Провадження №1-кп/447/133/17
Справа №447/858/17

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.10.2017 року Миколаївський районний суд Львівської області

в складі головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6

та представників потерпілої ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Миколаєві Львівської області кримінальне провадження №0001315 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України ,-

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_4 , 14.12.2016 року, приблизно о 20-00 год., керуючи технічно-справним автомобілем марки "Volkswagen", моделі "Touran", із д.н.з. НОМЕР_1 , виїжджаючи із автозаправної станції "Укр-петроль", що у с. Бродки, Миколаївського району Львівської області,порушив вимоги Правил дорожнього руху України,зокрема п.п.10.1, що виразилось в тому, що він з метою перетнути проїжджу частину автодороги Київ-Чоп 572 км+970 м. для подальшого руху по автодорозі Київ-Чоп в напрямку м. Миколаїв Львівської області, будучи неуважним до дорожньої обстановки, не врахував дорожніх умов та не переконався у безпечності такого маневру, виїхав на ліву смугу руху транспортного потоку транспортних засобів в напрямку м. Миколаїв Львівської області, та здійснив зіткнення з автомобілем марки "Деу", моделі "Ланос", з д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 . У салоні автомобіля під керуванням останнього знаходились пасажири, а саме: ОСОБА_6 та її дочка ОСОБА_10 .

Порушення ОСОБА_4 вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України призвело до того, що ОСОБА_6 , згідно висновку судово-медичної експертизи №05/17 від 26.01.2017 року, отримала тілесні ушкодження у вигляді рани, які викликали масивну крововтрату, що призвело до виникнення шоку важкого ступеню, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілій ОСОБА_6 тяжкі тілесні ушкодження, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

В пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 286 КК України обвинувачений ОСОБА_4 винним себе визнав повністю, розкаявся у скоєному та заявив клопотання про застосування до нього амністії, оскільки він має на утриманні двох неповнолітніх дітей та вчинив необержений злочин.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заявлене обвинуваченим ОСОБА_4 клопотання підтримав, просив суд врахувати щире каяття обвинуваченого як обставину, яка пом`якшує покарання та застосувати до нього Закон України "Про амністію у 2016 році".

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 заперечила проти заявленого клопотання,просила суд покласти на обвинуваченого обов`язок відшкодувати їй в майбутньому витрати, необхідні для відновлення її здоров`я після ДТП, оскільки має намір продовжити лікування та зазначила, що договір про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди підписала у лікарні, оскільки були необхідні кошти.

Представник потерпілої ОСОБА_7 в судовому засіданні проти застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 Закону України "Про амністію у 2016 році" заперечив, просив обрати йому покарання в межах санкції статті за якою він обвинувачується у виді позбавлення волі строком на 5 років без застосування ст. 75 КК України.

Представник потерпілої ОСОБА_11 заперечила проти заявленого обвинуваченим клопотання, оскільки він не в повній мірі відшкодував заподіяну потерпілій ОСОБА_6 шкоду, а тому відшкодування шкоди не може бути обставиною, що пом`якшує покарання.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 .

Враховуючи викладене, суд, заслухавши і перевіривши в судовому засіданні пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 , поетрпілої та її представників, вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Крім визнання своєї вини обвинуваченим, його вина підтверджується зібраними по справі доказами, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду не оспорюється.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 286 КК України, оскільки він вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілій ОСОБА_6 тяжкі тілесні ушкодження.

При обранні виду покарання обвинуваченому, відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття, та часткове відшкодування шкоди. Обтяжуючих вину обставин у відношенні ОСОБА_4 судом не встановлено.

Як встановлено ст. 85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Згідно з ч. 2 ст. 86 КК України законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, які не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Відповідно до ч.2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України «Про застосування амністії в Україні» дія закону про амністію поширюється на злочини, вчинені до дня набрання ним чинності включно.

З матеріалів кримінального провадження: свідоцтв про народження серії НОМЕР_3 та серії НОМЕР_4 , вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 на момент вчинення злочину мав і має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вчинив необережний злочин, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України. Свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачений визнає повністю.

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 амністії, передбачених ст.4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась. Крім того, суд зазначає, що застосування до особи Закону України "Про амністію у 2016 році" є обов`язком, а не правом суду.

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування основного покарання

На підставі ст. 175 КПК України скасувати арешт накладений згідно ухвали Миколаївського районного суду Львівської області від 16.12.2016року.

Речові докази по кримінальному провадженню відповідно до ст. 100 КПК України підлягають поверненню власникам.

Керуючись ст.ст. 85,86 КК України, ст. 3 ЗУ "Про застосування амністії в Україні", п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

На підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбування основного покарання.

Скасувати арешт накладений на автомобіль марки "Volkswagen", моделі "Touran", із д.н.з. НОМЕР_1 , згідно ухвали Миколаївського районного суду Львівської області від 16.12.2016року.

Речові докази: - автомобіль марки "Volkswagen", моделі "Touran", із д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходиться на автостоянці за адресою: Львівське Шосе,1 у м. Миколаїв, Львівської області повернути у власність ОСОБА_4 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіля марки "Volkswagen", моделі "Touran", із д.н.з. НОМЕР_1 , серії НОМЕР_5 , яке знаходиться в матеріалах кримінального провадження в конверті повернути ОСОБА_4 ; автомобіль марки "Деу" моделі "Ланос", із державним реєстраційним номером НОМЕР_2 , який тимчасово знаходиться на автостоянці за адресою: Львівське Шосе, 1 у м. Миколаїв Львівської області повернути у власність ОСОБА_9 .

Стягнути з ОСОБА_4 в користь Львівського Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (одержувач УДКСУ у Залізничному районі м.Львова, код ЄРДПОУ 38007594, р/р 0003, МФО 825014) 6052 ( шість тисяч п`ятдесят дві) гривні 75 коп. витрат за проведення експертиз.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через Миколаївський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1