Провадження № 11-кп/4820/125/18
Справа № 674/1488/16-к Головуючий в 1-й інстанції
Категорія: Доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
представника потерпілої ОСОБА_8
потерпілої ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000567 від 19.09.2016 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 27 липня 2018 року,

в с т а н о в и л а :
Вироком Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 27 липня 2018 року,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Великий Жванчик Дунаєвецького району Хмельницької області, українця, громадянина України, з вищою освітою, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано виннним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначено йому покарання в виді штрафу в розмірі трьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5100 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік .
На підставі п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання.
Як вбачається з вироку, 15 вересня 2016 року о 8 годині 42 хвилини, в м.Дунаївці по вул.Шевченка, навпроти приміщення супермаркету «Економ», ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «Москвич 2140» д.н. НОМЕР_1 , рухаючись в напрямку м.Хмельницький, не звертаючи уваги на інформаційно-вказівні знаки Правил дорожнього руху України 5.35.1 та 5.35.2 «Пішохідний перехід», а також дорожню розмітку 1.14.1 «зебра» Правил дорожнього руху України, втративши пильність та контроль за рухом свого автомобіля, на пішохідному переході допустив наїзд передньою частиною свого автомобіля на пішохода ОСОБА_9 , яка переходила проїзну частину дороги по пішохідному переходу зліва направо по відношенню до руху автомобіля «Москвич 2140» д.н. НОМЕР_1 , яку ОСОБА_7 об`єктивно спроможний був виявити і мав технічну можливість уникнути наїзду.
Внаслідок наїзду автомобіля «Москвич 2140» д.н. НОМЕР_1 , пішохід ОСОБА_9 згідно висновку судово-медичної експертизи №646 отримала тілесні ушкодження у вигляді : закритого повного внутрішньосуглобового перелому основи дистальної фаланги першого пальця (медіально), синяка на тильній поверхні лівої ступні на рівні 1-2 плюсневих кісток, з розповсюдженням на тильну поверхню фаланг 1-2 пальців, які по ступені тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які привели до тривалого розладу здоров`я більше 21 дня ; струсу головного мозку, забійної рани тім`яної області зліва, які по ступені тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, які привели до короткочасного розладу здоров`я ; синяка на передньо-внутрішній поверхні правої гомілки в середній третині, розташованого на висоті 23 см від підошвової поверхні правої стопи, який по ступені тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень .
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати і провадження закрити у зв`язку з відсутністю в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення.
Вважає, що суд першої інстанції дійшов висновків, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
Вказує, що під час досудового розслідування і в судовому засіданні вину у вчиненому не визнавав так як наїзду на ОСОБА_9 не здійснював і лише за наполяганням свого захисника на останньому судовому засіданні визнав себе винним.
Зазначає, що докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження і які були досліджені під час судового розгляду та на які посилається у своєму вироку суд першої інстанції у їх сукупності свідчать, що пред`явлене обвинувачення у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст.. 286 КК України є недоведеним, оскільки ні сторона обвинувачення під час розгляду справи в суді, ні суд в своєму обвинувальному вироку не надали тих достатніх та необхідних, належних та допустимих доказів, кожен з яких окремо та разом у їх сукупності свідчили б про вину у вчиненні кримінального правопорушення.
Крім того, вони не містять фактичних даних про подію злочину та інші обставини, які підлягають доказуванню.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, потерпілої та представника потерпілої про законність і обґрунтованість вироку суду та необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними доказами по справі яким суд дав вірну кримінально правову оцінку.

Як вбачається з вироку ОСОБА_7 свою вину у вчиненому не визнавав, однак після досліджень всіх обставин справи визнав себе винним, покаявся, повністю підтвердив фактичні обставини справи, зокрема пояснив, що 15 вересня 2016 року їхав на автомобілі «Москвич» в напрямку м.Хмельницький разом з дружиною і в м.Дунаївці по вул. Шевченка біля нотаріальної контори по пішохідному переходу йшла жінка в напрямку до нотаріальної контори. Жінка йшла,опустивши голову вниз і не дивилася по сторонам , а біля островка безпеки зупинилась. Він зменшив швидкість. Потім жінка пройшла декілька кроків і впала. Зупинив автомобіль і вийшов разом з дружиною до неї. Жінка сиділа за 0,5 м. від автомобіля і її перевели до тротуару, вона трималася за голову і між пальцями побачив кров. Потім викликали швидку і її завезли в лікарню. На другий день потерпіла повідомила,що у неї тріщина на нозі. Просив звільнити його від відповідальності ,застосувавши закон про амністію.
Отже, ОСОБА_7 визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Крім особистих пояснень винність обвинуваченого підтверджується показаннями потерпілих, свідків.

Зокрема, показаннями потерпілої ОСОБА_9 , яка пояснила, що вранці 15 вересня 2016 року поверталася з магазину «Економ» і йшла по пішохідному переходу в районі вул. Шевченка м.Дунаївці. Бачила, що їде автомобіль «Москвич» і вважала, що він зупиниться, однак автомобіль заїхав на половину пішохідної доріжки і відчула удар,її розвернуло і вона впала. Відчула як автомобіль колесом переїхав їй палець на нозі. Викликали швидку, лежала в лікарні . На другий день в лікарні виявила тріщину на пальці ноги. Не заперечила щодо обрання обвинуваченому міри покарання запропонованої прокурором і застосування до нього закону про амністію, а також просила задовольнити повністю заявлений нею позов.

Свідок ОСОБА_10 пояснила суду, що 15 вересня 2016 року їхала в якості пасажира в машині обвинуваченого ОСОБА_7 до м.Дунаївці. Мали їй зупинитись біля нотаріальної контори за пішохідним переходом. Коли машина зупинилась, то побачила жінку, яка лежала на землі за переходом. ОСОБА_7 вийшов і підійшов до неї і надали їй першу медичну допомогу. Бачила, як жінка кривала на ногу. В лікарні потерпіла скаржилась на болі в нозі. Автомобіль передніми колесами стояв на пішохідному переході.
Свідок ОСОБА_11 пояснив суду, що бачив, як потерпіла переходила пішохідний перехід, в цей час їхав автомобіль «Москвич» і майже зупинився, їхав не швидко. Потерпіла була перед автомобілем на переході, трохи зупинилася, а автомобіль по інерції покачався на неї і передньою частиною вдарив потерпілу в ногу. Жінка розвернулась і впала на землю. Все відбувалося в районі нотаріальної контори в м.Дунаївці по вул. Шевченка. Жінка жалілася, що вдарилась в голову. Її підняли , а потім «швидкою» забрали в лікарню.
Свідок ОСОБА_12 пояснив суду, що у вересні 2016 року переходив дорогу зі сторони магазину «Економ» до нотаріуса через вул. Шевченка за 20 -30 метрів від пішохідного переходу. З правої сторони в напрямку м. Хмельницький їхав автомобіль «Москвич» червоного кольору, він їхав повільно, майже качався. Коли підійшов до припаркованого мікроавтобуса, то люди сказали, що сталося ДТП. Підійшов подивитися і побачив, що потерпіла сиділа на переході і трималася за голову. Потім її підняли і посадили на бордюр. Через декілька хвилин приїхала «швидка» і її забрали в лікарню.
Також вина ОСОБА_7 у вчиненні злочину об`єктивно підтверджується даними висновків судово-медичних експертиз.
З даних висновку експерта № 646 від 21.09.2016 року судово-медичної експертизи (а.п.40-41), вбачається, що у ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: закритого повного внутрішньосуглобового перелому основи дистальної фаланги першого пальця (медіально), синяка на тильній поверхні лівої ступні на рівні 1-2 плюсневих кісток, з розповсюдженням на тильну поверхню фаланг 1-2 пальців, які по ступені тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які привели до тривалого розладу здоров`я більше 21 дня ; струсу головного мозку, забійної рани тім`яної області зліва, які по ступені тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, які привели до короткочасного розладу здоров`я ; синяка на передньо-внутрішній поверхні правої гомілки в середній третині, розташованого на висоті 23 см від підошвової поверхні правої стопи, який по ступені тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень.
Згідно даних висновку експерта № 157 від 28.03.2018 року додаткової судово-медичної експертизи виявлені тілесні ушкодження у потерпілої ОСОБА_9 у вигляді закритого повного внутрішньосуглобового перелому основи дистальної фаланги першого пальця (медіально) лівої ступні, синяка на тильній поверхні лівої ступні на рівні 1-2 плюсневих кісток, з розповсюдженням на тильну поверхню фаланг 1-2 пальців могли утворитися від дії тупого твердого предмета по механізму «удар стискання» з прикладанням травмуючої сили в область 1-2 пальців лівої ступні не виключається і при травмуванні колесом легкового автомобіля при частковому переїзді ним незадовго перед поступленням на стаціонарне лікування 15.09.2016р.. Отриманні тілесні ушкодження мають причинно-наслідковий зв`язок з дорожньо-транспортною пригодою, яка мала місце 15.09.2016р.
Суд оцінивши наведені докази у кримінальному провадженні у їх сукупності, обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_7 під час досудового розслідування і в судовому засіданні вину у вчиненому не визнавав так як наїзду на ОСОБА_9 не здійснював і лише за наполяганням свого захисника на останньому судовому засіданні визнав себе винним перевірені колегією суду апеляційної інстанції та визнані необґрунтованими. Як вбачається з вироку суду ОСОБА_7 в судовому засіданні після проведення дослідження доказів вини у вчиненні злочину, подав заяву про застосування до нього закону про амністію.
Також не відповідає дійсності твердження апелянта про те, що докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження і які були досліджені під час судового розгляду та на які посилається у своєму вироку суд першої інстанції у їх сукупності свідчать, що пред`явлене обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. ст.. 286 КК України є недоведеним.
Зокрема, свідок ОСОБА_11 пояснив суду, що бачив, як потерпіла переходила пішохідний перехід, в цей час їхав автомобіль «Москвич» і майже зупинився. Потерпіла була перед автомобілем на переході, трохи зупинилася, а автомобіль по інерції покотився на неї і передньою частиною вдарив потерпілу в ногу. Жінка розвернулась і впала на землю. Жінка жалілася, що вдарилась в голову. Її підняли , а потім «швидкою» забрали в лікарню.
Як вбачається з даних висновку експерта № 157 від 28.03.2018 року додаткової судово-медичної експертизи згідно якої виявлені тілесні ушкодження у потерпілої ОСОБА_9 у вигляді закритого повного внутрішньосуглобового перелому основи дистальної фаланги першого пальця (медіально) лівої ступні, синяка на тильній поверхні лівої ступні на рівні 1-2 плюсневих кісток, з розповсюдженням на тильну поверхню фаланг 1-2 пальців могли утворитися від дії тупого твердого предмета по механізму «удар стискання» з прикладанням травмуючої сили в область 1-2 пальців лівої ступні не виключається і при травмуванні колесом легкового автомобіля при частковому переїзді ним незадовго перед поступленням на стаціонарне лікування 15.09.2016р.. Отриманні тілесні ушкодження мають причинно-наслідковий зв`язок з дорожньо-транспортною пригодою, яка мала місце 15.09.2016р. Зазначені докази узгоджуються з поясненнями потерпілої в суді першої та апеляційної інстанції стосовно обставин вчинення ДТП обвинуваченим.
Суд першої інстанції належним чином дослідив наведені докази по справі та обґрунтовано дійшов до висновку, що ОСОБА_7 винний у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Призначаючи покарання суд першої інстанції врахував вимоги загальних засад призначення покарання передбаченні ст. 65 КК України.
Судом враховано, що ОСОБА_7 вчинив злочин невеликої тяжкості, як особа за місцем проживання характеризується позитивно, є пенсіонером, раніше не судимий і вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та часткове добровільне відшкодування завданої шкоди.

За погодженням з обвинуваченим суд обґрунтовано застосував закон України «Про амністію у 2016 році» і звільнив від покарання ОСОБА_7 .

За таких обставин, підстав для скасування вироку і задоволення вимог апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Вирок Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 27 липня 2018 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.
Судді