Справа № 162/86/17
Провадження № 1-кс/162/116/2018
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2018 року селище Любешів.

Суддя Любешівського районного суду Волинської області ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

потерпілого ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши заяву про відвід слідчого судді ОСОБА_6 по розгляду скарги на постанову слідчого поліції про закриття кримінального провадження № 0000187,

встановив:

11 жовтня 2018 року до Любешівського районного суду надійшла скарга потерпілого ОСОБА_3 на постанову слідчого поліції про закриття кримінального провадження № 0000187, яке додано в Єдиний реєстр досудових розслідувань (далі ЄРДР) 03 серпня 2015 року за частиною другою статті 358 Кримінального кодексу України по факту вчинення службовими особами Волиньрибоохорони службового підроблення.

У порядку статті 35 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) для розгляду скарги визначено слідчого суддю Любешівського районного суду Волинської області ОСОБА_6 .

22 жовтня 2018 року представником потерпілого адвокатом ОСОБА_4 подано заяву про відвід слідчому судді ОСОБА_6 .

Заява про відвід умотивована тим, що у справі про адміністративне правопорушення № 162/677/14-п відносно ОСОБА_3 за частиною четвертою статті 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), яка, на думку потерпілого та його представника, є сфальсифікованою, суддею ОСОБА_6 30 вересня 2014 року виносилось дві постанови. У мотивувальній частині постанови, яка внесена у Єдиний державний реєстр судових рішень (далі ЄДРСР) під № 40685736 суддя двічі вказує, що з ОСОБА_3 «стягнуто у користь держави завдані порушенням збитки». Вказаний висновок судді ОСОБА_6 не відповідає фактичним обставинам та матеріалам адміністративної справи. У іншій постанові, яка внесена у ЄДРСР під № 47900904, суддя ОСОБА_6 знову внесла неправдиві відомості про стягнення з ОСОБА_3 у користь держави завданих порушенням збитків. Крім цього, у резолютивній частині цієї постанови суддя у порушення вимог статей 56, 287, 289 КУпАП не вказала про право, порядок та строки оскарження постанови до апеляційної судової інстанції. На думку представника потерпілого ОСОБА_4 , наведені обставини викликають сумнів у неупередженості слідчого судді ОСОБА_6 при розгляді скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

Потерпілий ОСОБА_3 , його представник ОСОБА_4 у судовому засіданні заяву про відвід підтримали. ОСОБА_4 при цьому знову звернув увагу, що суддя ОСОБА_6 у постановах від 30 вересня 2014 року у справі № 162/677/14-п, констатуючи стягнення з ОСОБА_3 завданих порушенням збитків і не вказавши у одній з них порядок та строки оскарження, грубо порушила вимоги закону, що свідчить про її упередженість.

Прокурор проти задоволення відводу слідчому судді заперечила, вважаючи заяву необґрунтованою. ОСОБА_5 при цьому звернула увагу, що у постановах, які винесені суддею ОСОБА_6 30 вересня 2014 року констатовано прийняття судом 29 липня 2014 року рішення про стягнення завданих ОСОБА_3 збитків, а не фактичне його виконання.

Вивчивши подані в обґрунтування заяви документи, матеріали справи № 162/677/14-п щодо ОСОБА_3 за частиною четвертою статті 85 КУпАП, проаналізувавши законодавство, доходжу наступних висновків.

Згідно з частиною першою статті 75 КПК слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

З матеріалів справи № 162/677/14-п слідує, що питання оцінки доказів винуватості та вирішення питання про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності здійснювалось суддею ОСОБА_7 . Відповідно до постанови від 29 липня 2014 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 85 КУпАП, з накладенням стягнення у виді штрафу розміром 35 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, вирішено питання про конфіскацію знарядь лову, незаконно добутих водних живих ресурсів. У абзаці другому резолютивної частини постанови судді вказано про стягнення з ОСОБА_3 4794 гривень завданих порушенням збитків.

Не погодившись з вказаною постановою ОСОБА_3 та захисник ОСОБА_4 подали апеляційну скаргу, в якій вказали, що суд, тобто суддя ОСОБА_7 , безпідставно притягнув ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності.

28 серпня 2014 року суддя Апеляційного суду Волинської області ОСОБА_8 перевірив доводи апеляції та залишив у силі постанову Любешівського районного суду від 29 липня 2014 року.

23 вересня 2014 року ОСОБА_3 подав до Любешівського районного суду Волинської області заяву про призупинення виконання постанови суду відносно нього.

30 вересня 2014 року адвокат ОСОБА_4 звернувся до Любешівського районного суду з клопотання про закінчення строків накладення адміністративного стягнення, в якій просив суд ухвалити нове рішення, яким скасувати штраф та стягнення завданих порушенням збитків.

30 вересня 2014 року суддя ОСОБА_6 відмовила у задоволенні заяви ОСОБА_3 про призупинення виконання постанови суду та у клопотанні адвоката ОСОБА_4 про винесення нового судового рішення.

Зазначені постанови також були предметом перегляду у суді апеляційної інстанції.

Суддя Апеляційного суду Волинської області ОСОБА_9 , розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 , 03 листопада 2014 року повернув її скаржнику. При цьому у постанові суду вказано, що відповідно до статті 294 КУпАП постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. Чинним КУпАП не передбачено призупинення виконання постанови.

Отже, приходжу до висновку, що суддя ОСОБА_6 у справі про адміністративне правопорушення не давала оцінку доказам винуватості ОСОБА_3 за частиною четвертою статті 85 КУпАП, а вирішувала лише процедурні питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення стягнення.

Не заслуговують на увагу твердження представника потерпілого ОСОБА_4 про неправдиву вказівку судді ОСОБА_6 , що може свідчити про її упередженість, у постановах від 30 вересня про стягнення з ОСОБА_3 збитків, завданих порушенням. Відповідне рішення дійсно прийнято 29 липня 2014 року суддею ОСОБА_7 при вирішенні питання про винуватість ОСОБА_3 . У абзаці другому резолютивної частини постанови суддею ОСОБА_7 вказано про стягнення 4794 гривень завданих порушенням збитків.

Отже, суддею ОСОБА_6 в описових частинах постанов від 30 вересня 2014 року фактично процитовано резолютивну частину постанови судді ОСОБА_7 від 29 липня 2014 року. У цих рішеннях відсутні вказівки про фактичне виконання штрафу та стягнення збитків.

Відсутність вказівки у постанові від 30 вересня 2014 року за результатами розгляду заяви ОСОБА_3 щодо призупинення виконання постанови суду про порядок та строки її оскарження не свідчить про упередженість судді ОСОБА_6 . У цьому контексті треба вказати, що ОСОБА_3 скористався своїм правом на апеляційне оскарження. Суддя Апеляційного суду Волинської області ОСОБА_9 , покликаючись на частину другу статті 294 КУпАП, повернув відповідну скаргу ОСОБА_4 без розгляду.

Суддя ОСОБА_6 , вирішуючи процедурні питання у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 , діяла у межах наданих їй повноважень. Обставин, які б свідчили про її упереджене ставлення, не встановлено. Незгода ОСОБА_3 , його представника ОСОБА_4 з вказаними судовими рішеннями, окремими їх формулюваннями не може бути підставою для відводу слідчого судді.

Таким чином, необхідно констатувати відсутність передбачених статтею 75 КПК обставин, що виключають участь слідчого судді ОСОБА_6 у розгляді скарги ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження № 0000187.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 75, 80, 81, 82 КПК,

постановив:

Відмовити у задоволенні заяви представника потерпілого ОСОБА_4 від 22 жовтня 2018 року про відвід слідчого судді Любешівського районного суду Волинської області ОСОБА_6 по розгляду скарги на постанову слідчого поліції про закриття кримінального провадження № 0000187.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Любешівського районного суду

Волинської області ОСОБА_1