Справа № 592/6557/16-к
Провадження № 1-в/592/409/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 жовтня 2017 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
з участю секретаря - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми заяву
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
засудженого :
1)24.11.2011 Ковпаківським районним судом м.
Суми за ст. 186 ч.2,69 КК до 2 років позбавлення волі;
2)12.12.2016 Ковпаківським районним судом м.
Суми за ст.ст. 185 ч.2, 185 ч.3 КК України до 3-х
років позбавлення волі;
про застосування Закону України «Про амністію в 2016 році»
за участю сторін:
прокурора - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И В:
На адресу Ковпаківського районного суду м. Суми надійшла заява засудженого ОСОБА_3 про застосування відносно нього ст. 5 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Засуджений ОСОБА_3 в судове засідання не доставлявся.
Захисник засудженого ОСОБА_5 у судовому засіданні просив застосувати до засуджено ст. 4 та п. г ст.1 ЗУ «Про амністію у 2016 році», оскільки ОСОБА_3 має тяжке захворювання на підтвердження чого надав суду медичну документацію.- результати дослідження крові.
Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення заяви заперечував, оскільки засуджений не підпадає під дію Закону України «Про амністію у 2016 році».
Представник ДУ «Сумський слідчий ізолятор» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.
Суд, заслухавши прокурора, захисника, дослідивши матеріали особової справи на засудженого, приходить до висновку, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.
З матеріалів особової справи на засудженого вбачається, що ОСОБА_3 , засуджений вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 12.12.2016 за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення (а.с. 14-18 особової справи).
Раніше 24.11.2011 Ковпаківським районним судом м. Суми ОСОБА_3 було засуджено за ст. 186 ч.2,69 КК до 2 років позбавлення волі.
07 вересня 2017 року набув чинності Закон України «Про амністію у 2016 році».
Так, згідно вимог п. «г» ст. 1 вказаного Закону, підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, які на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1-4), онкологічні захворювання (III, IV стадії за міжнародною класифікацією TNM), СНІД (III, IV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого у додатку 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572 (надалі-Перелік).
Відповідно до Переліку вбачається, що діагнози для застосування відповідної норми закону установлюються комісією з обов`язковим залученням фахівців відповідного профілю лікарняних закладів Державної кримінально-виконавчої служби України і державних та комунальних закладів охорони здоров`я.
Надані захисником результати дослудження аналізів , що на його думку підтверджують наявність тяжкої хвороби у засудженого ОСОБА_6 , суд зазначає , що доані докази є неналежним , оскільки суперечать вимогам Порядку.
Суд зазначає , що згідно ст.12 КК України злочини передбачені ч.3 ст.185 , ч.2 ст. 186 КК України віднесені до тяжких.
Відповідно до п. «в» ст.4 Законом України «Про застосування амністії в Україні» амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.
За приписом ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році» амністія не застосовується до осіб, зазначених у ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні».
Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що ОСОБА_3 засуджений за ст. 185 ч.3 КК України , що є тяжким слозичном ,має дві судимості за вчинення тяжких злочинів,суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.
Керуючись ст.ст.1, 9,10,11 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року № 1810-VIІI, ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», та у відповідності зі ст. 86 КК України та ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_3 про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2016 році» - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом 7 днів з дня її оголошення.
Повний текс ухвали викладено 30 жовтня 2017 року.

Суддя ОСОБА_1