Провадження № 1-кп/200/199/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2018 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого: судді ОСОБА_1

за участі секретаря: ОСОБА_2 ,

сторін судового провадження:

прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро судове провадження № 1кп/200/199/18 (кримінальне провадження № 0000018) за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь, українця, громадянина України, який має середню освіту, не одруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого:

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України, -
В С Т А Н О В И В:

11 квітня 2013 року ОСОБА_5 у складі команди НОМЕР_2 сш НОМЕР_3 /4119 був направлений ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження строкової служби до військової частини НОМЕР_4 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 11 квітня 2013 року №102 ОСОБА_5 був зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_4 та відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 13 травня 2013 року №299ДСК призначений на посаду радіотелефоніста взводу зв`язку.

В подальшому, солдата ОСОБА_5 , відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 19 вересня 2014 року №180 було виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_4 та переведено для подальшого проходження строкової служби до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 19 вересня 2014 року №186 солдата ОСОБА_5 було зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду паропровідника кочегара лазні роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 .

Солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем був зобов`язаний суворо дотримуватись вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, у своїй службовій діяльності, вимог законів України, Статутів Збройних Сил України (далі - Статут).

Зокрема ст. 11 Статуту, визначено, що військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поважати честь і гідність кожної людини, додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки.

Статтею 16 Статуту, згідно якої кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до вимог ст. ст. 127, 128 Статуту, солдат (матрос) зобов`язаний сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

Виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням військовослужбовців, шанувати честь і гідність товаришів по службі, додержувати правил військової ввічливості, поведінки та військового вітання. У разі потреби відлучитися в межах розташування військової частини (підрозділу) запитати дозволу в командира відділення, а після повернення доповісти йому про прибуття. Під час перебування поза розташуванням військової частини поводитися з гідністю і честю, не допускати порушень громадського порядку та негідних вчинків.

При цьому, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 25 листопада 2014 року № 234 солдат ОСОБА_5 був направлений до військової частини НОМЕР_5 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_4 , на стаціонарне лікування.

Відповідно до повідомлення командира військової частини НОМЕР_5 від 31 грудня 2014 року №3352 солдат ОСОБА_5 з 25 листопада 2014 року по 12 грудня 2014 року перебував на стаціонарному лікуванні у військовій частині НОМЕР_5 та повинен був 12 грудня 2014 року прибути до розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою АДРЕСА_3 .

Однак, 12 грудня 2014 року солдат ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , не з`явився вчасно на службу з лікувального закладу без поважних причин, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 та про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.

В подальшому, 28 вересня 2017 року солдат ОСОБА_5 прибув до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону та заявив про себе, внаслідок чого злочин було припинено.

Таким чином, 12 грудня 2014 року солдат ОСОБА_5 діючи умисно, не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 з лікувального закладу, без поважних причин та незаконно перебував поза розташуванням військової частини до 28 вересня 2017 року.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю. Пояснив, що в квітні 2013 року його призвали на строкову військову службу на один рік, строком до квітня 2014 року. На початку 2014 року відбувся заколот, за наслідками якого Російська Федерація розпочала агресію відносно України. В квітні 2014 року в зв`язку із військовими діями його та інших військовослужбовців не було звільнено зі строкової служби. Його перевели у іншу частину, де він прослужив ще вісім місяців. Після цього він захворів та потрапив до шпиталю. Після лікування він, розуміючи, що Указу Президента України про його звільнення немає, проте він відслужив строк, на який він був призваний на строкову військову службу, вирішив не повертатися у свою військову частину та поїхав до себе додому, де й проживав до вересня 2017 року. У вересні 2017 року він самостійно з`явився до військової прокуратури та заявив про себе. Станом на час розгляду даної справи судом він продовжує проходити строкову військову службу, оскільки наказу командира частини про звільнення його зі служби досі немає. У вчиненому кається. Розуміє, що не мав права залишати військову частину без рішення про демобілізацію.

Прокурор вважала за можливе розглядати дане кримінальне провадження відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України.

Судом було роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_5 положення ст. 349 КПК України. Обвинувачений просив розглядати справу у скороченому порядку без виклику свідків та без дослідження письмових доказів.

В зв`язку із повним визнанням вини обвинуваченим ОСОБА_5 , позицією інших сторін кримінального провадження, суд вважав за можливе проводити розгляд даного кримінального провадження відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України.

Вважаючи доведеною таким чином вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину, суд кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 407 КК України, оскільки він вчинив умисні дії, що виразилися в нез`явленні вчасно на службу, без поважних причин, тривалістю понад один місяць.

Вивченням особи обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_5 раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , відповідно до положень ст. 66 КК України, є щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому ОСОБА_5 відповідно до положень ст. 67 КК України не встановлено.

При призначенні покарання, з врахуванням особистості обвинуваченого, тієї обставини, що він вперше вчинив злочин середньої тяжкості, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України, з іспитовим строком оскільки на думку суду, виправлення ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 368, 374-375 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на два роки.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_5 від відбування покарання звільнити та встановити йому іспитовий строк - один рік.

На підставі ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

- періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації.

Протоколи допитів свідків, та інші документи про зафіксовані процесуальні дії зберігати в кримінальній справі.

На вирок суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1