Справа № 629/3330/17
Номер провадження 1-кс/629/760/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 вересня 2017 року слідчий суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Лозівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню №0002086 від 18.09.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,-
установив:
Слідчий Лозівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту наодежу підозрюваного ОСОБА_4 а саме: сіру кофту світло-коричневого кольору з капюшоном, шорти (бриджі) чорного кольору, які були вилучені під час затримання підозрюваного ОСОБА_4 , на одежу потерпілого ОСОБА_5 а саме: джинсові шорти із накладенням речовини бурого кольору, рушник з накладенням речовини бурого кольору та на ніж з дерев`яною рукояткою, в обґрунтування якого посилається на наступне.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 17.09.2017 року близько 18:20 години ОСОБА_4 перебував на території домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем свого мешкання разом із ОСОБА_5 , який також проживає за вищевказаною адресою, де вони разом вживали алкогольні напої. Після чого ОСОБА_5 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, почав виражатись нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_4 ОСОБА_4 зробив зауваження ОСОБА_5 , але той на нього не відреагував. Тоді між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_5 вдарив ОСОБА_4 в обличчя. Після чого ОСОБА_4 , діючи в ході раптово виниклого умислу, направленого на умисне спричинення тілесного ушкодження ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, схопив ніж, який лежав на столі і умисно наніс один удар ножем в область лівої частини тулуба ОСОБА_5 , внаслідок чого заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного тороко-абдоментального поранення, поранення лівого куполу діафрагми, лівосторонній гемоторакс, поранення хвоста підшлункової залози, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.
ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
За даним фактом 18.09.2017 року внесено відомості до ЄРДР № 0002086 за ч. 1 ст. 121 КК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 208 КПК України у ОСОБА_4 було вилучено: кофту світло-коричневого кольору з капюшоном, шорти ( бриджі) чорного кольору. При проведенні огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання підозрюваного ОСОБА_4 було виявлено і вилучено: джинсові шорти із накладенням речовини бурого кольору, рушник з накладенням речовини бурого кольору, ніж з дерев`яною рукояткою, які вважаються тимчасово вилученим майном, на яке слідчий просить накласти арешт з метою збереження речових доказів.
У судовому засіданні слідчий на задоволенні клопотання наполягав.

Інші учасники кримінального провадження до судового засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Суд на підставі ч. 1 ст. 172 КПК України, вважає можливим розглянути клопотання у їх відсутність.

Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.

Вислухавши думку слідчого, дослідивши надані докази, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Пунктом 1 ч.2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Постановою від 19.09.2017р. вищезазначені вилучені речі визнано речовими доказами.
В даному випадку завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення. Метою арешту майна є забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
В ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України.
У відповідності до п.1 та п.2 ч.2 ст.167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення.
Оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вищезазначені тимчасово вилучені речі можуть бути доказом злочину, вважаю за необхідне вжити заходів забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на тимчасово вилучене майно.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 107,170,172,173,175 КПК України, слідчий суддя, -
ухвалив:
Клопотання слідчого Лозівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на одежу підозрюваного ОСОБА_4 а саме: сіру кофту світло-коричневого кольору з капюшоном, шорти ( бриджі) чорного кольору, які були вилучені під час затримання підозрюваного ОСОБА_4 , на одежу потерпілого ОСОБА_5 , а саме: джинсові шорти із накладенням речовини бурого кольору, а також на рушник з накладенням речовини бурого кольору та ніж з дерев`яною рукояткою.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку в 5-денний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Харківської області.
Слідчий суддя ОСОБА_1