Єдиний унікальний номер 233/2126/17
Номер провадження 11-кп/775/882/2017

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 грудня 2017 року м.Бахмут

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 08 серпня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 08 серпня 2017 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Костянтинівка Донецької області, українець, громадянин України, раніше судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкає: АДРЕСА_2 ,

визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі та на підставі ст. 71 КК України остаточно призначено покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) днів позбавлення волі. Вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку суду обвинувачений 12.02.2017 року, приблизно о 00 годині 35 хвилин, перебуваючи, приблизно в трьох метрах від входу до магазину "Світанок"", який розташований у будинку № 144 по проспекту Ломоносова м. Костянтинівка Донецької області, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, з метою відкритого викрадення майна, штовхнув потерпілого ОСОБА_8 двома руками в спину, від чого останній впав на землю з висоти власного росту та зазнав фізичного болю внаслідок падіння, після чого обвинувачений з правого карману джинсів відкрито викрав мобильній телефон з двома СІМ картами та картою пам*яті на загальну суму 1975, 91 грн. та з метою утримання викраденого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, наніс йому два удари кулаком правої руки в обличчя та потрапив в ніс, чим не завдав тілесних ушкоджень, але спричинив фізичний біль, після чого з місця вчинення злочину втік, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

На зазначений вирок суду обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити кваліфікацію вчиненого злочину на ч. 1 ст. 125 КК України та ч. 1 ст. 185 КК України. Вказує, що під тиском органу досудового слідства надав показання, що узгоджуються з показаннями потерпілого. Судом безпідставно взято до уваги показання свідка ОСОБА_9 , оскільки вона є родичем потерпілого. Потерпілий спровокував його на заподіяння фізичного насильства. Зазначає, що інкримінований злочин він не вчиняв.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Висновки суду першої інстанції про винність обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, за яке він засуджений, при викладених у вироку обставинах, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджені зібраними у встановленому законом порядку доказами, перевіреними у суді та наведеними у вироку.

Вирішуючи питання про зміст і спрямованість умислу, колегія суддів зазначає, що обвинувачений застосував насильство до потерпілого саме, як засіб протиправного вилучення та утримання викраденого майна.

Так, сам обвинувачений в суді першої інстанції вказав, що саме він напав на потерпілого та саме внаслідок цих дій заволодів його майном.

Версія апелянта про те, що він не мав умислу на відкрите заволодіння майном з застосуванням насильства викликана прагненням уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин та спростовується чіткими та послідовними показаннями потерпілого, який вказав, що саме обвинувачений спричинив йому тілесні ушкодження, після чого витягнув з кишені джинсів телефон, наніс йому два удари та зник з місця вчинення злочину, показаннями свідка ОСОБА_9 та договором № ДОН від 12 лютого 2017 року, згідно яких саме обвинувачений здав належний потерпілому телефон в ломбард.

Доводи обвинуваченого про те, що показання вказаного свідка судом безпідставно взято до уваги, оскільки вона є родичем потерпілого не спростовують сукупності інших доказів по справі, які вказують на його винуватість у вчиненні інкримінованого злочину.

Судом перевірено та спростовано факт застосування відносно обвинуваченого недозволених методів ведення слідства, тому його твердження в цій частині є безпідставними. Крім того колегія суддів зазначає, що його винуватість у вчиненні інкримінованого злочину ґрунтується не лише на показаннях та відомостях отриманих від нього під час досудового слідства, а узгоджується з іншими доказами по справі, які в своєї сукупності повністю доводять вину ОСОБА_7 у вчиненні саме відкритого заволодіння майном.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зібраним по справі доказам дав належну оцінку, зробив обґрунтований висновок про винність ОСОБА_7 та правильно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 186 КК України.

За таких обставин, перевіривши кримінальне провадження в межах апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів, підстав для зміни або скасування вироку суду першої інстанції не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404 - 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 08 серпня 2017 року відносно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набуває законної чинності з дня її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк, з дня отриманням ним копії ухвали.

Судді