Постанова

Іменем України

01 лютого 2018 року
м. Київ

Справа № 761/1356/17
Провадження № 51-446км17

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 30 березня 2017 року про відмову у відкритті апеляційного провадження,

встановив:
Захисник ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді зі скаргою в порядку ст. 206 КПК України (далі КПК) про визнання незаконним затримання ОСОБА_7 та звільнення його з-під варти.

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ухвалою від 17 лютого 2017 року відмовив у задоволенні цієї скарги.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_6 подав до апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій порушував питання про скасування цієї ухвали слідчого судді та про постановлення нової, якою просив визнати незаконним затримання ОСОБА_7 .
Суддя Апеляційного суду м. Києва ухвалою від 30 березня 2017 року відмовив у відкритті апеляційного провадження за вищевказаною апеляційною скаргою.
Своє рішення суддя мотивував тим, що апеляційну скаргу подано на ухвалу слідчого судді, яка не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
В касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 зазначає про невмотивованість та необґрунтованість ухвали апеляційного суду, що постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зокрема, зазначає, що всупереч вимогам статей 398, 399 КПК суддя апеляційного суду постановив ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження після призначення апеляційної скарги до розгляду на 16 березня 2017 року, а в подальшому на 30 березня 2017 року. На думку захисника, слідчий суддя розглянув скаргу щодо незаконності затримання ОСОБА_7 без участі останнього та прокурора. Також ОСОБА_6 стверджує, що суддя-доповідач апеляційного суду не звернув уваги на вказані порушення вимог закону і прийняв рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження, чим істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону,

Заслухавши доповідь судді, думку захисника ОСОБА_6 , котрий підтримав доводи, наведені в касаційній скарзі, пояснення прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження й обговоривши доводи, наведені у скарзі, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 310 КПК оскарження ухвал слідчого судді здійснюється в апеляційному порядку. Тобто касаційне оскарження ухвал слідчого судді законом не передбачено.

З урахуванням викладеного, суд касаційної інстанції не вправі перевіряти доводи, наведені в касаційній скарзі захисника ОСОБА_6 , щодо істотних порушень, допущених, на його думку, при постановленні ухвали слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва від 17 лютого 2017 року, оскільки в силу ч. 4 ст. 424 КПК вона не є предметом перевірки в порядку касаційної процедури.

Що стосується доводів касаційної скарги про незаконність ухвали апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження, то суд вважає за необхідне зазначити таке.
Згідно з ч.4 ст. 399КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями ст. 394 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 398 КПК передбачено, що апеляційна скарга, яка надійшла до суду апеляційної інстанції, не пізніше наступного дня передається судді-доповідачу. Отримавши апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції, суддя-доповідач протягом трьох днів перевіряє її на відповідність вимогам ст. 396 цього Кодексу і за відсутності перешкод постановляє ухвалу про відкриття апеляційного провадження.
Як убачається з матеріалів провадження, розгляд провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді було призначено до розгляду колегії суддів апеляційного суду о 12:10 16 березня 2017 року. Відповідно до журналу судового засідання від 16 березня 2017 року розгляд апеляційної скарги захисника було відкладено о 12:00 30 березня 2017 року у зв`язку з відсутністю матеріалів провадження.
У подальшому 30 березня 2017 року головуючий суддя одноособово прийняв рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження, розгляд якого розпочався колегіально, що суперечить вимогам ч. 3 ст. 407 КПК.
Врахувавши наведене, суд дійшов висновку, що суддя апеляційного суду, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження всупереч вимогам зазначеної норми закону постановив судове рішення, яке не передбачено кримінальним процесуальним законом на цій стадії провадження.
Отже, під час розгляду справи апеляційний суд допустив порушення вимог кримінального процесуального закону, яке є істотним, оскільки ставить під сумнів законність і обґрунтованість судового рішення, що відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК є підставою для скасування ухвали суду апеляційної інстанції та призначення нового розгляду в цьому суді.
При новому розгляді в суді апеляційної інстанції необхідно врахувати наведене, апеляційний розгляд здійснити відповідно до вимог КПК та прийняти законне й обґрунтоване рішення.
Керуючись ч. 2 ст. 376, статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, пунктами 11, 15 розділу ХІ «Перехідні положення», Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 30 березня 2017 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3