АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/7314/17 Номер провадження 11-кп/786/566/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.4 ст. 407 КК України Т.З.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 квітня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Октябрського районного суду м.Полтави від 21 грудня 2017 року,

в с т а н о в и л а :
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Гадяч Полтавської області, українець, громадянин України, з середньою освітою, неодружений, солдат, курсант навчальної роти військової частини польова пошта НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий,
засуджений за ч.4 ст.407 КК України, із застосуванням положень ст.69 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.
За вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним в тому, що будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, проходячи військову службу в умовах особливого періоду, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитися від виконання військової служби, достовірно знаючи, що він являється військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 (в/ч НОМЕР_2 ) без дозволу командування вказаної військової частини та поважних причин, 23.04.2015 року самовільно залишив розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) в умовах особливого періоду та в подальшому проводив час за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , і лише 20.12.2016 року самостійно повернувся до розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 .
Після цього, 07.03.2017 року самовільно залишив розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) в умовах особливо періоду та в подальшому проводив час за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , і лише 28 серпня 2017 року добровільно прибув до органу досудового розслідування, а саме до військової прокуратури Полтавського гарнізону.
В апеляційній скарзі обвинувачений, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації дій, просить вирок суду змінити та застосувати положення ст.75 КК України, оскільки суд не взяв до уваги визнанням ним вини у вчиненому, його щирого каяття та обставин, що стали підставою для вчинення кримінальних правопорушень, а саме: перебування у важкому психологічному стані після смерті батька та наявність на його утриманні матері, яка має незадовільний стан здоров`я та потребує постійного догляду.
Інші учасники судового розгляду вирок суду не оскаржили.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу, прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував та вважав вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, ґрунтується на доказах, що були ретельно перевірені у судовому засіданні та отримали належну оцінку, кваліфікація його дій є правильною і дані обставини ніким із учасників провадження не оспорюються.

Покарання ОСОБА_8 призначено із врахуванням тяжкості вчиненого злочину, обставин, що пом`якшують і що обтяжують покарання, даних про особу обвинуваченого та конкретних обставин провадження. Судом, всупереч твердженню ОСОБА_8 , було враховано усі обставини, на які він посилається у апеляційній скарзі, та з урахуванням ряду обставин, що пом`якшують покарання, застосовано положення ст.69 КК України і призначено покарання, нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.4 ст.407 КК України. Дане покарання належним чином мотивоване, відповідає вимогам ст. 65 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення нових злочинів.

Таким чином, доводи обвинуваченого про надмірну суворість призначеного покарання є необґрунтованими.

Враховуючи викладене, вирок суду першої інстанції є законним і підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Октябрського районного суду м.Полтава від 21 грудня 2017 року відносно ОСОБА_8 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців: обвинуваченим, який тримається під вартою, з моменту отримання її копії, іншими учасниками з моменту проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4