1Справа № 335/712/17 1-кп/335/62/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2018 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

процесуального прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 107Б, питання доцільності продовження тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України, та клопотання захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Відносно обвинуваченого на стадії досудового розслідування за ухвалою слідчого судді від 23 листопада 2016 р. обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому було продовжено до 21 червня 2018 р. включно.
Таким чином, строк тримання під вартою обвинуваченого, встановлений ухвалою суду, спливає, однак судове провадження по даному кримінальному провадженню не закінчено і потребує значного часу для розгляду, з огляду на що судом в порядку ст. 331 КПК України поставлене на обговорення учасників процесу питання про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому.

Процесуальний прокурор у судовому засіданні просила продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не змінились, а також обвинувачений зможе впливати на потерпілого, який повідомив про надходження погроз від обвинуваченого.

Потерпілий та його представник у судовому засіданні підтримали думку процесуального прокурора та наполягали на продовженні строку тримання під вартою обвинуваченому.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисники у судовому засіданні заперечували проти продовження строку тримання під вартою, захисником ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого подано клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, яке мотивовано наступним.

Так, захисник вказує, що з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини лише тяжкість кримінального правопорушення не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Ризик переховування від суду є необґрунтованим, оскільки до оголошення ОСОБА_6 в розшук йому не вручалось особисто повідомлення про підозру. Повідомлення про необхідність явки ОСОБА_6 до слідчого було вручене захиснику ОСОБА_9 із порушенням строку, визначеного ст. 135 КПК України. Постанова про оголошення ОСОБА_6 в розшук винесена слідчим 02.11.2016, в той час як повітка про виклик надіслана ОСОБА_6 була лише 09.11.2016. Згідно з протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 03.11.2016, остання повідомила, що ОСОБА_6 03.11.2016 надійшов на лікування до нейрохірургічного відділення КУ «ЗОКЛ» ЗОР. Аналогічні показання надав свідок ОСОБА_11 . Отже, ОСОБА_6 не з`явився до слідчого, оскільки з 03.11.2016 по 14.11.2016 перебував на лікуванні. 08.11.2016 ОСОБА_6 був опитаний слідчим та підтвердив, що не переховувався, та після одужання з`явиться до нього. ОСОБА_6 має зареєстроване місце проживання. Посилання потерпілого на вплив носять формальний характер та нічим не підтверджені. Ризик перешкодити кримінальному провадженню не обґрунтований та не конкретизований. Натомість, ОСОБА_6 майже 19 місяців перебуває під вартою, за місцем ув`язнення характеризується позитивно, проживає за місцем реєстрації з батьками, має професійно-технічну освіту, до затримання працював, за місцем навчання характеризується позитивно, перебуває в академічній відпустці, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку нарколога та психіатра не перебуває, перерахував потерпілому грошові кошти у сумі 1 960 грн. як відшкодування шкоди. Інші запобіжні заходи до ОСОБА_6 не застосовувались, інші повідомлення про підозру не вручались.

Обвинувачений та захисник ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримали клопотання захисника ОСОБА_7 та просили його задовольнити.

Суд, заслухавши учасників кримінального провадження, дійшов такого висновку.

Відповідно до частини першої статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно з частиною 3 ст. 331 КПК України, суд, незалежно від наявності клопотань зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш мяких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
З урахуванням положень ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК. Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011).

Тому, вирішуючи питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченому, а також клопотання захисника про зміну запобіжного заходу, суд виходить не лише з вимог чинного кримінально-процесуального законодавства України, а й правових позицій Європейського суду з прав людини.

Так, при вирішенні даних питань суд враховує: тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, яке скоєне проти життя та здоров`я особи, та за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років, ступінь відповідальності, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також наявність обставин, передбачених ст. 178 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_6 є особою працездатного віку, за станом здоров`я скарг не має, за сімейним станом не одружений, на утриманні дітей або непрацездатних осіб не має, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку лікаря-нарколога або психіатра не перебуває. В судовому засіданні було встановлено, що офіційно ОСОБА_6 не був працевлаштований, займався наданням послуг таксі, під час чого йому і інкримінується вчинення суспільно-небезпечного діяння. Даних про розмір його доходу суду не надано. В цей же час, потерпілим заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні на значну суму, який наразі судом по суті не розглянуто.

У судовому засіданні прокурором доведено обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема, зважаючи на покарання, яке загрожує ОСОБА_6 , він зможе переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, який підтвердив факт тиску та погроз з боку обвинуваченого та інших осіб, які діють в його інтересах, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином.

Суд вважає, що ступінь ризиків, які стали підставою для обрання та продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді взяття під варту, на даному етапі провадження у кримінальному провадженні не зменшилась. Нових даних на підтвердження неможливості утримання обвинуваченого під вартою до суду не надійшло, стан його здоров`я не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення. Обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню від суду.

Як свідчить Реєстр матеріалів досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_6 оголошувався у розшук, що підтверджує наявність щодо нього ризику переховування.
При цьому, суд вважає непереконливими посилання захисника ОСОБА_7 на безпідставність оголошення ОСОБА_6 в розшук на стадії досудового розслідування, оскільки постанова слідчого про розшук не була оскаржена обвинуваченим та його захисником, зокрема, на стадії підготовчого судового засідання у справі.
Крім того, захисник ОСОБА_7 в обґрунтування клопотання про зміну запобіжного заходу посилається на протоколи допиту свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , що не узгоджується із приписами ч. 4 ст. 95 КПК України, якими визначено, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або у порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатись на них.
Суд не приймає доводи клопотання захисника ОСОБА_7 у частині порушення слідчим порядку вручення повідомлень про виклик ОСОБА_6 до відділення поліції, оскільки ці дії слідчого також не були оскаржені стороною захисту у встановленому КПК України порядку.
З урахуванням показань потерпілого ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні продовжує існувати ризик впливу на нього, оскільки будучі попередженим про кримінальну відповідальність, потерпілий стверджував про погрози з боку осіб, які діють в інтересах обвинуваченого.

Розглянути кримінальне провадження до спливу строку дії попередньої ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, неможливо, оскільки судове слідство триває, та у даному кримінальному провадженні обрано повний порядок дослідження доказів, що обумовлює необхідність також дослідження доказів на обґрунтування спричиненої потерпілому шкоди, а також допит обвинуваченого.
Для встановлення розумності строку розгляду конкретної справи у національних судових органах Європейський Суд з прав людини виробив у своїй практиці кілька взаємопов`язаних критеріїв: складність справи; поведінка заявника; поведінка судових та інших державних органів; важливість предмету розгляду для заявника. Довга тривалість розгляду справи може бути визнана розумною, якщо сама справа є складною як з фактичного, так і з правового боку.

У даному випадку дане кримінальне провадження здійснюється щодо тяжкого злочину, що обумовлює необхідність повного та всебічного дослідження обставин справи, за час розгляду судом було допитано значну кількість свідків, вивчено письмові та речові докази, допитано потерпілого, вирішені клопотання учасників процесу. В цей же час, слід звернути увагу й на ту обставину, що обвинувачений постійно змінює захисників та залучає нових, що обумовлює необхідність надання додаткового часу стороні захисту для ознайомлення із матеріалами кримінального провадження, що також впливає на тривалість розгляду справи.
З урахуванням викладених обставин, суд доходить висновку, що зміна запобіжного заходу ОСОБА_6 на більш м`який, зокрема, домашній арешт, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження в суді.
До того ж обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому запобіжному заході у виді тримання під вартою відпала, судом не було встановлено.
Судом враховується також думка потерпілого, який наполягав на продовженні строку тримання під вартою обвинуваченому.

На даний час продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 повністю відповідає ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177, 178 КПК України, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими під час розгляду даного питання.
Таким чином, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у пункті 35 рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Летельє проти Франції», оцінивши у сукупності всі обставини, з урахуванням цілей п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, суд вважає за доцільне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого та вважає за неможливе застосування більш м`якогозапобіжного заходу.

З урахуванням викладеного, враховуючи, що строк тримання обвинуваченого під вартою спливає, а підстави для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на менш суворий відсутні, суд приходить до висновку, що клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 є необґрунтованим, а тому йому необхідно продовжити строк тримання під вартою на 60 днів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу залишити без задоволення.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України залишити без змін та продовжити строком на 60 (шістдесят) діб з 13 червня 2018 року до 11 серпня 2018 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає, але заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на вирок суду.

Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 13 червня 2018 р.

Повний текст ухвали оголошено 18 червня 2018 р. о 8:15 год.

Суддя ОСОБА_1