Провадження №1-кс/369/4075/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2018 м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Пінкевич ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області капітана поліції ОСОБА_3 , про встановлення строку ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань з №0001618 від 05.03.2013 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 366 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області перебуває кримінальне провадження № 0001618 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що згідно протоколу першої сесії Віто-Поштової сільської ради XXIII скликання від 15.04.1998, засідання територіальної виборчої комісії с. Віта-Поштова Києво-Святошинського району Київської області про результати виборів 29.03.1998 року по Віто-Поштовій сільській раді на яких за результатами голосування більшістю голосів жителів с. Віта-Поштова та Юрівка був обраний головою сільської ради ОСОБА_4 .
Цим же протоколом визначено повноваження сільського голови с. Віта-Поштова ОСОБА_4 .
Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції від 11.07.2001 року) сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста.
Відповідно до ч. 3 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (зі змінами та доповненнями станом на 01.07.2001) сільський, селищний, міський голова має наступні повноваження:
1) забезпечує здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади;
2) організує в межах, визначених цим Законом, роботу відповідної ради та її виконавчого комітету;
3) підписує рішення ради та її виконавчого комітету;
4) вносить на розгляд ради пропозицію щодо кандидатури на посаду секретаря ради;
5) вносить на розгляд ради пропозиції про кількісний і персональний склад виконавчого комітету відповідної ради;
6) вносить на розгляд ради пропозиції щодо структури і штатів виконавчих органів ради, апарату ради та її виконавчого комітету;
7) здійснює керівництво апаратом ради та її виконавчого комітету;
8) скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради;
9) забезпечує підготовку на розгляд ради проектів програм соціально-економічного та культурного розвитку, цільових програм з інших питань самоврядування, місцевого бюджету та звіту про його виконання, рішень ради з інших питань, що належать до її відання; оприлюднює затверджені радою програми, бюджет та звіти про їх виконання;
10) призначає на посади та звільняє з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, крім керівників дошкільних, загальноосвітніх та позашкільних навчальних закладів; (Пункт десятий частини третьої статті 42 із змінами, внесеними згідно із Законом N 1841-III ( 1841-14 ) від 22.06.2000);
11) скликає загальні збори громадян за місцем проживання;
12) забезпечує виконання рішень місцевого референдуму, відповідної ради, її виконавчого комітету;
13) є розпорядником бюджетних, позабюджетних цільових (у тому числі валютних) коштів, використовує їх лише за призначенням, визначеним радою;
14) представляє територіальну громаду, раду та її виконавчий комітет у відносинах з державними органами, іншими органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності, громадянами, а також у міжнародних відносинах відповідно до законодавства;
15) звертається до суду щодо визнання незаконними актів інших органів місцевого самоврядування, місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ та організацій, які обмежують права та інтереси територіальної громади, а також повноваження ради та її органів;
16) укладає від імені територіальної громади, ради та її виконавчого комітету договори відповідно до законодавства, а з питань, віднесених до виключної компетенції ради, подає їх на затвердження відповідної ради;
17) веде особистий прийом громадян;
18) забезпечує на відповідній території додержання законодавства щодо розгляду звернень громадян та їх об`єднань;
19) здійснює інші повноваження місцевого самоврядування, визначені цим та іншими законами, якщо вони не віднесені до виключних повноважень ради або не віднесені радою до відання її виконавчих органів;
20) видає розпорядження у межах своїх повноважень.
(Офіційне тлумачення положень частини третьої статті 42 див. в Рішенні Конституційного Суду N 7-рп/99 (v007p710-99) від 06.07.99).
Згідно ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова несе персональну відповідальність за здійснення наданих йому законом повноважень.
Таким чином, ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді Віто-Поштового сільського голови Києво-Святошинського району Київської області, тобто, здійснюючи функції представника органу місцевого самоврядування та постійно обіймаючи виборну посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, відповідно до ч. 3 ст. 18, примітки 1 ст. 364 КК України є службовою особою органу місцевого самоврядування.
Статтею 2 Конституції України передбачено, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.
Відповідно до ст. 3. Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 189 Земельного кодексу передбачено, що сільськими радами здійснюється самоврядний контроль за використанням та охороною земель.
Порядок здійснення контрольних повноважень органами місцевого самоврядування визначається насамперед п. б ч. 1 ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», якою передбачено, що відання виконавчих органів сільських рад належить здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів.
Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.
Відповідно до ч. 3 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» першу сесію районної, обласної ради скликає і веде голова відповідної територіальної виборчої комісії, а відповідно до ч. 4 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» наступні сесії ради скликаються: сільської, селищної, міської - відповідно сільським, селищним, міським головою; районної у місті, районної, обласної - головою відповідної ради.
Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.
Відповідно до ч. 2 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.
Відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рішення сільської, селищної, міської ради у п`ятиденний строк з моменту його прийняття може бути зупинено сільським, селищним, міським головою і внесено на повторний розгляд відповідної ради із обґрунтуванням зауважень. Рада зобов`язана у двотижневий строк повторно розглянути рішення. Якщо рада відхилила зауваження сільського, селищного, міського голови і підтвердила попереднє рішення двома третинами депутатів від загального складу ради, воно набирає чинності.
Так, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , обіймаючи у період з 1998 по 2002 роки, посаду голови Віта-Поштової сільської ради, Києво-Святошинського району, Київської області та будучи службовою особою, діючи з прямим умислом і корисливим мотивом, вчинив складання, видачу службовою особою завідомо неправдивого офіційного документу, при наступних обставинах.
Так, у лютому 2002 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений) ОСОБА_4 , обіймаючи посаду голови Віта-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, тобто будучи службовою особою, діючи умисно, з корисливих мотивів в інтересах третіх осіб та маючи на меті одержання неправомірної вигоди іншими фізичними особами, всупереч інтересам служби, достовірно знаючи про протиправність своїх дій, які спричиняють тяжкі наслідки у вигляді майнової шкоди інтересам інших фізичних осіб, та достовірно знаючи про те, що 22.02.2002 року на 18-й сесії 23 скликання Віта-Поштової сільської ради питання про дозвіл на складання проекту відводу земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель у АДРЕСА_1 громадянину ОСОБА_5 , не розглядалось, а земельна ділянка на яку надається дозвіл належить іншій особі, підписав 22.02.2002 завідомо підроблене рішення «Про надання дозволу на складання проекту відводу земель для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель ОСОБА_5 », хоча фактично таке рішення 22.02.2002 року на сесії Віта-Поштової сільської ради не розглядалось, тим самим склав та видав завідомо неправдивий офіційний документ.
Таким чином, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання у зв`язку з цим суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, підписав рішення 18-ї сесії 23 скликання Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району, Київської області від 22.02.2002 року та завіривши його печаткою Віто-Пощтової сільської ради народних депутатів України Києво-Святошинського району Київської області надав йому статус офіційного документу, тим самим вчинив складання та видачу службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів.
Крім того, в подальшому у березні 2002 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений) ОСОБА_4 , обіймаючи посаду голови Віта-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, тобто будучи службовою особою, діючи умисно, з корисливих мотивів в інтересах третіх осіб та маючи на меті одержання неправомірної вигоди іншими фізичними особами, всупереч інтересам служби, достовірно знаючи про протиправність своїх дій, які спричиняють тяжкі наслідки у вигляді майнової шкоди інтересам інших фізичних осіб, та достовірно знаючи про те, що 28.03.2002 року на 19-й сесії 23 скликання Віта-Поштової сільської ради питання про затвердження технічної документації по складанню проекту відведення земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_5 у АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель площею 0,1097 га, не розглядалось, а земельна ділянка на яку надається дозвіл належить іншій особі, підписав 28.03.2002 завідомо підроблене рішення «Про затвердження технічної документації по складанню проекту відведення земельної ділянки в приватну власність для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель у с. Юрівка», хоча фактично таке рішення 28.03.2002 року на сесії Віта-Поштової сільської ради не розглядалось, тим самим склав та видав завідомо неправдивий офіційний документ.
Таким чином, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання у зв`язку з цим суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, підписав рішення 19-ї сесії 23 скликання Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району, Київської області від 28.03.2002 року та завіривши його печаткою Віто-Пощтова сільська рада народних депутатів України Києво-Святошинського району Київської області надав йому статусу офіційного документу, тим самим вчинив складання та видачу службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів.
23.06.2018 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366 КК України.
20.08.2018 року було зроблено відкриття матеріалів досудового розслідування іншій стороні в порядку ст. 290 КПК України, про що цього ж дня підозрюваному ОСОБА_4 поштою направлено письмове повідомлення про завершення досудового розслідування та відкриття сторонами кримінального провадження матеріалів.
Підозрюваному ОСОБА_4 неодноразову було надіслані повістки поштою 25.08.2018, 10.09.2018, 18.09.2018, 26.09.2018, але останній за викликом слідчого не з`явився та про поважні причини не повідомив.
Враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_4 , за повісткою слідчого не з`являється для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження № 0001618 від «05» березня 2013 року, є всі підстави вважати, що останній умисно затягує ознайомлення з матеріалами кримінального провадження з метою не направлення кримінального провадження до суду та уникнення покарання.
У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Слідчий суддя, заслухавши слідчого вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовано клопотання, дійшов до наступного висновку.
У відповідності до вимог ст. 290 КПК України, після завершення досудового розслідування прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати, зокрема, стороні захисту доступ до матеріалів досудового розслідування, з забезпеченням права робити копії або відображення матеріалів.
Право на ознайомлення з усіма матеріалами досудового розслідування гарантує реалізацію конституційного права підозрюваного на отримання інформації, зокрема, щодо суті пред`явленого обвинувачення та стану розгляду справи, а також забезпечує підозрюваному чи його захиснику можливість підготувати захист від пред`явленого обвинувачення.
Отже, право на ознайомлення із матеріалами досудового розслідування та право на отримання інформації про закінчення розслідування у кримінальному провадженні є складовими конституційного права на захист.
Відтак, право на таке ознайомлення не є абсолютним, про що також зазначив Конституційний Суд України у рішенні по справі № 1-4/2012 про ознайомлення обвинуваченого і захисника з матеріалами кримінальної справи. Ознайомлення обвинуваченого чи його захисника з матеріалами справи в межах розумних строків відповідає завданням кримінального судочинства, визначеним у ст. 2 КПК України, що з одного боку забезпечує реалізацію прав і свобод людини і громадянина, а з іншого -вимагає від особи відповідальної поведінки, зумовленої законними потребами, інтересами інших осіб (зокрема, потерпілого) та суспільства в цілому.
Згідно з ч. 10 ст. 290 КПК України у разі зволікання при ознайомленні з матеріалами, до яких надано доступ, слідчий суддя за клопотанням сторони кримінального провадження з урахуванням обсягу, складності матеріалів та умов доступу до них зобов`язаний встановити строк для ознайомлення з матеріалами, після спливу якого сторона кримінального провадження або потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, вважаються такими, що реалізували своє право на доступ до матеріалів.
Конституційний Суд України вважав, що положення КПК України щодо визначення сторонам строку для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження узгоджуються з практикою Європейського Суду з прав людини та з підпунктом „Ь" пункту 3 статті 6 Конвенції, відповідно до якого кожен обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право мати час і можливості для підготовки свого захисту. Так, Європейський Суд неодноразово зазначав, що право на захист не є абсолютним, а за змістом статті 6 Конвенції прийнятними є лише вкрай необхідні заходи, які обмежують право на захист (рішення від 23 квітня 1997 року у справі „Ван Мехелен та інші проти Нідерландів", від 25 вересня 2008 року у справі „Полуфакін і Чернишов проти Росії"). Як зауважив Європейський Суд, підпункт „Ь" пункту 3 статті 6 Конвенції гарантує обвинуваченому мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту", а це означає, що така підготовка охоплює все, що є „необхідним" для підготовки розгляду справи судом. Крім того, можливості, доступні кожному, хто обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, мають включати ознайомлення -для цілей підготовки свого захисту - з результатами розслідувань, які проводилися протягом усього провадження у справі. Однак питання адекватності часу і можливостей, наданих обвинуваченому, слід вирішувати в контексті обставин кожної конкретної справи (рішення від 21 жовтня 2010 року у справі „Корнєв і Карпенко проти України").
Кримінально-процесуальний Кодекс України не містить поняття «затягування процесу ознайомлення з матеріалами кримінального провадження», зазначений інститут кримінального судочинства є оціночною категорією і в кожному разі, з огляду на вищезазначену практику Європейського Суду з прав людини, вирішується судом в залежності від конкретних обставин справи.
Виходячи з вищезазначених положень кримінального процесуального закону України, обмеження в ознайомленні з матеріалами кримінального провадження може мати місце виключно у випадку умисного зволікання, допущеного стороною кримінального провадження при ознайомленні з вказаними матеріалами.
Разом з тим, як вбачається з наданих слідчим в обґрунтування даного клопотання документів, будь-які об`єктивні дані, які б вказували на наявність фактів зволікань з боку підозрюваного при наданні йому можливості ознайомитись з матеріалами досудового розслідування відсутні.
Таким чином, суд вважає заявлене клопотання безпідставним та необґрунтованим, оскільки в матеріалах клопотання відсутні докази повідомлення підозрюваного та його захисників про завершення досудового розслідування, про відкриття матеріалів кримінального провадження, дані про зволікання при ознайомленні з матеріалами, до яких надано доступ.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 290, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області капітана поліції ОСОБА_3 , про встановлення строку ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань з №0001618 від 05.03.2013 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 366 КК України - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1