Справа № 308/3831/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 квітня 2018 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю адвоката скаржника ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Ужгородського ВП ГУ НП України в Закарпатській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду зі вказаною мотивуючи її тим, що 03 квітня 2018 року ним подало до Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області заяву про обставини, які вказують на вчинення щодо нього кримінальних правопорушень, передбачених ст.356 КК України «самоуправство», ст.365 КК України «перевищення влади або службових повноважень», ст.194 КК України «умисне знищення або пошкодження майна» та ст.185 КК України «крадіжка», в якій просив внести відомості до ЄРДР, негайно розпочати досудове розслідування та визнати його потерпілим. Наступного дня оперуповноваженим ВКП Ужгородського ВП ОСОБА_5 його було викликано до відділу поліції та відібрано пояснення, проте всупереч ст.214 КПК України відомості на підставі його заяви до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесено.

За таких обставин, скаржник просить: зобов`язати Ужгородський ВП ГУНП в Закарпатській області внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальні правопорушення, наведені у його заяві від 03.04.2018 року та всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального правопорушення, здійснивши всі необхідні дії та розпочати досудове розслідування за вчинення дій, які мають ознаки складу злочину, передбачені ст.ст.356, 365, 194 та 185 КК України; визнати його ОСОБА_3 , права та свободи якого порушено службовими особами АГК «Чайка», потерпілим за ст.55 КПК України від кримінальних злочинів, передбачених ст.ст.356, 365, 194, 185 КК України та вручити йому пам`ятку про процесуальні права і обов`язки потерпілого.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 скаргу підтримав та просив її задоволити.

Представник Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області та прокурор у судове засідання не з`явились, хоча про час та місце розгляду скарги були повідомлені належним чином, але їх неявка у відповідності до ч.3 ст.306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Зважаючи на неявку в судове засідання осіб, які беруть участь у розгляді скарги, фіксування за допомогою технічних засобів, відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, не здійснювалося.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 03 квітня 2018 року ОСОБА_3 звернувся до Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області із заявою про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.356 КК України «самоуправство», ст.365 КК України «перевищення влади або службових повноважень», ст.194 КК України «умисне знищення або пошкодження майна» та ст.185 КК України «крадіжка», вчинених щодо нього, членами правління та комісією Товариства власників індивідуальних гаражів «Чайка».

З наявного в матеріалах справи талону-повідомлення №895 слідує, що заява ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення була прийнята Ужгородським ВП ГУНП в Закарпатській області та зареєстрована в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень за реєстраційним №6874.

Згідно ч.1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Тобто, зазначена норма закону зобов`язує слідчого, прокурора, у разі надходження заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Розглядаючи дану скаргу суд приймає до уваги висновки Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладені в Узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12 січня 2017 року.

Зокрема в пункті 2 висновків Узагальнення вказано, що якщо особа звертається з певним документом до органів, відповідальних за реалізацію завдань кримінального провадження, пов`язаних із вчиненням, на її думку, кримінального правопорушення, то це звернення недопустимо розцінювати як таке, в якому реалізується право особи на внесення пропозицій стосовно вдосконалення роботи органів досудового розслідування, викриття недоліків у їх роботі або як прояв участі у державних справах (тобто в порядку Закону України «Про звернення громадян»). Також неправильно (з цих же міркувань) розглядати заяви, які, на думку уповноважених суб`єктів органів досудового розслідування, містять відомості про кримінальне правопорушення, за правилами ст.214 КПК, а які таких відомостей не містять, - за правилами Закону України «Про звернення громадян», оскільки така ознака не може використовуватись як розмежувальна для цих двох видів звернень.

Отже, якщо зі звернення особи вбачається, що вона порушує перед органом досудового розслідування питання про вчинення кримінального правопорушення, ініціюючи здійснення ним дій, визначених КПК, то навіть за умови, що результати аналізу наведених особою відомостей свідчать про відсутність ознак складу злочину, такі відомості мають бути внесені до ЄРДР з подальшим закриттям кримінального провадження відповідно до ст. 284 КПК.

Згідно пункту 3 висновку Узагальнення, з метою належного дотримання процесуальних вимог щодо розгляду скарг на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, слідчим суддям необхідно зважати на те, що такі вимоги не передбачають здійснення оцінки обґрунтованості заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а передбачають лише обов`язок уповноважених органів здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, які вона надає усвідомлено для реалізації відповідними органами завдань кримінального провадження.

Як слідує з матеріалів скарги, слідчим (посадовою особою) СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області зазначені вимоги закону не дотримано, а саме протягом 24 год. з моменту надходження заяви ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення від 03.04.2018 року, відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено не було.

Частиною 2 статті 9 КПК України передбачено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

З огляду на викладені обставини та норми закону, враховуючи те, що суб`єкт бездіяльності не представив слідчому судді відомостей щодо виконання вимог ст.214 КПК України та внесення відомостей за заявою про кримінальне правопорушення до ЄРДР, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення скарги ОСОБА_3 у цій частині та зобов`язати слідчого (посадову особу) СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення на підставі заяви ОСОБА_3 від 03.04.2018 року, у відповідності до вимог ст.214 КПК України, то розпочати досудове розслідування.

Вирішуючи питання щодо заявлених у скарзі ОСОБА_3 вимог про зобов`язання слідчого (посадову особу) СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області визнати його потерпілим у кримінальному провадженні та вручити пам`ятку про права та обв`язки потерпілого, слідчий суддя вважає наступне.

Згідно положень ч.1, ч.2 та ч.3 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Слідчий суддя зазначає, що в основі набуття фізичною чи юридичною особою статусу потерпілого у кримінальному провадженні лежить одночасна сукупність таких умов: фактична (завдання кримінальним правопорушенням відповідної шкоди) та формальна (подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого).

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Цей момент може збігатися з початком кримінального провадження або мати місце після його початку, але не може йому передувати. У разі коли особа не подавала відповідної заяви і була визнана потерпілим слідчим, прокурором або судом, права і обов`язки потерпілого виникають у неї з моменту надання згоди на таке визнання.

Відповідно до ч.5 ст.55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Така постанова слідчого або прокурора у відповідності до п.5 ч.1 ст.303 КПК може бути оскаржена.

Проте, до повноважень слідчого судді не входить зобов`язання прокурора або слідчого визнати особу потерпілим, в силу ст.303 КПК України, відповідно до якої слідчий суддя розглядає лише скарги на постанови про відмову у визнанні осіб потерпілими, відповідно до ст.307 КПК України не передбачено право слідчого судді за результатами розгляду скарг на дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляти ухвалу про визнання особи потерпілим у кримінальному провадженні, а тому вимоги про зобов`язання слідчого визнати ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні та вручити пам`ятку про права та обв`язки потерпілого до задоволення не підлягають.

Зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні докази та системний аналіз положень чинного законодавства України, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Скаргу - задоволити частково.

Зобов`язати слідчого (посадову особу) СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення на підставі заяви (повідомлення) ОСОБА_3 від 03.04.2018 року, у відповідності до вимог ст.214 КПК України, та розпочати досудове розслідування.

В решті скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1