Красноокнянський районний суд Одеської області
Справа № 506/570/17
Провадження № 1-кп/506/61/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
про застосування примусових заходів виховного характеру
Красноокнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця с.м.т. Окни та мешканця
АДРЕСА_1 , учня 8-го класу Ткаченківського НВК, громадянина
України, -
за участю прокурора ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
та особи, відносно якої вирішується питання щодо застосування
примусових заходів виховного характеру ОСОБА_3
законного представника особи, відносно якої вирішується питання щодо
застосування примусових заходів виховного характеру ОСОБА_6
представника служби у справах дітей Окнянської РДА ОСОБА_7
В С Т А Н О В И В :
01 серпня 2017 року близько 11:00 г, неповнолітній ОСОБА_3 , який не досяг віку кримінальної відповідальності, з метою таємного викрадення чужого майна, достовірно знаючи про відсутність на той час мешканців, прибув до житлового будинку АДРЕСА_1 , де тимчасово проживав ОСОБА_8 . Вийнявши на одному із вікон скло, через отвір, що утворився, проник у будинок і у одній із кімнат знайшов гаманець та викрав 150 доларів США по курсу 2603 грн. за 100 доларів США на суму 3904 грн. 50 коп. та 350 грн., що належали ОСОБА_9 , чим спричинив останньому шкоду на загальну суму 4254 грн. 50 коп.
Викраденим розпорядився на власний розсуд.
Неповнолітній ОСОБА_3 визнав скоєння ним суспільно небезпечного діяння, щиро каявся у скоєному та пояснив, що раніше допомагав ОСОБА_8 та бував у будинку, де той тимчасово проживав. Коли останній давав йому кошти за надану допомогу, він побачив, звідки ОСОБА_10 дістає гроші. 01 серпня 2017 року, коли ОСОБА_10 був на роботі і вдома нікого не було, він прийшов до будинку останнього, щоб вкрасти гроші. Він витягнув скло, через отвір заліз у будинок та з гаманця взяв 150 доларів США та 350 грн. Гривні він витратив на продукти харчування, а долари заховав. Однак коли приїхала поліція, він віддав викрадені 150 доларів.
Потерпілий у судове засідання не з`явився, однак надав до суду письмову заяву про слухання справи у його відсутність та повідомив, що все викрадене йому повернуте і будь-яких матеріальних та моральних претензій немає.
Крім визнання ОСОБА_3 , його вина у скоєнні суспільно небезпечного діяння підтверджується перевіреними в судовому засіданні доказами:
- протоколом прийняття заяви від 01 серпня 2017 року від ОСОБА_8 про викрадення із житлового будинку в с.Ткаченка Окнянського району Одеської області ,де він тимчасового проживав,150 доларів США та 350 грн. /а.п.27/;
- протоколом огляду місця події від 01 серпня 2017 року, відповідно до якого було оглянуто місце події житловий будинок по АДРЕСА_1 , де було виявлено, що в одному із вікон будинку вийняте скло / а.п. 28-29/;
- протоколом огляду від 01 серпня 2017 року, в ході якого ОСОБА_3 добровільно видав викрадені ним 01 серпня 2017 року із житлового будинку в с.Ткаченка Окнянського району Одеської області 2 купюри номіналом 100 доларів США КК 98942268 А та номіналом 50 доларів США JD 28551802А / а.п. 30-31/;
- заявою ОСОБА_8 від 01 серпня 2017 року про отримання ним від слідчого 150 доларів США, які були у нього викрадені 01 серпня 2017 року / а.п. 33/;
- розпорядженням ПАТ «Державний ощадний банк України» про встановлення курсів купівлі та продажу іноземних валют станом на 31 липня 2017 року / а.п. 34/
Крім того, з метою встановлення даних про умови проживання, навчання та виховання неповнолітнього ОСОБА_3 були заслухані законний представник неповнолітнього ОСОБА_6 , представник служби у справах дітей Окнянської РДА ОСОБА_7 та свідок ОСОБА_11 , яка є класним керівником неповнолітнього ОСОБА_3 .
Що стосується протоколу проведення слідчого експерименту від 16 серпня 2017 року за участю неповнолітнього ОСОБА_3 /а.п.37-38/, то зазначений протокол не може бути визнаний належним доказом.
Так, відповідно до ч.1 ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Положеннями ст.85 КПК України передбачено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Відповідно до ч.1 ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.52 КПК України участь захисника у кримінальному провадженні щодо осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення у віці до 18 років , є обов`язковою.
Обов`язковою є і участь захисника при проведенні досудового розслідування і у разі вчинення суспільно небезпечних діянь неповнолітніми у віці від 11 до 14 років.
15 серпня 2017 року до участі в досудовому розслідуванні був залучений захисник.
Однак при проведенні з неповнолітнім ОСОБА_3 16 серпня 2017 року слідчої дії слідчого експерименту останній відмовився від участі захисника і зазначена слідча дія була проведена без захисника. При цьому слідчим не була дотримана норма процесуального закону щодо обов`язкової участі захисника, яка є імперативною і не залежить від бажання будь-кого із учасників кримінального процесу.
Відповідно до п.3 ч.2 ст.87 КПК України суд зобов`заний визнати істотним порушенням прав людини і основоположних свобод такі діяння, як порушення права особи на захист і докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, є недопустимими.
Відповідно до ст.89 ч.2 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.
Відтак, судом встановлено незаконність способу отримання вищевказаного доказу протоколу слідчого експерименту ,який отриманий з порушеннями норм КПК України і який є непридатним для використання у кримінальному процесі за формою та по суті і тому вказаний протокол слідчого експерименту визнається судом недопустимим доказом.
При цьому суд вважає за необхідне повідомити керівника Котовської місцевої прокуратури та начальника Слідчого управління ГУНПУ в Одеській області про допущення слідчим ОСОБА_12 грубих порушень кримінального процесуального законодавства при проведенні досудового розслідування зазначеного кримінального провадження.
Перевіривши інші докази, які судом визнані допустимими та належними, та інші обставини, які мають істотне значення для вирішення питання про застосування примусового заходу виховного характеру, суд прийшов до висновку, що неповнолітній ОСОБА_3 винний у скоєнні суспільно небезпечного діяння - таємного викрадення чужого майна, з проникненням у житло.
Враховуючи, що на момент скоєння суспільно небезпечного діяння неповнолітній не досяг віку, з якого, відповідно до ст.22 КК України, настає кримінальна відповідальність, відносно нього слід застосувати примусові заходи виховного характеру.
Неповнолітній щиросердо розкаявся у скоєному, завдана матеріальна шкода відшкодована, за місцем навчання та проживання характеризується посередньо, умови проживання в сім`ї задовільні, на диспансерному обліку у психіатра та нарколога не перебуває.
Законний представник неповнолітнього ОСОБА_6 просив передати ОСОБА_3 під його нагляд, зазначаючи, що син його слухається, допомагає по господарству, дуже шкодує про вчинене, та запевнив суд, що буде здійснювати належний контроль за виправленням та перевихованням дитини.
За таких обставин, враховуючи позицію прокурора і захисника та думку законного представника неповнолітнього, суд вважає за можливе , згідно із п.п.1,3 ч.2, ч.3 ст.105 КК України , застосувати до неповнолітнього ОСОБА_3 такі примусові заходи виховного характеру як застереження та передачу неповнолітнього під нагляд батька неповнолітнього ОСОБА_3 ОСОБА_6 , який, на думку суду, здатний забезпечити позитивний виховний вплив на нього та здійснювати постійний контроль за його поведінкою, так як неповнолітній ОСОБА_3 знаходиться в такому віці, що потребує догляду батьків і для нього недостатньо застосування заходу виховного характеру лише у виді застереження.
При цьому суд враховує, що відповідно до ч.1 ст.40 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яку ратифіковано постановою ВР №789-Х11 від 27.02.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини, яка, як вважається, порушила кримінальне законодавство, звинувачується або визнається винною в його порушенні, на таке поводження, що сприяє розвиткові у дитини почуття гідності і значущості, зміцнює в ній повагу до прав людини й основних свобод інших та при якому враховуються вік дитини і бажаність сприяння її реінтеграції та виконання нею корисної ролі в суспільстві.
Що стосується речових доказів, то відповідно до ч.9 ст.100 КПК України речові докази вважати переданими потерпілому ОСОБА_8 .
Керуючись ст.ст.97 ч.2, 105 ч.2, 3 КК України, ст.ст. 484, 498, 501 КПК України , суд -
У Х В А Л И В :
Визнати ОСОБА_3 винуватим у скоєнні суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки ч.3 ст.185 КК України та застосувати відносно нього згідно до п.п. 1,3 ч.2, ч.3 ст.105 КК України примусові заходи виховного характеру у виді застереження та передачі його під нагляд батька ОСОБА_6 строком на 1 рік.
Речові докази вважати переданими потерпілому ОСОБА_8 .
На ухвалу у може бути подана апеляція в апеляційний суд Одеської області протягом 7 днів з дня її проголошення.
Суддя ОСОБА_1