порушенням правил поведінки (серед іншого, порушення форми одягу, порушення правил листування, несумлінне ставлення до виконання обов`язків старшої днювальної).

Той факт, що судом скасовані 2 постанови адміністрації колонії про накладення на ОСОБА_5 дисциплінарних стягнень, не свідчить про те, що засуджена не вчиняла проступків, за які ці стягнення накладались. Так, із мотивувальної частини рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.09.2018 року вбачається, що постанова про накладення на ОСОБА_5 стягнення від 28.12.2017 року була скасована в результаті порушення адміністрацією установи процедури дисциплінарного провадження. Друге ж дисциплінарне стягнення, що накладене постановою від 19.03.2018 року, скасоване в результаті недотримання процедури накладення, а також тому, що адміністрацією колонії не був встановлений ініціатор конфлікту, в якому брала участь засуджена.

16.08.2018 року комісією ДУ «Чорноморська виправна колонія (№ 74)» розглядались матеріали щодо засудженої ОСОБА_5 і було вирішено не направляти матеріали до суду з приводу умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки вона не довела свого виправлення.

За даних обставин, а також враховуючи суспільну небезпеку вчинених ОСОБА_5 злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 309 КК України, суд вважає, що строк відбутого засудженою покарання є недостатнім для її виправлення та досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України.

Таким чином, судом встановлено, що відсутні підстави для звільнення ОСОБА_5 від відбування призначеного судом покарання умовно-достроково.

Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст.ст. 81 КК України, суд,-

У Х В А Л И В :
Відмовити у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 про застосування умовно-дострокового звільнення засудженої ОСОБА_5 від відбування покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Донецька від 06.06.2013 року, ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 20.09.2013 року.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1