пр. № 1-кп/759/887/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 листопада 2017 року Святошинський районний суд м. Києва в складі колегії суддів:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретарі судового засідання - ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000166 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жмеринка, Вінницької області, громадянина України, одруженого, проживаючого: АДРЕСА_1 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.410 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурори - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачений - ОСОБА_6 ,

захисник ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_6 з 17.06.2016р., проходячи військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 на посаді водія - санітара медичного пункту мобільного вузла зв`язку діючи з прямим умислом, із корисних мотивів, з метою особистого незаконного збагачення за рахунок держави, усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер свого діяння, передбачаючи, що внаслідок цих дій буде завдано шкоду державі, а також бажаючи настання цих наслідків в умовах особливого періоду, в порушення ст. ст. 1, 3, 4, 6 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. п. 5, 13, 15, 16 «Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна в Збройних Силах України» у проміжок часу з 17 год. 00 хв. 16.06.2017 по 08 год. 00 хв. 19.06.2017, діючи таємно, шляхом вільного доступу, здійснив викрадення військового майна, а саме 3 одиниць кабелю типу КРШС довжиною по 25 метрів кожен, що знаходився на території військової частини НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , вартістю 1635 грн. 32 коп. за кожну одиницю. У подальшому, заволодівши вище вказаним кабелем, розуміючи, що територія даної військової частини забезпечується охороною, таємно винести за її межі викрадений кабель, з метою його подальшого продажу третім особам, в силу об`єму і розміру йому самостійно не вдасться, у зв`язку з чим, вирішив приховати раніше викрадений кабель у ямі для сміття, що знаходилась на адміністративній території військової частини НОМЕР_1 за казармою № НОМЕР_2 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Продовжуючи свої злочинні дії, солдат ОСОБА_6 , розуміючи, що для реалізації своїх намірів йому необхідна допомога інших осіб, вирішив залучити до вчинення вказаного кримінального правопорушення військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 та з цією метою 20.06.2017 близько 02 год. ЗО хв., перебуваючи поблизу казарми № 2 військової частини НОМЕР_1 , що за адресою: АДРЕСА_2 , попросив у військовослужбовців указаної військової частини, солдатів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 допомоги у переміщенні з території військової частини раніше прихованого ним у зазначеному вище місці, кабелю, не пояснюючи останнім своєї справжньої мети та намірів.

У свою чергу, солдати ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , не будучи обізнаними про справжню мету та наміри солдата ОСОБА_6 , таким чином будучи введеними в оману, вирішили допомогти останньому.

Так, 20.06.2017 близько 02 год. 40 хв., продовжуючи свій злочинний умисел, солдат ОСОБА_6 , ввівши в оману солдатів ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , яким не було відомо про справжню мету та наміри солдата ОСОБА_6 , витягнув та почав переміщувати кабель, який був раніше прихований останнім у ямі для сміття, що знаходилась на адміністративній території військової частини НОМЕР_1 за казармою № НОМЕР_2 , що за адресою: АДРЕСА_2 , у кількості 3 одиниць, загальною вартістю 4905 грн. 96 коп. за три одиниці та в ході чого його викрито військовослужбовцями, що входили в склад добового наряду військової частини НОМЕР_1 . Таким чином, солдат ОСОБА_6 з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.410 КПК України за наведених вище обставин визнав повністю, не оспорював фактичні обставини справи, та суду показав, що з 17.06.2016р. по 19.10.2017р. він проходив військову службу у Збройних Силах України, а саме у військовій частині НОМЕР_1 на посаді водія-санітара. 19.06.2017р. взяв кабель, який знаходився на території військової частини, щоб в подальшому продати його, а гроші витратити на власні потреби. Даний кабель заховав у ямі для сміття та вночі попросив солдат ОСОБА_13 та ОСОБА_14 допомогти перенести кабель за паркан, однак вони були помічені нарядом. У вчиненому щиро розкаюється, просить суворо його не карати, врахувати стан здоров`я.

Враховуючи те, що учасниками процесу не оспорювались фактичні обставини справи і судом встановлено, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, в порядку ч.3 ст.349 КПК України, колегія суддів визнала недоцільним дослідження інших доказів по справі та обмежилась допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують його особу.

Розглянувши справу у межах пред`явленого обвинувачення, оцінюючи зібрані матеріали в їх сукупності, колегія суддів вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 доведена повністю та кваліфікація його дій за ч.3 ст.15, ч.3 ст.410 КК України вірна, оскільки він вчинив незакінчений замах на викрадення військовослужбовцем іншого військового майна, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 колегія суддів враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який віднесено до категорії особливо тяжкого злочину, відношення до скоєного, особу обвинуваченого, який не судимий, одружений та має на утриманні дружину інваліді та двох неповнолітніх дітей, за місцем проходження служби характеризується посередньо, стан здоров`я обвинуваченого, який хворіє на ряд тяжких захворювань, що стало підставою для звільнення зі служби у ЗСУ, обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття у вчиненому злочині, відсутність обтяжуючих вину обставин.

На підставі зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі. Приймаючи до уваги конкретні обставини вчинення ОСОБА_6 злочину, особу обвинуваченого, щире каяття, стан здоров`я, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей та дружини інваліда, колегія суддів вважає за можливе застосувати ст.75 КК України та звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, оскільки, на думку суду, виправлення та перевиховання ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства і саме таке покарання, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів. Суд також покладає на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ст.76 КК України, які сприятимуть його виправленню.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373- 376 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15; ч. 3 ст. 410 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Застосувати ст.75 КК України та звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

Зобов`язати ОСОБА_6 згідно ст.76 КК України не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м.Києва через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3