ун. № 759/4776/18
пр. № 1-кп/759/626/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 травня 2018 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0001031 за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баку Азербайджан, громадянина України, не одруженого, освіта середня, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,
сторони кримінального провадження прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , інші учасники потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 17.12.2017 приблизно о 13 год. 00 хв., знаходячись неподалік РШХ «Макдональдс», розташованому по просп. Академіка Палладіна, 7/60 у м. Києві, помітив як на убіччі тротуару знаходяться дві невідомі йому особи, які проповідували та за допомогою пересувних візків розповсюджували релігійну літературу «Свідків Єгови». Відразу після цього, ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що знаходиться в громадському місці, при значному скупчені громадян, з метою провокації хуліганських дій, нехтуючи елементарними правилами поведінки, з мотивів явної неповаги до суспільства, протиставляючи себе загальноприйнятим нормам моралі, з хуліганських спонукань, в присутності сторонніх громадян, безпричинно вдарив своєю ногою візки з релігійною літературою, після чого підняв їх та руками кинув в область обличчя потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в результаті чого останні отримали легкі тілесні ушкодження.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину за наведених вище обставин визнав у повному обсязі, щиро покаявся і надав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочину, пояснивши, що дійсно 17.12.2017 приблизно о 13 год. 00 хв. він перебував біля РШХ «Макдональдс», що по просп. Академіка Палладіна, 7/60 у м. Києві, де звернув увагу на потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які на пересувних візках розповсюджували релігійну літературу «Свідків Єгови» і хоч він бачив, що навколо нього були перехожі та він знаходився в громадському місці, все ж штовхнув ногою пересувний візок із літературою, та, піднявши розкидані брошури, кинув ними в потерпілих, завдавши при цьому останнім тілесних ушкоджень. Із висновком експертизи щодо ступеню тяжкості тілесних ушкоджень погоджується.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.
За таких обставин суд вважає вину ОСОБА_3 доведеною повністю, кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 296 КК України вірною, оскільки він вчинив хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує: ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, дані про особу винного, який неодружений, освіта середня, не працевлаштований, раніше не судимий, має постійне місце проживання, під наркологічним та психоневрологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, обставину, що пом`якшує покарання щире каяття та відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Одночасно суд враховує і те, що обвинувачений з потерпілими примирилися, потерпілі до обвинуваченого притензій не мають та просили суворо не карати.
Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, матеріальний стан обвинуваченого, суд вважає за можливе виправлення ОСОБА_3 в умовах без ізоляції від суспільства і призначає йому покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 296 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368, 373-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, за яким призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.
Речовий доказ: ДВД-диск із відеозаписом вчинення хуліганських дій за адресою: АДРЕСА_2 зберігади при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя ОСОБА_1
.