Справа № 428/9970/17
Провадження № 11-сс/782/274/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 жовтня 2017 року колегія суддів апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Луганської області в м.Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 19.09.2017 року про накладення арешту на тимчасово вилучене майно,

в с т а н о в и л а :
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП України в Луганській області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №0000188 від 19.04.2017 року, внесеному до ЄРДР за ч.2 ст.303 КК України, та накладено арешт на тимчасово вилучене 15.09.2017 року під час затримання ОСОБА_7 майно, а саме свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ТЗ НОМЕР_1 ; банківську картку № НОМЕР_2 ; мобільний телефон «Мейзу» синього кольору з сім-картою; ключі від автомобіля; обкладинку для документів водія з посвідченням водія № НОМЕР_3 , страховий поліс №ак/2144261, копія та оригінал довіреності; обкладинка з паспорта громадянина України, в якій знаходиться постанова про адміністративне стягнення, рішення про відмову в перетині кордону ОСОБА_9 , візитки.

Згідно запису у ЄРДР невстановлені особи на території м.Лисичанська Луганської області втягують в заняття проституцією жінок Луганської області.

В клопотанні слідчий зазначив, що в ході досудового розслідування встановлено причетність ОСОБА_7 до скоєного спільно з іншими особами кримінального правопорушення, пов`язаного із примушуванням ОСОБА_10 до заняття проституцією.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді і відмовити слідчому у задоволенні клопотання про арешт майна.

Посилається на те, що ані в клопотанні слідчого, ані в ухвалі слідчого судді не зазначено сукупність підстав чи розумних підозр, які слугували би підставою для арешту майна, і яким чином арештоване майно може бути доказом вчинення кримінального правопорушення.

Не зазначено, які є підстави щодо спеціальної конфіскації у підозрюваного, забезпечення цивільного позову чи можливої конфіскації майна, яке було тимчасово вилучене і арештоване.

Не доведена мета приховування, пошкодження, псування, знищування, перетворення або відчуження арештованого майна підозрюваним.

Арештоване майно не визнано речовим доказом і не відповідає критеріям речових доказів, визначеним ст.98 КПК України.

В ухвалі не наведено ризиків, якими слідчий обгрунтовує клопотання і доказів, які би підтверджували наявність цих ризиків.

Також просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки про винесення ухвали він дізнався 25.09.2017 року.

Заслухавши доповідача; адвоката ОСОБА_6 , який підтримав доводи апеляційної скарги та надав аналогічні їх змісту пояснення; прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційних вимог; дослідивши надані матеріали кримінального провадження, доводи апеляційної скарги та вислухавши судові дебати, колегія суддів доходить наступних висновків.

Судове засідання відбулося без участі ОСОБА_7 та його захисника, отже, строк на апеляційне оскарження для них розпочався після вручення копії оскаржуваної ухвали, тобто з 25.09.2017 року.

За таких умов колегія суддів вважає, що апелянтом не пропущено строк на апеляційне оскарження.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя повністю відтворив в ухвалі зміст цього клопотання, процитував зміст законів, які на його думку підлягають застосуванню, і обмежився висновком щодо необхідності накладення арешту на вилучене майно.

При цьому ухвала слідчого судді не містить будь-якого аналізу доводів клопотання слідчого, не наведені відповідні мотиви і в самому клопотанні.

Рішення слідчого судді щодо необхідності накладення арешту на вилучене майно, базується на наявності постанови слідчого від 16.09.2017 року про визнання вилучених у ОСОБА_7 речей і документів речовими доказами.

Проте закон не пов`язує можливість та необхідність накладення арешту з наявністю такої ухвали.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

У цьому випадку, відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

В клопотанні слідчого не зазначено, яким саме критеріям речових доказів відповідає вилучене майно, не зазначив цього в ухвалі і слідчий суддя.

Зокрема, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що в судовому засіданні не доведена відповідність критеріям ст. 98 КПК України таких предметів і документів, визнаних речовими доказами, як свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ТЗ НОМЕР_1 ; банківська картка № НОМЕР_2 ; ключі від автомобіля; обкладинка з паспорта громадянина України, в якій знаходиться постанова про адміністративне стягнення, візитки.

Крім того, колегія суддів враховує, що на час апеляційного розгляду ухвалою слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 04.10.2017 року скасовано арешт, накладений оскаржуваною ухвалою на обкладинку для документів водія з посвідченням водія № НОМЕР_3 , страховий поліс №ак/2144261, копію та оригінал довіреності.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що в засіданні апеляційного суду стороною обвинувачення доведена відповідність критеріям ст. 98 КПК України таких предметів і документів, визнаних речовими доказами, як мобільний телефон «Мейзу» синього кольору з сім-картою та рішення про відмову в перетині кордону ОСОБА_9 , оскільки вони можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді такою, що підлягає скасуванню, а апеляційну скаргу адвоката слід задовольнити частково.

Слід постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити частково, в частині накладення арешту на мобільний телефон «Мейзу» синього кольору з сім-картою та рішення про відмову в перетині кордону ОСОБА_9 , в частині накладення арешту на інше зазначене в клопотанні майно слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 172, 173, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 19.09.2017 року про накладення арешту на тимчасово вилучене майно задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 19.09.2017 року про накладення арешту на тимчасово вилучене майно скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання слідчого СУ ГУНП України в Луганської області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором ОСОБА_5 та накласти арешт на тимчасово вилучене 15.09.2017 року під час затримання ОСОБА_7 майно, а саме на мобільний телефон «Мейзу» синього кольору з сім-картою та рішення про відмову в перетині кордону ОСОБА_11 .

Відмовити у задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП України в Луганської області ОСОБА_8 , погодженому з прокурором ОСОБА_5 в накладенні арешту на тимчасово вилучене 15.09.2017 року під час затримання ОСОБА_7 майно, а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ТЗ НОМЕР_1 ; банківську картку № НОМЕР_2 ; ключі від автомобіля; обкладинку з паспорта громадянина України, в якій знаходиться постанова про адміністративне стягнення, візитки, обкладинку для документів водія з посвідченням водія № НОМЕР_3 , страховий поліс №ак/2144261, копію та оригінал довіреності.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

__________________ ________________ ______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3