Справа № 587/2128/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 травня 2018 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника органу пробації ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за поданням Сумського районного сектору Сумського міськрайонного відділу з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.В.Чернеччина Сумського району Сумської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, працездатного, непрацюючого, мешканця в АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 30 червня 2016 року за ч.1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 289, ст. 70 ч.1 КК України до 5 років позбавлення волі і звільненого від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки у відповідності з ст. 75 КК України,
про вирішення питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення в місця позбавлення волі для відбування покарання,
Сумський районний сектор Сумського міжрайонного відділу з питань пробації звернувся до суду з поданням про скасування іспитового строку відносно ОСОБА_5 , зазначаючи, що він перебуває на обліку в Сумському районному секторі Сумського МРВ з питань пробації з 20 вересня 2016 року. 30 вересня 2017 року ОСОБА_5 був ознайомлений з порядком та умовами поведінки осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням відповідно до чинного кримінально-виконавчого законодавства. Згідно вироку Ковпаківського районного суду м. Суми від 30.06.2016 року на засудженого було покладено такі обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти КВІ про зміну місця проживання та роботи. Після постановки на облік у кримінально-виконавчій інспекції, засуджений неодноразово допускав порушення порядку та умов відбування покарання, а саме з квітня місяця поточного року за викликами, які були направлені за місцем реєстрації та місцем проживання не з`явився. За повідомленням ОСОБА_6 , яка проживала разом з ним за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 не проживає за даною адресою з початку літа 2017 року, де він мешкає їй невідомо. Здійснені розшукові заходи результату щодо встановлення місцеперебування ОСОБА_5 не дали. Враховуючи викладене, орган пробації вважав, що ОСОБА_5 на шлях виправлення не став, протягом іспитового строку допустив порушення порядку та умов відбування покарання, а саме порушив обов`язок покладений на нього судом: не повідомив уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання. У зв`язку з цим в поданні ставиться питання про скасування звільнення від відбування покарання і направлення до місць позбавлення волі у відповідності з вироком суду.
В судовому засіданні представник органу пробації своє подання підтримав.
Прокурор в судовому засіданні не вважав за необхідне задовольнити подання органу пробації.
Засуджений ОСОБА_5 заперечував проти задоволення подання, пославшись на те, що він їздив на заробітки, наміру порушувати порядок та умови відбування покарання не мав.
Заслухавши пояснення представника органу пробації, засудженого, думку прокурора, дослідивши матеріали справи суд не вбачає підстав для задоволення подання.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 був засуджений за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 289, ст. 70 ч.1 КК України до 5 років позбавлення волі і звільнений від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки у відповідності з ст. 75 КК України. У відповідності з ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 дійсно в період іспитового строку не повідомив орган пробації про зміну місця роботи та проживання, виїхавши на заробітки до іншої місцевості.
Згідно ч. 2 ст. 78 КК України, суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК, або систематичного вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.
При скасуванні звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням необхідно з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.
Відповідно до ст. 164 Кримінально-виконавчого кодексу України, на орган пробації покладено обов`язок вести облік засуджених протягом іспитового строку, організувати початковий розшук засуджених, місце знаходження яких невідоме, та надсилати матеріали до органів внутрішніх справ для оголошення розшуку таких засуджених.
Вказана стаття, до поважних причин неявки засудженого до кримінально-виконавчої інспекції відносить несвоєчасне одержання запрошення, хворобу та інші обставини, що фактично позбавляють засудженого своєчасно прибути за викликом.
Суду не надано доказів на підтвердження того, чи надсилалися запрошення засудженому для його виклику, та які заходи були вжиті інспекцією для його розшуку.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 є малозабезпеченою людиною, перебуває у скрутному матеріальному становищі, тому орган пробації повинен був перевірити, чи дійсно тимчасовий виїзд на заробітки до іншої місцевості свідчить про намір засудженого ухилитися від виконання вироку суду.
Враховуючи викладене, у зв`язку із тим, що вищезазначені обставини не були належним чином з`ясовані, подання не можна вважати обґрунтованим, а тому підстав для його задоволення суд не вбачає.
Суду не надано достатніх доказів на підтвердження того, що дійсно ОСОБА_5 мав намір не виконувати покладені судом на нього обов`язки; як пояснив сам ОСОБА_5 він їздив на заробітки, оскільки не має засобів для існування, знайти роботу за місцем проживання не має можливості.
Таким чином, хоча формально в діях ОСОБА_5 вбачається невиконання покладених на нього судом обов`язків, суд вважає, що в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження небажання засудженого ОСОБА_5 стати на шлях виправлення, що є обов`язковою умовою для скасування іспитового строку та направлення засудженого для відбування покарання у відповідності з вироком суду.
У відповідності з положеннями ст. 78 Кримінального кодексу України суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання лише в тому разі, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення. Таких дій в поведінці засудженого суд не вбачає.
Отже, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про скасування відносно засудженого ОСОБА_5 звільнення від покарання, тому в задоволенні клопотання необхідно відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст. 408-2 КПК України, ст. 78 КК України, ч.4 ст. 57, 166 КВК України,
П О С Т А Н О В И В :
Відмовити в задоволенні подання Сумського районного сектору Сумського міськрайонного відділу з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації щодо скасування звільнення від відбування покарання відносно ОСОБА_5 та направлення його для відбування призначеного вироком суду покарання.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області через Сумський районний суд Сумської області протягом 7 діб з моменту її оголошення.

Суддя