Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/3032/17
Провадження № 1-кп/723/3634/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 грудня 2017 року м. Сторожинець

Сторожинецький районний суд
Чернівецької області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1
за участю :
секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
представника потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сторожинець кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, із неповною середньою освітою, одруженого, має на утриманні одну малолітню та одну неповнолітню дитини, працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 за ч.2 ст. 286 КК України , -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 31.07.2017 року, приблизно в 21 год. 15 хв., керуючи автомобілем марки «ЗИЛ-131», номерний знак НОМЕР_1 , рухався в межах населеного пункту смт. Красноїльськ, Сторожинецького району, Чернівецької області, по вул. Дружби, зі сторони філії «Ощадбанку» в напрямку «Стадіону».
Наближаючись до будинку №70 вищевказаної вулиці, водій ОСОБА_4 проявив неуважність до дорожньої обстановки та самовпевненість у своїх діях, неправильно застосувавши прийоми керування транспортним засобом, маючи обєктивну можливість вчасно виявити перешкоду для руху, а саме силует пішохода ОСОБА_7 , який лежав на правому краю проїзної частини дороги по напрямку руху транспортного засобу, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого здійснив наїзд на останнього.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відповідності до висновку СМЕ № 567 від 10.08.2017року, спричинено смерть, яка настала від розтрощення голови з руйнуванням речовини головного мозку.
Вказану дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_4 скоїв в результаті порушення та невиконання вимог п.п. 1.5, 2.3 (б) та 12.3 встановлених «Правилами дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10.10.2001року та введених в дію з 01.01.2002року, які вимагають від водія:
- п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;
- п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
- п. 12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
За таких обставин, суд вважає що вказане діяння містить склад кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху під час керування транспортним засобом ОСОБА_4 , що спричинило ОСОБА_7 смерть.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю, та пояснив суду , що 31.07.2017 року, приблизно в 21 год. 15 хв., керуючи автомобілем «ЗИЛ-131», рухався в межах населеного пункту смт. Красноїльськ, Сторожинецького району, Чернівецької області, по вул. Дружби, зі сторони філії «Ощадбанку» в напрямку «Стадіону» та здійснив наїзд на ОСОБА_7 .
Просив суворо його не карати , щиро кається в скоєному. В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 надали суду клопотання про застосування до обвинуваченого Закону України «Про амністію у 2016 році».
В судовому засіданні представник потерпілої ОСОБА_6 просив суд суворо ОСОБА_4 не засуджувати та не позбавляти волі, так як потерпіла претензій матеріального та морального характеру до нього немає. Також не заперечував щоб до обвинуваченого ОСОБА_4 застосувати Закон України «Про амністію у 2016 році».
Прокурор не заперечив проти звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію в 2016 році».
Суд у відповідності до вимог ст.349 ч.3 КПК України за згодою усіх учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин. Чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Відповідно до ст.65 КК України та п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" при призначенні покарання за ст. 286 КК України суд має врахувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, особу винного, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Відповідно до ст.12 КК України, вчинений обвинуваченим злочин є злочином тяжким , крім того суд враховує і той факт що даний злочин відноситься до злочинів скоєних з необережності .
Зокрема, при призначенні покарання обвинуваченому суд бере до уваги , що на «Д» обліку в лікаря психіатра та нарколога він не знаходиться ( а.п.127) , раніше не судимий (а.п.128), визнав повністю свою вину, щиро у вчиненому розкаявся, позитивно характеризується по місцю проживання (а.п.117), добровільно відшкодував завдану шкоду , має на утриманні одну малолітню та одну неповнолітню дитини.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно вимог ст.66 КК України, суд визнає щире каяття , активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданої шкоди .
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно вимог ст.67 КК України судом не встановлено.
З врахуванням всіх встановлених обставин по кримінальному провадженню, особи яка його скоїла, наявності пом`якшуючих та відсутності обтяжуючих обставин, суд вважає, що необхідно призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі.
Суд також враховує і ту обставину, що обвинуваченим було порушено правила дорожнього руху, що спричинило дорожньо-транспортну пригоду з її негативними наслідками, а саме смерть людини, тому суд вважає, що до ОСОБА_4 слід застосувати
додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.
Вивчивши клопотання про застосування амністії відносно обвинуваченого згідно п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» і додані до нього докази, заслухавши думку прокурора та представника потерпілої суд вважає, що дане клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1,ч2 ст.1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.
Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
07 вересня 2017 року набув законної сили Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року.
Відповідно до ст. 1 п.«в» Закону України «Про амністію у 2016 році» звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнанні винними у вчинені умисного злочину, що не є тяжким або особливо тяжким злочином, у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким, відповідно до статті 12 КК України, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
На день набрання чинності цим Законом на утриманні ОСОБА_4 згідно свідоцтва про народження дітей (а.п.124-125) , знаходяться двоє дітей яким не виповнилося 18 років: ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно яких обвинувачений не позбавлений батьківських прав (а.п.126). Обвинувачений вперше вчинив кримінальне правопорушення, яке є необережним злочином ,тяжким відповідно до ст. 12 КК України. Вказане кримінальне правопорушення він вчинив до дня набрання чинності (07 вересня 2017року) Закону України «Про амністію у 2016 році». Свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачений визнає повністю, щиро кається у вчиненому та просив застосувати до нього амністію.
Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 амністії, передбачених ч. 4 ст. 86 КК України,ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась, скоював злочин не перебуваючи в нетверезому стані.
За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.
Суд роз`яснює обвинуваченому ОСОБА_4 наслідки застосування амністії, а саме: в подальшому протягом наступних десяти років амністія до нього не може бути застосована.
Також з обвинуваченого ОСОБА_4 , необхідно стягнути судові витрати на користь держави за проведення експертиз.
Речові докази суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст.100,369,370,371,373,374,376,395 КПК України, ст. 86 КК України,ст.ст.3,4 Закону України «Про застосування амністії в Україні»,ст.ст.1,9 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення за ст.286 ч.2 КК України та призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік .

Звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року .

Стягнути з ОСОБА_4 витрати за проведення по даному кримінальному провадженню експертиз у сумі 2274 грн. 01 коп. на користь держави .

Речовий доказ - автомобіль марки « ЗИЛ-131 », номерний знак НОМЕР_1 який зберігається на спеціальному майданчику Сторожинецького відділу ГУНП в Чернівецькій області повернути ОСОБА_4 .
На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Чернівецької області протягом 30 діб з моменту проголошення через Сторожинецький районний суд, а засудженому в тому ж порядку та в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Суддя