Справа №484/2535/17 09.11.2017
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/784/737/17 Головуюча у суді першої інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 3 ст. 190 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
9 листопада 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0002016 за апеляційною скаргою прокурора Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_6 на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 серпня 2017 року, якою відносно:
ОСОБА_7 , яка обвинувачується за ч. 3 ст. 190 КК України;
- обвинувальний акт повернуто прокурору.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8 ,
обвинувачена ОСОБА_7 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги прокурора.
Просить ухвалу скасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002016 відносно ОСОБА_7 , яка обвинувачується за ч. 3 ст. 190 КК України, повернуто прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
Узагальнені доводи апеляційної скарги прокурора.
Вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Стверджує, що обвинувальний акт стосовно обвинуваченої ОСОБА_7 відповідає вимогам кримінального процесуального закону.
Зазначає, що обставини, які, відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню, викладено чітко і конкретно, а під час підготовчого судового засідання не встановлено вимог кримінального процесуального закону, що б перешкоджали призначення провадження до судового розгляду.
Вказує, що в обвинувальному акті викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, також є посилання на правову кваліфікацію кримінального правопорушення з вказівкою на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
2 серпня 2017 року до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002016 відносно ОСОБА_7 обвинуваченої за ч. 3 ст. 190 КК України.
Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд першої інстанції, пославшись на порушення вимог п. 3, 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, дійшов висновку про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України, а саме: неконкретність обвинувачення, відсутність у сформульованому обвинуваченні даних стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, зокрема, щодо обставин, які характеризують суб`єктивну сторону злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, який не підтримав апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченої на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.
Відповідно до змісту п. 3 ч. 2 ст. 283, ст. 291 КПК України, обвинувальний акт є підсумковим процесуальним документом досудового слідства, за допомогою якого здійснюється функція обвинувачення, та в якому викладається його сутність і підстави, дається юридична оцінка та кваліфікація дій підозрюваного (обвинуваченого), визначаються межі судового розгляду.
Вичерпний перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт, визначено ч. 2 ст. 291 КПК України.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Таким чином, у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт перевіряється на відповідність саме вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України.
Із вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України випливає, що обвинувальний акт повинен обов`язково містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, форма вини, мотив і мета вчиненого, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Як слідує із тексту обвинувального акту, ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190 КК України, а саме, у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, шляхом незаконних операцій з використанням електронно обчислювальної техніки.

Разом з тим, викладаючи фактичні обставини щодо вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190 КК України, органом досудового слідства не зазначені фактичні обставини щодо способу, форму вини, мотиву, мети та обставин їх вчинення, конкретність дій ОСОБА_7 що, у свою чергу, не дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

У міжнародних джерелах права, зокрема, в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, йдеться про те, що однією із гарантій права на справедливий суд, відповідно до пункту «а» частини третьої статті 6, є негайна і детальна поінформованість зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Практика Європейського суду з прав людини орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується саме змісту фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки в контексті статті 6 Конвенції Європейський суд з прав людини покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи («Девеер проти Бельгії» від 27 лютого 1980 року).

Конкретності саме змісту обвинувачення стосується й рішення Європейського суду у справі «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року.

Як зазначено у постанові Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24 листопада 2016 року № 5-328кс16, в обвинувальному акті важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист.

Враховуючи наведене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо невідповідності вимогам КПК України обвинувального акту відносно ОСОБА_7 , яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190 КК України.
З урахуванням викладеного, відсутні правові підстави для скасування оскаржуваної ухвали, а відтак, і для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст. 405, 407, 409, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу прокурора Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 серпня 2017 року про повернення прокурору обвинувального акту, відносно ОСОБА_7 , яка обвинувачується за ч. 3 ст. 190 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: