Дата документу Справа № 314/3592/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 314/3592/17 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/778/657/18 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,
представника ОСОБА_7

розглянула 23 травня 2018 року у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою представника засудженого ОСОБА_8 ОСОБА_7 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 12 грудня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відносно засудженого

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Якимівка Запорізької області, громадянина України,
засудженого вироком Якимівського районного суду Запорізької області від 05.06.2013 року за ч.1 ст. 122, ч.1 ст. 263, ч. 1 ст. 153, ч.2 ст. 152,.ч.1 ст. 129, ч.1 ст. 125,ч.4 ст.296, ч.1 ст. 70, ст..72 КК України до 9 років позбавлення волі. Ухвалою Вільнянського районного суду від 16.02.2016 року зарахувати строк попереднього ув`язнення за правилами передбаченими ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 25.03.2012 року по 02.10.2013 року в строк відбування покарання.

Встановлені ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 12 грудня 2017 року обставини:
До Вільнянського райсуду від ОСОБА_7 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 , який відбуває покарання в Державній установі «Вільнянська виправна колонія (№20)», надійшла заява, про можливість умовно-дострокового звільнення.
Відмовляючи в задоволенні клопотання, суд не знайшов підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_8 , оскільки засуджений не довів свого виправлення та не досяг стану, визначеного ст.6 КВК України.
В обґрунтування прийнятого рішення суд зазначив, що засуджений має зобов`язання відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням в загальному розмірі 80000,00 грн., був працевлаштований лише в період серпень грудень 2016 року та отримував заробітну плату, однак самостійних заходів щодо відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням, шляхом відрахування виплат із заробітної плати не вчиняв. Одночасно протягом 2017 року не працював, обставин того, що за станом здоров`я засуджений загалом не може бути залучений до праці, тобто особа є непрацездатною не встановлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 , не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою, вказує, що судом не прийнято до уваги хвороба засудженого ОСОБА_8 , в колонії засуджений не отримує належного лікування, крім того хворі з таким діагнозом не допускаються до праці з механічними деталями, апаратами, станками, важкими предметами, забороняється фізичні навантаження, займатися активними видами спорту, тому виконувати роботу, займатися спортом та приймати участь у самодіяльності, що пропонувалась представниками колонії не мав змоги. Зазначає, що за період відбування покарання мав 17 стягнень, які були незначними та погашені у 2016 році. Також засуджений залучався до безоплатної праці на користь держави, додержується вимог внутрішнього режиму, ставиться до скоєного з каяттям та став на шлях виправлення, бажає соціалізуватися шляхом працевлаштування або організації власного бізнесу та виховання малолітньої сина ОСОБА_9 , вдома чекає та потребує допомоги мати ОСОБА_10 засудженого, яка є інвалідом та пенсіонером. Крім того, засуджений відбув більше ніж 3/4 строку покарання, у зв`язку з чим має право на застосувати до нього умовно-дострокове звільнення, звільнити його на невідбуту частину покарання. Просить ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою задовольнити заяву та звільнити ОСОБА_8 , 1976 року народження, умовно-достроково на невідбуту частину покарання.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Заслухавши доповідача, представника засудженого ОСОБА_7 , яка підтримала вимоги апеляційної скарги, прокурора, який вважав ухвалу законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_8 засуджений вироком Якимівського районного суду Запорізької області від 05.06.2013 року за ч.1 ст. 122, ч.1 ст. 263, ч. 1 ст. 153, ч.2 ст. 152,.ч.1 ст. 129, ч.1 ст. 125,ч.4 ст.296, ч.1 ст. 70, ст..72 КК України до 9 років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому, сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. При застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання повинні враховуватися поведінка засудженого за весь період відбування ним покарання, а також дані про його попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків.

Умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання повинно сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчиненню нових злочинів.

Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України N 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», судам необхідно ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи.

Як було встановлено судом і вбачається з матеріалів справи засудженого ОСОБА_8 за час перебування в державній установі «Вільнянська виправна колонія (№ 20)» характеризується наступним чином: на виробництві установи не працевлаштований, у взаємовідносинах з іншими засудженими конфліктний, намагається дотримуватись правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, за для того щоб отримати поблажливість від персоналу установи, спальне місце та при ліжкову тумбочку не завжди утримує у чистоті та порядку, не завжди має охайний зовнішній вигляд, недбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, не завжди виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, не виконує роботи із самообслуговування, не має достатній рівень необхідних навичок, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться не належним чином, не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці.
За наданими з установи відбуття покарання характеристиками та довідками, ОСОБА_8 не бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі та у реалізації програм диференційного виховного впливу на засуджених. Не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня, не займається самоосвітою, бібліотеку не відвідує. Не бере участь у роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціальну корисну активність в організації їх роботи. Підтримує зв`язки з рідними шляхом листування, отримує від них посилки передачі.
Однією із обов`язкових умов для умовно-дострокового звільнення засудженого є доведення ним свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Під сумлінною поведінкою засудженого слід розуміти зразкове дотримання вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, а під сумлінним ставленням до праці - участь у суспільно корисній роботі, добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів (сплата податків, обов`язкових платежів тощо), підвищення кількісних і якісних показників у роботі, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, додержання правил охорони праці та техніки безпеки.

Також, з матеріалів клопотання за вироком суду у засудженого ОСОБА_8 є майнові зобов`язання щодо відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди, яка становить 80000,00 грн.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судом України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

В силу ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», виконання рішення суду входить до обсягу прав особи на справедливий суд.

Відсутність виконавчих листів в установі виконання покарань не є підставою для невиконання судового рішення.

Процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього часу відбування покарання.

При цьому судова колегія приймає до уваги чисельність злочинів, за які засуджений ОСОБА_8 відбуває покарання в місцях позбавлення волі, що у сукупності із поведінкою останнього під час відбуття покарання за вищевказаним вироком, відсутністю заохочень та наявністю 17 погашених стягнень, які мали місце у 2015-2016 роках,свідчить про те, що засуджений не довів, що його поведінка є стабільно позитивною та активною, а отже і не довів свого виправлення, тому до нього не може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких засуджений просить задовольнити його клопотання не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Ухвала є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Висновок суду про те, що до засудженого ОСОБА_8 не може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, належним чином обґрунтований, тому, підстав для задоволення апеляційної скарги судова колегія не вбачає, оскільки на даний час відсутні достатні відомості, які б свідчили про виправлення засудженого ОСОБА_8 і слугували б підставою для його умовно-дострокового звільнення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 539 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу представника засудженого ОСОБА_8 ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 12 грудня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відносно засудженого ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4