Справа №463/2023/18
Провадження №1-кс/463/569/18
У Х В А Л А
25 квітня 2018 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника скаржника ОСОБА_4 , розглянувши скаргу представника скаржника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора Львівської місцевої прокуратури № 1 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

в с т а н о в и в:
Представник скаржника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою на бездіяльність службових осіб Львівської місцевої прокуратури № 1 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Скаргу мотивує тим, що 28.03.2018р. звернувся до прокурора Львівської місцевої прокуратури № 1 з заявою про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 382 ч.2 КК України, з приводу умисного перешкоджання посадовими особами відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби виконанню рішення суду. Дана заява була прийнята, але всупереч вимог закону відомості в ЄРДР не внесені.
В судовому засіданні представник скаржника підтримав скаргу, покликаючись на доводи викладені в ній. Додатково вказав, що прокуратура безпідставно направила звернення до Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві.

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти скарги з тих підстав, що така скерована для розгляду за територіальністю.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали скарги вважаю, що така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Встановлено, що скаржник 28.03.2018 року звернувся до Львівської місцевої прокуратури № 1 з заявою про вчинення вказаного вище кримінального правопорушення.
Відсутність визначення процесуальним законом приводів і підстав до початку кримінального провадження на практиці врегульовано «Інструкцією про порядок ведення єдиного обліку в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення», затвердженої наказом МВС України від 06 листопада 2015 р. № 1377, де зазначено джерела інформації про вчинення кримінальних правопорушень та інших подій, що надходить до ОВС уповноваженого розпочати досудове розслідування, які фактично є ні чим іншим, як приводами до початку кримінального провадження, а підставами наявність у джерелі інформації даних про ознаки кримінального правопорушення.
Положення ч. 1 ст. 214 КПК України та пункт 2.2 Інструкції, затвердженої наказом МВС України № 700 від 14 серпня 2012 р., зобов`язують слідчого, прокурора невідкладно, але не пізніше 24-х годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування тільки заяву або повідомлення, які містять ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші.
На такий обов`язок слідчого, прокурора вказують вимоги ч. ч. 3, 4 та 5 ст. 214 КПК України, згідно з якими до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про кримінальне правопорушення, вимагається короткий виклад обставин, які свідчать про вчинення саме кримінального правопорушення, його попередню правову кваліфікацію із зазначенням статті (частин статті) закону України про кримінальну відповідальність, тобто Кримінального кодексу, зміст повідомлення слідчим прокурора про підставу початку досудового розслідування.
Положення ст. 214 КПК України, перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Про правильність таких висновків свідчить той факт, що Інструкцією № 1377 (п. 5 Розділ ІІІ), також передбачено порядок розгляду ОВС заяв і повідомлень, в яких відсутні відомості, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. Такі заяви після реєстрації в журналі ЄО доповідаються оперативним черговим начальникові органу внутрішніх справ або особі, яка виконує його обов`язки, для розгляду та прийняття рішення згідно із Законом України «Про звернення громадян» або Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Крім того, згідно п. 2 Розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генеральної прокуратури України від 06.04.2016р. № 139, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
Відтак, не будь-яка заява є підставою для внесення відомостей до ЄРДР, а лише та заява, яка містить фактичні дані які підтверджують факт вчинення кримінального правопорушення. Всі інші заяви, після їх надходження до ОВС, підлягають розгляду останнім згідно із Законом, яким не є Закон про кримінальну відповідальність.
Обставини, які зазначені в заяві про вчинення злочину не можуть вважатись фактичними даними, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення, оскільки не несуть в собі відомостей про мотив чи зацікавленість посадових осіб, наявність умислу в діях останніх.

Натомість, як вбачається з повідомлення про вчинення злочину, скаржник фактично оскаржує дії посадових осіб відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби, такі правовідносини між сторонами носять публічно-правовий характер, у зв`язку з чим спір належить вирішувати в порядку адміністративного судочинства.
Крім цього, слід звернути увагу, що повідомлення скаржника не було залишено без розгляду і з метою проведення перевірки наведених у ньому фактів направлене за підслідністю до компетентного органу.

З врахуванням наведеного, приходжу до висновку, що дії службових осіб Львівської місцевої прокуратури № 1з приводу невнесення заяви стосовно вчинення зазначеними вище посадовими особами кримінального правопорушення передбаченого ст. 382 ч.2 КК України до Єдиного державного реєстру є правомірними. Відтак, скаргу слід визнати необґрунтованою і в її задоволенні відмовити.

На підставі наведеного, керуючись вимогами статей 214, 303, 306, 307, 372 КПК України, -

у х в а л и в:
В задоволенні скарги представника скаржника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора Львівської місцевої прокуратури № 1 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1