Справа №366/3295/17
Провадження №1-кп/366/172/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 листопада 2017 року смт. Іванків
Іванківський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
представника ССД ОСОБА_5 ,
законного представника ОСОБА_6 ,
неповнолітньої особи ОСОБА_7 ,
представника ювенальної превенції ОСОБА_8
педагога ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у виді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього та передачу під нагляд матері, у кримінальному провадженні №0000349 від 23.07.2017 року відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Димарка Іванківського району Київської області, громадянина України, учня Мостищенської спецшколи-інтернату Макарівського району Київської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України,
В С Т А Н О В И В:
18.07.2017 року, у вечірній час, більш точного часу слідством не встановлено, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , достовірно знаючи, що господар будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_10 , відсутній за місцем свого проживання, вирішив вчинити таємне викрадення чужого майна (крадіжку грошових коштів з його будинку). З цією метою ОСОБА_7 прийшов до огородженої території господарства ОСОБА_10 , переліз через паркан, проникнувши таким чином до господарства. Потім через отвір в стіні з тильної сторони будинку, проник до будинку, де з чорного гаманця, який зберігався у шафі, викрав грошові кошти в сумі 3600 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вказану суму. Викраденим розпорядився на власний розсуд.
Особа, яка не досягла віку настання кримінальної відповідальності, ОСОБА_7 , у судовому засіданні пояснив, що приїхав на канікули додому. Того дня гуляв з хлопцями. Хлопці, серед яких був і потерпілий, ремонтували мотоцикл, почали збирати гроші на горілку, а його відправили додому. Він пішов, а потім відпросився у бабусі ще погуляти. Пішов до потерпілого, заліз до хати, взяв гроші. Вийшов і сховав гроші. Наступного дня відпросився у бабусі поїхати в Мусійки, однак поїхав до ОСОБА_11 , де на ті гроші придбав мобільного телефона, колонку, навушники, сім-картку, флешку. На таксі доїхав до ОСОБА_12 , адалі йшов пішки, бо запізнився на вечірній автобус. Придбане показав хлопцям ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , ОСОБА_15 (потерпілого) не було. Наступного дня зустрів потерпілого, який взявши його за шию, пригрозив, що повернув все, що взяв, бо заріже. Він ( ОСОБА_16 ) злякався і пішов до бабусі. Та почала на нього сваритись, бо їй вже все розповів ОСОБА_15 . Наступного дня приїхала поліція. На запитання пояснив, що гроші знайшов у будинку в гаманці, там було 3600 грн. Заліз до будинку через дірку в коморі. Всі гроші потратив: придбав речі, на проїзд у таксі, а також пригощав хлопців пивом. Зараз навчається в школі-інтернаті в с. Мостище, раніше жив з мамою, ходив до Мусійківської школи, але через те, що втікав зі школи і з дому, мама оформила його в інтернат.

Законний представник ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що раніше син навчався у школі на індивідуальній формі, однак постійно втікав з уроків. Тому їй порадили оформити його в інтернат. Вже рік він перебуває в інтернаті. Тільки на канікулах приїздив додому. Поведінка у сина, на її думку, не змінилася. ОСОБА_17 він слухає, тому що та свариться на нього. Вона ж не може з ним сваритись, тому й не має на нього впливу. Коли син перебуває в інтернаті, вона його не відвідує, лише телефонує щодня класному керівнику і забирає на канікули. Не впевнена, що зможе контролювати поведінку сина. На запитання пояснила, що син сказав їй, що гроші взяв, бо хотів собі мобільний телефон і почув, що потерпілий отримав зарплату. Потерпілому нічого не відшкодовувала, бо не зустрічалась з ним,а речі, які син купив за вкрадені кошти, повернули потерпілому.

Потерпілий у судовому засіданні пояснив, що того дня підійшов до хлопців, які ремонтували мотоцикл. ОСОБА_18 теж там був, телефона у нього не було. Потім бачив, як ОСОБА_18 ішов по його вулиці. Нестачу грошей виявив наступного дня, коли збирався йти до магазину. Хлопці сказали, що ОСОБА_18 пригощав їх пивом. ОСОБА_19 коли побачив у ОСОБА_18 телефон, то здогадався, що це він вкрав гроші. Прижав його, сказав щоб повернув вкрадене. ОСОБА_18 сказав, що телефона йому подарувала тітка, він їздив до неї, щоб забрати. Щоб з`ясувати це пішов до бабусі ОСОБА_18 , однак та повідомила, що нікуди ОСОБА_18 не їздив. Тому наступного дня викликав поліцію. Повернули йому телефон, колонку та навушники, все це він оцінює приблизно у 2000 грн.

Представник Служби у справах дітей ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що сім`я з 2012 по 2014 рік перебувала на обліку як така, що опинилась у складних обставинах через те, що матір зловживала спиртним. Після скоєного ОСОБА_7 , його матір запрошували до ССД, однак вона запрошення проігнорувала. Зазначила, що, на думку ССД, дитину не варто передавати під нагляд матері. Щодо передачі неповнолітнього під нагляд бабусі, ОСОБА_20 , поклалася на розсуд суду.

Педагог у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_7 навчається у спецшколі-інтернаті. Його поведінка керована, однак можуть траплятись випадки, що свариться з дітьми і через це злиться. Діти в школі-інтернаті перебувають на неповному державному утриманні, тобто, на час канікул або хвороби вони передаються під нагляд батьків. За час перебування в школі-інтернаті успіхи ОСОБА_18 в навчанні покращились, з ним займаються педагоги, дефектологи. Мама проявляє інтерес до його життя, телефонує, іноді забирає на канікули вона, а іноді тітка ОСОБА_18 . На останніх канікулах він був у тітки, розповідав, що вона його підстригла, купила одяг та гостинці.

Представник ювенальної превенції у судовому засіданні пояснила, що дану сім`ю знає з 2010 року, оскільки тоді мати зловживала спиртними напоями та неналежно виконувала свої батьківські обов`язки. Ювенальна превенція тоді порушувала питання про доцільність позбавлення матері батьківських прав. Однак мати ОСОБА_7 влаштувалася на роботу і сім`ю зняли з обліку. В 2011-2014 роках представники ювенальної превенції виїжджали до Димарки, де проводили профілактичні бесіди з матір`ю та сином. На матір складались протоколи за ст. 184 КУпАП через неналежне виконання батьківських обов`язків. Вважає, що було б доречно передати ОСОБА_7 під нагляд адміністрації школи-інтернату.

Сільський голова Димарської сільської ради, як органу опіки та піклування, ОСОБА_21 у судовому засіданні зазначив, що мати ОСОБА_7 перебуває весь час на роботі в м. Києві, тому доцільно було б передати його під нагляд бабусі ОСОБА_20 , 1953 р.н., яка має позитивні характеристики, веде домашнє господарство, має умови для проживання хлопця. Крім того ОСОБА_20 має позитивний вплив на дитину, у його вихованні також допомагають і її сини. Він особисто з`ясовував у ОСОБА_20 її позицію щодо передачі онука під її нагляд, вона погодилась.

Факт вчинення ОСОБА_7 суспільно-небезпечного діяння підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:
-витягом з кримінального провадження №0000349 від 23.07.2017 року;
-рапортом про отримання заяви про злочин;
-протоколом огляду місця події від 23.07.2017 року території домоволодіння АДРЕСА_2 , в ході якого встановлено відсутність грошових коштів у чорному гаманці;
-заявою ОСОБА_7 , написаною у присутності ОСОБА_20 , який передав слідчому мобільний телефон, акустичну колонку, наушники, чек, сім-картку «Київстар»;
-протоколом огляду предмета від 23.07.2017 року, в якому зафіксовано огляд предметів, переданих слідчому ОСОБА_7 ;
-постановою про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання від 24.07.2017 року, відповідно до якої мобільний телефон, акустичну колонку, наушники, чек, сім-картку «Київстар» визнано речовими доказами та передано їх на відповідальне зберігання потерпілому;
-постановою про призначення судово-дактилоскопічної експертизи від 26.07.2017 року;
-висновком експерта від 31.07.2017 року № 8-1/3891, відповідно до якого два сліди папілярних узорів пальців рук з найбільшими розмірами, які були вилучені під час огляду гаманця, в якому знаходилися викрадені грошові кошти придатні для ідентифікації; зазначені сліди залишені відповідно вказівним та безіменним пальцями правої руки ОСОБА_7 .
Таким чином, суд приходить до висновку, що суспільно-небезпечне діяння мало місце, воно вчинене малолітнім ОСОБА_7 у віці тринадцяти років, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, тобто суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.3 ст.185 КК України і до неповнолітнього необхідно застосувати примусовий захід виховного характеру.
При вирішенні питання про застосування до малолітнього ОСОБА_7 примусових заходів виховного характеру, суд також враховує дані про його особу.
Відповідно до свідоцтва про народження, ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком зазначений ОСОБА_22 , матір`ю ОСОБА_6 .
Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 стверджується, що ОСОБА_22 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи № 418 від 09.08.2017 року, ОСОБА_7 страждав під час скоєння інкримінованих йому дій і страждає в даний час на психічне захворювання легку розумову відсталість (олігофренію в ступені легкої дебільності); виявлений у нього психічний розлад не позбавляє його критичних здібностей, однак він внаслідок свого малолітнього віку не міг під час інкримінованих йому дій та не може в даний час розуміти характер і фактичний зміст власних дій, керувати ними та передбачати їх наслідки; він не потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру.
Відповідно до характеристики Димарської сільської ради, ОСОБА_7 навчається у Мостищенській спецшколі-інтернаті Макарівського району, на час канікул приїжджає до своєї бабусі ОСОБА_20 в с. Рудня-Левківська Іванківського району, зауважень і скарг від сусідів і односельчан на ОСОБА_7 до сільської ради не надходило.
В характеристиці на ОСОБА_7 , що видана Мостищенською спецшколою-інтернатом, зазначено, що він є учнем 8 класу, прибув на навчання у 2015 році, на даний час досягнення у навчанні покращились; він активний, у колективі лідирує; порушує режимні моменти, схильний до правопорушень, часто говорить неправду; мати не приділяє уваги вихованню сина, на канікули вчасно не забирає; відносини у сім`ї напружені і недоброзичливі; він потребує індивідуального підходу та контролю з боку дорослих.
Відповідно до ст. 498 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може настати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
Кримінальній відповідальності за ч. 3 ст. 185 КК України підлягають особи, які до моменту вчинення крадіжки досягли 14 років.
На момент вчинення суспільно-небезпечного діяння 18.07.2016 року ОСОБА_7 виповнилося 13 років, тобто відповідно до ст. 22 КК України, останній не досягнув віку, з якого настає кримінальна відповідальність за вчинене суспільно-небезпечне діяння.
Відповідно до ч. 2 ст. 97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2 ст. 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частино цього Кодексу.
Прокурор у судовому засіданні підтримала клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру щодо ОСОБА_7 у виді обмеження дозвілля та передачі неповнолітнього під нагляд, однак, зважаючи на позицію законного представника, просила передати ОСОБА_7 під нагляд адміністрації спецшколи-інтернату на період навчального процесу, а в інший час під нагляд бабусі, ОСОБА_20 .
Захисник, законний представник, неповнолітній не заперечували проти вказаного клопотання, зокрема, проти таких видів примусових заходів.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що примусові заходи виховного характеру, які просить застосувати прокурор до ОСОБА_7 , відповідають суспільній небезпечності діяння, вчиненого ним, та даним про його особу.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Судові витрати стягнути на користь держави із законного представника неповнолітнього.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.18, 22, 97, 105 КК України, ст.100, 124, 498-501 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого Іванківського ВП Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області, погодженим з прокурором Іванківського відділу Броварської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_23 , про застосування відносно ОСОБА_7 , 2004 р.н., примусових заходів виховного характеру за скоєння суспільно-небезпечного діяння, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст. 185 КК України, відомості про яке внесені 23.07.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000349 задовольнити.
Визнати малолітнього ОСОБА_7 таким, що вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.3 ст.185 КК України.
Застосувати до ОСОБА_7 , строком на 1 (один) рік примусові заходи виховного характеру, передбачені п. 2, 3 ч. 2 ст. 105 КК України, у вигляді:
1)обмеження дозвілля шляхом заборони перебування поза межами навчального закладу та /або місця поживання після 21 год.;
2) передачі неповнолітнього під нагляд:
на період навчального процесу адміністрації Мостищенської спецшколи-інтернату Макарівського району Київської області
в інші періоди (вихідні, канікули та інше) бабусі, ОСОБА_20 , яка проживає в с. Рудня-Левківська Івванківського району Київської області .
Врахувати, що речові докази передані потерпілому.
Стягнути із законного представника неповнолітнього ОСОБА_7 ОСОБА_6 судові витрати (вартість проведеної судової експертизи) 742,20 грн.
На ухвалу може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Київської області через Іванківський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Суддя ОСОБА_1