Ухвала

Іменем України

15 січня 2018 р.

м. Київ

провадження № 51-331впс18

Колегія суддів другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши в судовому засіданні клопотання ОСОБА_4 про визначення підсудності розгляду її заяви про скасування арешту майна,

встановив:

До Верховного Суду надійшло клопотання ОСОБА_4 , у якому вона порушує питання про визначення підсудності розгляду її заяви про скасування арешту майна.

Клопотання мотивовано тим, що вона 20 грудня 2017 року звернулася до слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з заявою про скасування арешту майна, яке знаходиться у місті Донецьку, накладеного старшим слідчим СВ Київського РВ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області в рамках кримінальної справи №04-11-1-136 щодо посадових осіб ТОВ «Донтехліспром» за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, оскільки відповідно до ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 11 грудня 2017 року розгляд зазначеної заяви підсудний Павлоградському міськрайонному суду Дніпропетровської області. Однак ухвалою слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області заяву ОСОБА_4 про скасування арешту майна було повернуто заявниці, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» від 12 серпня 2014 року №1632-VI питання, що відносяться до повноважень слідчого судді у кримінальних провадженнях, що перебувають на стадії досудового розслідування і здійснюються в районі проведення антитерористичної операції, в разі неможливості здійснювати правосуддя розглядаються слідчими суддями місцевих загальних судів, визначених Головою Верховного Суду. У зв`язку з цим просить визначити підсудність розгляду її заяви про скасування арешту майна.

Учасники судового провадження, будучи належно повідомленими про час та місце розгляду клопотання до суду не з`явилися, про причини неявки не повідомили, що не перешкоджає розгляду даного питання по суті. Заяв та клопотань про відкладення його розгляду також не надійшло.

Заслухавши доповідача, перевіривши наведені у клопотанні доводи та дослідивши додані до нього матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 34 КПК України питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого вирішується колегією суддів Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого.

Вимогами пункту 1 ч. 1 зазначеної вище статті передбачено, що кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності.

За змістом вказаної норми процесуального закону предметом розгляду питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого є саме кримінальне провадження, яке надійшло на розгляд до певного суду.

Так, як убачається з клопотання та доданих до нього матеріалів ОСОБА_4 20 грудня 2017 року звернулася до слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з заявою про скасування арешту майна накладеного старшим слідчим СВ Київського РВ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області в рамках кримінальної справи №04-11-1-136 щодо посадових осіб ТОВ «Донтехліспром» за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, оскільки відповідно до ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 11 грудня 2017 року розгляд зазначеної заяви підсудний Павлоградському міськрайонному суду Дніпропетровської області. Однак ухвалою слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області заяву ОСОБА_4 про скасування арешту майна було повернуто заявниці, у зв`язку з тим, що відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» від 12 серпня 2014 року №1632-VI питання, що відносяться до повноважень слідчого судді у кримінальних провадженнях, що перебувають на стадії досудового розслідування і здійснюються в районі проведення антитерористичної операції, в разі неможливості здійснювати правосуддя розглядаються слідчими суддями місцевих загальних судів, визначених Головою Верховного Суду. Таким чином не вбачається, що вищезазначена заява ОСОБА_4 , по якій вона просить визначити підсудність, перебуває на розгляді в провадження будь - яких місцевих судів.

Крім того, у своєму клопотанні ОСОБА_4 не ставить питання про передачу кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів чи з одного суду апеляційної інстанції до іншого, а просить визначити підсудність розгляду її заяви про скасування арешту майна, що не ґрунтується на законіз огляду на зазначені положення КПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що клопотання ОСОБА_4 слід залишити без задоволення.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 32, 34, 372, 441 КПК України, Суд,-

постановив:

Клопотання ОСОБА_4 про визначення підсудності розгляду її заяви про скасування арешту майна, залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й скарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3