Єдиний унікальний номер №440/1930/17
Провадження №1-кп/440/146/2017
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 року

Буський районний суд Львівської області

В складі головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Буську матеріали кримінального провадження № 0000318 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Полянівка Мелітопольського району Запорізької області, громадянина України, зареєстрованого АДРЕСА_1 , українця, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого: вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 13.02.2014 р. за ст.286 ч.1, 70 ч.4 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі, штраф 3400 грн. відповідно до ч.3 ст.72 КК України покрання у виді штрафу виконується самостійно. 05.02.2016 р. звільнився з місць позбавлення волі по відбуванню міри покарання. 23.12.2016 р. ухвалою Шевченківського районного суду штраф замінено на 200 годин громадських робіт; вироком Кам`янка Бузького районного суду від 12.10.2016 р. за ст.395 ч.1, 71 КК України арешт на 2 (два місяці), штраф 3400 грн., 12.12.2016 р. звільнився з місць позбавлення волі по відбуванню міри покарання .

за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.389 КК України,-

в с т а н о в и в :

13 лютого 2014 року ОСОБА_5 засуджений Шевченківським районним судом м.Львова за ч.1 ст.286 КК України до сплати штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Згідно до вимог ч.4ст.70 КК України обрати покарання ОСОБА_5 шляхом повного складання призначених покарань, а саме: до обраного покарання приєднати покарання за вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 07 червня 2013 року та остаточно визначити покарання у виді трьох років позбавлення волі та штрафу в розмірі двохсот (200) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (3400 грн.) без позбавленням права керувати транспортними засобами.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу виконується самостійно.

На підставі ухвали Шевченківського районного суду м.Львова від 23 грудня 2016 року, відповідно до ст.53, 56 КК України та ст.26 КВК України штраф змінено на покарання у вигляді 200 годин громадських робіт.

13 лютого 2017 року засуджений ОСОБА_5 був поставлений на облік в Буський районний сектор з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції.

03 квітня 2017 року засуджений ОСОБА_5 прибув до Буського районного сектору з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, де йому відповідно до ст.ст. 36-37 КВК України було роз`яснено та під розпис ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання, а також попереджено про наслідки ухилення від відбування даного виду покарання та що на підставі ч.2 ст.389 КК України він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за порушення порядку та умов відбування покарання встановленого судом у вигляді громадських робіт.

03 квітня 2017 року засудженому ОСОБА_5 було вручено направлення під особистий підпис для відбуття громадських робіт в Соколянській сільській раді Буського району Львівської області, куди він мав прибути 04 квітня 2017 року, однак на вказану дату ОСОБА_5 до Соколянської сільської ради Буського району Львівської області без поважної на те причини не прибув та цілеспрямовано порушив умови відбуття покарання, передбачені ст.37-38 КВК України.

В результаті чого, засудженому ОСОБА_5 26 травня 2017 року відповідно до ч.1 ст.40 КВК України посадовими особами Буського районного сектору з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, було винесено застереження у виді письмового попередження та додатково роз`яснено про відповідальність при подальшому порушенні порядку та умов відбування покарання, та те, що при подальшому порушенні порядку та умов відбування покарання він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України.

Незважаючи на це, продовжуючи злісно і умисно порушувати порядок відбування покарання встановленого судом у вигляді 200 годин громадських робіт і ухилятися від покладених на нього обов`язків, маючи застереження у виді письмового попередження про кримінальну відповідальність за ч. 2 ст. 389 КК України за ухилення від відбування покарання встановленого судом засуджений ОСОБА_5 умисно, цілеспрямовано, без поважних на те причин, з метою ухилення від відбування призначеного йому судом покарання у вигляді громадських робіт без поважної на те причини не прибув до Соколянської сільської ради Буського району Львівської області, не відпрацював жодної години тим самим свідомо і цілеспрямовано порушив умови відбування покарання, передбачені ст. 37-38 КВК України, у зв`язку з чим в діях засудженого ОСОБА_5 обґрунтовано вбачаються ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.389 КК України.

Перед початком підготовчого судового розгляду між прокурором Буського відділу Радехівської місцевої прокуратури Львівської області юрист 2 класу ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні за №0000318 від 27 травня 2017 року, з одного боку, та підозрюваним у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_5 з іншого боку, за участю захисника підозрюваного ОСОБА_4 на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно даної угоди прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.389 КК України.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене за ч.2 ст. 389 КК України у виді арешту на строк один місяць.

На підставі ч.1 ст. 71, ст. 72 КК України до покарання призначеного за новим вироком повністю приєднати не відбуте покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 13.02.2014 року та замінене ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 23.12.2016 року і за сукупністю визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді арешту на строк один місяць двадцять п`ять днів.

Вивчивши документи кримінального провадження, суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч.6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-469, 472 КПК України, відповідає Закону України про кримінальну відповідальність, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією статті 389 ч.2 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджене в ньому покарання та інші передбачені угодою заходи, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Судом встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, яка згідно ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає вимогам Кримінального закону.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст.473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, те, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 відповідають вимогам КПК та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

Обвинуваченому розяснено ч. 5, 6, 7 ст. 474 КПК України, положення яких йому зрозумілі, ним усвідомлені, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених аб.1, 2, 3, 4 пункту 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а саме права на судовий розгляд під час якого прокурор зобовязаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення у вчиненні якого його обвинувачують, права допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на її користь, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його прав на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене між сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, які встановлені ч. 5, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі нерозяснення йому наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди обвинуваченому зрозумілі. Після таких розяснень обвинувачений не заперечив проти затвердження угоди.

Прокурор також просив затвердити угоду про визнання винуватості, яка відповідає вимогам закону та визначена міра покарання за вчинений злочин відповідає вимогам Кримінального закону.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 просив затвердити угоду про визнання винуватості.

За наслідками розгляду угоди в судовому засіданні під час розгляду справи по суті, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором Буського відділу Радехівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 т.389 КК України та призначення узгодженої сторонами міри покарання і ухвалення обвинувального вироку.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 475 КПК України, суд, -

з а с у д и в :

Затвердити угоду від 08 листопада 2017 року про визнання винуватості, укладену між прокурором Буського відділу Радехівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України та призначити узгоджену сторонами міру покарання: за ч.2 ст. 389 КК України у виді арешту на строк один місяць.

На підставі ч.1 ст.71, ст.72 КК України до покарання призначеного за новим вироком повністю приєднати не відбуте покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 13.02.2014 року та замінене ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 23.12.2016 року і за сукупністю визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді арешту на строк один місяць двадцять п`ять днів.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_5 після набрання вироком законної сили, обчислювати з моменту його затримання.

Матеріали кримінального провадження № 0000318 від 27 травня 2017 року залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням при кримінальному провадженні № 1-кп/440/146/2017.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Львівської області, шляхом подачі апеляційної скарги через Буський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1