Справа №345/792/18
Провадження № 1-кс/345/219/2018
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01.03.2018 року м. Калуш
Слідчий суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Калуської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області №6 клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна,
27.02.2018 ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту майна.
11.01.2018 ухвалою слідчого судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області було накладено арешт на ноутбук марки «Lenovo Idea Pad 110» із комп`ютерною мишкою, зарядним пристроєм та мікро сд карткою, шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.
Заявник вказує, що ноутбук є його власністю на підставі товарного чека ломбарду «Довіра» від 11.12.2017. Напередодні він залишив ноутбук у квартирі свого брата ОСОБА_5 для встановлення і налаштування програмного забезпечення. Однак, ноутбук був вилучений працівниками поліції в останнього 10.01.2018 під час проведення обшуку.
На підставі наведеного, ОСОБА_4 просить слідчого суддю скасувати арешт на ноутбук марки «Lenovo Idea Pad 110» із комп`ютерною мишкою, зарядним пристроєм та мікро сд карткою, накладений ухвалою слідчого судді Калуського міськрайонного суду від 11.01.2018 та повернути йому це майно.
У судовому засіданні ОСОБА_4 заявлене клопотання підтримав, просив слідчого суддю його задоволити.
Слідчий суддя, заслухавши думку заявника та прокурора, дослідивши матеріали клопотання, давши належну правову оцінку доказам, приходить до наступного висновку.
Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.
Згідно з ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Відповідно до ч. 1ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Із ухвали слідчого судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франквської області ОСОБА_6 вбачається, що в ході проведення працівниками поліції обшуку в помешканні ОСОБА_5 , що на АДРЕСА_1 , було вилучено та визнано речовим доказом: 16 (шістнадцять) купюр номіналом 500 грн.; 44 (сорок чотири) купюри номіналом 200грн.; 42 (сорок дві) купюри номіналом 100 грн., 8 (вісім) купюр номіналом 50 грн.; 2 (дві) купюри номіналом 100 грн.; 5 (п`ять) купюр номіналом 50 грн., 2 (дві) купюри номіналом 20 грн.; 4 (чотири) купюри номіналом 10 грн.; 2 (дві) купюри номіналом 5 грн.; 1 (одна) купюра номіналом 2 (долари США); 13 (тринадцять) квитанцій; ноутбук марки «Lenovo Idea Pad 110» із комп`ютерною мишкою, зарядним пристроєм та мікро сд карткою; електронні ваги; мобільний телефон марки «ERGO» IMEI1: НОМЕР_1 / IMEI2: НОМЕР_2 , із сім-картами НОМЕР_3 та НОМЕР_4 ; мобільний телефон марки «XIOMI» IMEI1: НОМЕР_5 / IMEI2: НОМЕР_6 із сім-картами НОМЕР_7 та НОМЕР_8 ; поліетиленові пакети із різнокольоровими гумками. На вказане майно і було накладено арешт зазначеною ухвалою.
Згідно до протоколу Першого Конвенції, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.
Заявником у клопотанні та у судовому засіданні, походження речей з яких він пропонує скасувати арешт, належним чином не доведене, а тому є підстави вважати, що вони були здобуті в результаті вчинення кримінального правопорушення. Зокрема, гарантія, що була вилучена під час обшук на ноутбук станом на 04.11.2017, а товарний чек, який долучений заявником станом на 11.12.2017. Щодо комп`ютерної мишки, зарядного пристрою та мікро сд картки жодного доказу походження слідчому судді не надано. Слід також зазначити, що санкція ч. 2 ст. 307 КК України передбачає як додаткове покарання конфіскацію майна, що було враховано слідчим суддею при застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.
Крім того, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що відповідно до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Оскільки, ОСОБА_4 у судовому засіданні не довів необхідність у скасуванні арешту майна, доводи клопотання про скасування арешту є необґрунтованими, не встановлено, що в подальшому в арешті відпала потреба, а тому слідчий суддя приходить до висновку, що в задоволенні його клопотання слід відмовити.
Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 174, 303, 305-307, 309 КПК України, слідчий суддя, -
У задоволенні клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Повний оголошується 02.03.2018 о 13.30 год.

Слідчий суддя: