УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ "08" вересня 2017 р.
Слідчий суддя Дніпровського районного суду ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 прокурора Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про арешт майна, -
Клопотання мотивоване тим, що 15.08.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 здійснено реєстрацію прав власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно на об`єкт нерухомого майна (цілісний майновий комплекс), що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Вільнюська 33 за ТзОВ «МТС» (код ЄДРПОУ 21607597). Підставами для реєстрації, як зазначено в реєстрі прав власності, був акт приймання-передачі майна від 23.06.1999 року та договір купівлі-продажу від 23 23.06.1999 року, укладені між ТзОВ «МТС» та ОО ВТФ «Укрторгсервіс».
Відповідно до інформації КП «Київське МБТІ», право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна зареєстрований за Організацією орендарів Виробничо-торгівельної фірми «Укрторгсервіс» на підставі договору купівлі продажу від 07.09.1993, укладеного між Фондом державного майна України та Організацією орендарів Виробничо-торгівельної фірми «Укрторгсервіс». Відмості щодо подальшого відчуження вказаного об`єкту нерухомого майна в Бюро відсутні.
Так, відповідно до умов договору купівлі-продажу від 23.06.1999, (на підставі якого здійснено реєстрацію за ТзОВ «МТС») укладеного організацією орендарів Виробничо-торгівельної фірми «Укрторгсервіс» в особі ОСОБА_5 (продавець) та ТзОВ «МТС» в особі директора ОСОБА_6 (покупець), Організація орендарів здійснює продаж ТзОВ «МТС» цілісного майнового комплексу, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Вільнюська 33.
Однак, відповідно до показів колишнього директора ЗАТ «Виробничо-торгівельної фірми «Укрторгсервіс» ОСОБА_5 ,остання жодної документації щодо продажу вказаного цілісного майнового комплексу не підписувала. Крім цього, для продажу вказаного цілісного майнового комплексу, їй як генеральному директору акціонерного товариства необхідно було рішення загальних зборів акціонерів товариства та правління товариства, однак вказані рішення загальними зборами та правлінням ніколи навіть не розглядались.
Також, ОСОБА_5 в своїх показах вказала, що працювала з 1991 року по 2010 рік лише на посаді директора ЗАТ «Виробничо-торгівельної фірми «Укрторгсервіс», яке декілька раз реорганізовувалось, а саме з 1991 року Виробничо-торгівельна фірма «Укрторгсервіс», з 1994 року - акціонерне товариство закритого типу «Укрторгсервіс», а з 2005 року в ЗАТ «Виробничо-торгівельна фірма «Укрторгсервіс». Жодних інших посад на інших підприємствах в цей період вона не займала. Термін Організація орендарів «Виробничо-торгівельної фірми «Укрторгсервіс», який зазначена в договорі купівлі-продажу від 07.09.1993 року, існував лише з 1991 року по 1994 рік, до моменту реорганізації товариства у акціонерне товариство закритого типу Виробничо-торгівельної фірми «Укрторгсервіс», так як організація орендарів це була організаційно-правова форма Виробничо-торгівельної фірми «Укрторгсервіс».
Крім цього, колишній заступник генерального директора ЗАТ «Виробничо - торігвельної фірми «Укрторгсрвіс» ОСОБА_7 в своїх показах також вказав, що упродовж 1993 року по 2013 рік (період, який він займав посаду заступника директора) йому нічого не відомо щодо продажу закритим акціонерним товариством «Виробничо-торігвельної фірми «Укрторгсрвіс» вказаного цілісного майнового комплексу, яке перебуває на балансі товариства. Крім цього, ОСОБА_8 пояснив, що для продажу вказаного об`єкту необхідно було рішення загальних зборів акціонерів товариства. Так, як ОСОБА_8 , згідно його показів, був присутній на всіх зборах акціонерів, стверджує, що таке рішення навіть не виносилось на розгляд загальним зборам. ОСОБА_8 також пояснив, що термін організація орендарів існував лише з 1991 по 1994 роки, до моменту створення акціонерного товариства закритого типу виробничо-торгівельної фірми «Укрторгсервіс».
Таким чином, досудовим розслідування встановлено, що невстановленими слідством особами із допомогою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 незаконно здійснено реєстрацію прав власності цілісного майнового комплексу, що знаходиться за адресою м. Київ, вул. Вільнюська 33 в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно за ТзОВ «МТС» з метою незаконного, протиправного заволодіння вказаним нерухомим майном. В подальшому, невстановлені слідством особи здійснили перереєстрацію прав власності з ТзОВ «МТС» на ТзОВ «Альмагеста» уклавши договір іпотеки від 15.08.2016 року та в судовому порядку визнавши право власності на нерухоме майно за ТзОВ «Альмагеста» на підставі договору іпотеки.
Допитаний, в ході досудового розслідування, директор ТзОВ «Альмагеста» ОСОБА_9 пояснив, що він займає посаду лише з серпня 2017 року, а що було до нього на підприємстві йому не відомо. На даний час підприємство займається тим, що здає в оренду вказаний майновий комплекс, чим займалось до нього йому не відомо.
Згідно витягу з Державної реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, споруда за адресою: м. Київ, вул. Вільнюська 33 належить від 06.06.2016 року на праві власності за ТзОВ «Альмагеста».
Об`єкт нерухомого майна, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 визнаний у кримінальному провадженні, як речовий доказ.
Враховуючи викладене, з метою встановлення істини по даному кримінальному провадженні, запобігання можливості відчуження та збереження речових доказів у справі, виникла необхідність у накладенні арешту на цілісний майновий комплекс за адресою: АДРЕСА_1 , з метою не допущення його продажу іншим особам.
Вислухавши доводи прокурора та дослідивши додані до клопотання копії документів, якими обґрунтовується клопотання, перевіривши наявність документів, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, слідчий суддя прийшов до наступного:
відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт на майно накладається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Речовими доказами згідно ч. 1 ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Враховуючи викладене, з метою досягнення дієвості кримінального провадження, керуючись ст.ст. 98, 100, 167, 168, 170 КПК України, -
Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя: