Ухвала

13 березня 2018 року

м. Київ
справа № 440/853/17
провадження № 51-722 км 17

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора ОСОБА_5 про передачу кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000200, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі-КК) на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
встановив:
До початку судового розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_6 від прокурора ОСОБА_5 надійшло клопотання про передачу цього кримінального провадження на розгляд Великої Палати Верховного Суду з підстав передбачених ч. 5 ст. 434-1 Кримінального процесуального кодексу України (далі-КПК) та п. 7 § 3 Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».
Своє клопотання прокурор мотивує відсутністю єдиної практики застосування положень ч. 5 ст. 72 КК у подібних правовідносинах та невідповідністю такої практики правовим висновкам Верховного Суду України у зв`язку зі змінами внесеними Законом України № 2046-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року. Зокрема посилається на ухвали Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у справах № 638/4870/17, № 727/5339/17, а також висновки Верховного Суду України викладені у постановах від 01 жовтня 2015 року № 5-118кс15 та від 26 жовтня 2017 року № 121кс(15)17.

Відповідно до ч. 5 ст.434-1 КПК, суд, який розглядає кримінальне провадження в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати таке кримінальне провадження на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики.

Однак, з доданих до клопотання документів не убачається, що в раніше ухвалених рішеннях Верховного Суду у складі колегії суддів Другої палати були зроблені інші висновки, які би містили в собі таку виключну правову проблему, що викликали би необхідність передачі цієї справи для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики з приводу зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання.
При цьому слід зазначити, що Закон України № 838-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року про застосування, якого йдеться в клопотанні прокурора, з втратою своєї чинності 21 червня 2017 року, позбавляється своєї актуальності і часової реалізації.
Крім того, висновок Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у рішенні від 18 січня 2018 року щодо відсутності повноважень у касаційного суду при вирішенні питання застосування ч. 5 ст. 72 КК зроблений в іншому порядку здійснення кримінального провадження (кримінальне провадження на підставі угод), ніж той, який провадиться відносно ОСОБА_6 .
Що ж стосується посилання прокурора на рішення Верховного Суду України, то Суд звертає увагу на таке.
Відповідно до п. 7 § 3 Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати (об`єднаної палати), передає справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо така колегія або палата (об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду України.

Однак, в ході аналізу змісту постанов Верховного Суду України від 26 жовтня 2017 року № 121кс(15)17 та від 01 жовтня 2015 року № 5-118кс15, Верховний Суд дійшов висновку, що правові позиції викладені у даних рішеннях безпосередньо не стосуються питання правильності застосування положень ч. 5 ст. 72 КК внаслідок внесених змін Законом України № 2046-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року.

Отже, ураховуючи те, що клопотання прокурора не містить переконливих доводів щодо необхідності передачі кримінального провадження відносно ОСОБА_6 на розгляд Великої Палати Верховного Суду у його задоволенні слід відмовити.
Керуючись статтями 434-1, 434-2 КПК, пунктом 7 параграфу 3 Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, Верховний Суд

ухвалив:
Відмовити прокурору ОСОБА_5 у задоволенні клопотання про передачу кримінального провадження № 0000200 за обвинуваченням ОСОБА_6 на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3