УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №278/1464/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст. 125 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 квітня 2018 року
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
обвинуваченого: ОСОБА_7 ,
захисника: ОСОБА_8 ,
потерпілої: ОСОБА_9 ,
представника потерпілої: ОСОБА_10

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_9 на вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 29 вересня 2017 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Мартинівка, Червоноармійського району Житомирської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, пенсіонера, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Ухвалено звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання на підставі п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 ухвалено задовольнити частково.
Ухвалено стягнути із ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_9 3000 (три тисячі) грн. на відшкодування моральної шкоди.
Речові докази, а саме: сапу з дерев`яним держаком ухвалено повернути потерпілій ОСОБА_9 .
Згідно вироку суду, ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що близько 10 години 06 травня 2016 року, знаходячись на земельній ділянці АДРЕСА_2 , на ґрунті довготривалих неприязних стосунків через користування земельними ділянками, наніс один удар кулаком правої руки в груди ОСОБА_9 , від чого остання впала на землю. Після цього ОСОБА_7 наніс останній декілька ударів дерев`яним держаком від сапи по голові та кінцівкам, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді двох синців та одного садна на обличчі зліва, поверхневої забійної рани на долонній поверхні правої кисті, синця по тильній її поверхні, трьох синців в ділянці лівого колінного суглобу, гомілки та стопи, одного синця на правій стопі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Заслухавши доповідь судді, врахувавши пояснення обвинуваченого та його захисника ОСОБА_11 , яка заперечивши проти задоволення апеляційної скарги потерпілої, просила в порядку ст. 404 КПК України в інтересах обвинуваченого враховуючи його пояснення щодо обставин події злочину, вирок скасувати та закрити провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення в діях підзахисного, думку потерпілої та представника які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга потерпілої задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України апелянтом не оскаржується.
Що стосується думки захисника, висловленої в дебатах, щодо необхідності скасування вироку та закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_7 у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, заявленої нею в порядку ст. 404 КПК України з посиланням на доводи ОСОБА_7 , зазначені в запереченнях проти апеляційної скарги, то зазначена позиція не може бути предметом апеляційного розгляду в даному провадженні, оскільки вона заявлена в судових дебатах без звернення до апеляційного суду із відповідною апеляційною скаргою, та враховуючи обсяг обставин, які були предметом апеляційного розгляду у відповідності до доводів апеляційної скарги.
Суд першої інстанції при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди зазначених вимог закону дотримався.
Так судом вірно встановлено, що потерпіла внаслідок вчиненого злочину та отримання тілесних ушкоджень зазнала фізичного болю та страждань, порушився сталий плив її життя, остання тривалий час лікувалася та продовжує лікуватися, погіршився стан її здоров`я та необхідний певний проміжок часу для його поновлення.
Враховуючи всі вищевказані обставини та виходячи з засад розумності і справедливості, а також враховуючи те, що обвинувачений також є особою похилого віку, дитиною війни, має проблеми зі здоров`ям, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про те, що справедливою та достатньою на відшкодування моральної шкоди на користь потерпілої є грошовий еквівалент, який, на думку суду, дорівнює 3000 грн., з чим також погоджується і колегія суддів апеляційного суду.
Доводи потерпілої з приводу необхідності збільшення суми в рахунок відшкодування моральної шкоди, про те, що стан здоров`я потерпілої погіршується є безпідставними, оскільки заявлена потерпілою сума, на думку колегії суддів є завищеною, враховуючи всі обставини провадження та виходячи із засад розумності та співрозмірності із вчиненим злочином та наявними тілесними ушкодженнями і стражданнями, яких зазнала потерпіла, що було враховано судом першої інстанції при частковому задоволенні цивільного позову. При цьому посилаючись на погіршення стану здоров`я на час перегляду кримінального провадження в апеляційному суді, потерпілою та її представником не надано відповідних доказів, що таке погіршення пов`язано саме з неправомірними діями обвинуваченого.
Що ж стосується доводів апелянта з приводу призначення обвинуваченому реального покарання у вигляді штрафу без застосування ЗУ «Про амністію 2016 році» слід зазначити, що відповідно до п. «г» ст. 1 вказаного Закону, від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, можуть бути звільнені особи, які зокрема, на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
За приписами ст. 12 КК України злочин, передбачений ч.1 ст.125 КК України є злочином невеликої тяжкості.
ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто досяг пенсійного віку, а тому, згідно до вказаної норми Закону, може бути звільнений від відбування покарання у виді штрафу, тому суд першої інстанції за наявності заяви обвинуваченого про застосування щодо нього ЗУ «про амністію в 2016 році» зобов`язаний був його застосувати.
Враховуючи наведене, вирок суду є законним та обгрунтованим, підстав для його скасування чи зміни немає.
Керуючись ст. ст. 404, 407, 408 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 29 вересня 2017 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст.125 КК України, - без зміни.
Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно, може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її ухвалення.
Судді: