Справа №212/2658/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2017 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: Головуючого - судді ОСОБА_1 ;

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальне провадження від 04.04.2017 року за № 0001009 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, українки, громадянки України, одруженої, на утриманні має малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з середньо-спеціальною освітою, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою АДРЕСА_2 , раніше судимої, а саме:

1) 07.12.2010 року вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу за ст. 185 ч.3, 185 ч.2, 75, 76, 70 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнена з випробувальним терміном на 1 рік;

2) 10.02.2011 року вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу за ст.185 ч.2, 70 ч.4, 75, 76 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України , звільнена з випробувальним терміном на 2 роки;

3) 23.02.2012 року вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу за ст.185 ч.2, 185 ч.2 КК України на 3 роки 1 місяць позбавлення волі.

4) 10.02.2014 року вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу за ст. 309 ч. 1 КК України на 3 роки 2 місяці позбавлення волі, відповідно до ст. 6 ЗУ "Про амністію" від 08.04.2014 року звільнилась 04.09.2015 року, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше неодноразово судимою, останній раз вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу 10.02.2014 року за ч. 1 ст. 309 КК України на 3 роки 2 місяці позбавлення волі. Знаходячись на волі належних висновків для себе не зробила, на шлях виправлення не стала, та маючи не погашену і не зняту в установленому законом порядку судимість, знову, вчинила умисне і корисливе кримінальне правопорушення.
Так, повторно, 06.03.2017 близько 14.00 години, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у приміщення, прибула до приміщення квартири АДРЕСА_3 , яка належить потерпілому ОСОБА_7 , реалізуючи злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна та звернення його на свою користь, впевнившись у відсутності господарів вказаної квартири, можливих свідків чи очевидців, та в тому, що її дії носять таємний характер і за нею ніхто не спостерігає, діючи з корисливих мотивів, за допомогою ключів від вхідних дверей квартири, які знаходилися у неї при собі, відчинила вхідні двері, після чого проникла до приміщення вказаної квартири. Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на викрадення чужого майна, з вітальні квартири таємно викрала плазмовий телевізор марки «LG» 42LM580T чорного кольору діагоналлю 42 дюйми, після чого утримуючи викрадений телевізор при собі, з місця вчинення злочину зникла, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
В результаті злочинних дій ОСОБА_3 завдала потерпілому ОСОБА_7 матеріального збитку, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 37/12.1-191, на суму 8500 грн.
Допитана обвинувачена ОСОБА_3 у судовому засіданні свою вину у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.185 КК України визнала повністю, щиро розкаялася та пояснила, що дійсно 06.03.2017 року близько 14.00 год. викрала з приміщення квартири АДРЕСА_3 , який в подальшому здала в ломбард, а кошти які отримала витратила на власні потреби.
Даючи оцінку показанням обвинуваченої ОСОБА_3 , суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини скоєного обвинуваченою кримінального правопорушення (злочину), пояснюють мотив скоєного, підстав для самообмови судом не встановлено.

Враховуючи, що обвинувачена ОСОБА_3 визнала вину в повному обсязі, зі згоди учасників судового провадження, суд на підставі ч.3 ст.349 КПК України не досліджував всі докази, оскільки є переконання в тому, що обвинувачена правильно розуміє зміст фактичних обставин, які нею не оскаржуються, усвідомлює неможливість у подальшому оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, а тому відсутні сумніви відносно добровільності та істинності її позиції.

Дослідивши та аналізуючи вивчені в справі докази суд приходить до висновку, що обвинувачена ОСОБА_3 винувата у вчиненні зазначених вище дій, та кваліфікує її дії за ч.3 ст.185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у приміщення.

Згідно з ч. 3 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

У відповідності до вимог ст. 50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню інших злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким, вчиненим умисно, з корисливих мотивів; особу винної, яка раніше судима за вчинення аналогічного корисливого умисного злочину проти власності, на обліку у лікаря-нарколога не перебувала та не перебуває, на обліку у лікаря-психіатра не перебувала та не перебуває, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_8 , 2006 року народження, згідно характеристики за місцем проживання характеризується посередньо, обставинами що пом`якшують покарання є щире каяття, обставиною, що обтяжує покарання є рецидив злочинів.

Суд також бере до уваги заяву потерпілого ОСОБА_7 , який повідомив, що претензій до обвинуваченої ОСОБА_3 не має, а тому суд прийшов до висновку, що обвинуваченій ОСОБА_3 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для її виправлення та попередження скоєння нею нових злочинів, у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст.185 КК України, та, беручи до уваги вищенаведені обставини, застосувати до обвинуваченої ст.75 КК України та звільнити її від відбування покарання з випробуванням, оскільки на думку суду її виправлення можливе без реального відбування покарання.

Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст.368-371, 373-375 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання із випробуванням протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки.

У відповідності зі ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 у виді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 витрати по даному кримінальному провадженні за проведення судово-товарознавчої експертизи в розмірі 351 (триста п`ятдесят одної) грн. 84 коп. в дохід держави.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1