Провадження №1-в/359/116/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 січня 2018 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

за участю представника БВК №119 ОСОБА_4 ,

за участю засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши в приміщенні Бориспільської виправної колонії №119 у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_5 про звільнення від відбування покарання

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жовтневе Згурівського району Київської області, українця, громадянина України, з непов-ною середньою освітою, засудженого: вироком Михайлів-ського районного суду Запорізької області від 2 лютого 2016 року за ч.1 ст.121 КК України до позбавлення волі строком на 6 років, на підставі ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 16 червня 2016 року період часу з 26 серпня 2014 року по 16 червня 2016 року був зарахований в строк відбування покарання,

встановив:
В грудні 2017 року ОСОБА_5 звернувся до суду з вказаним клопотанням та обґрунтовує його тим, що він має хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання. Станом на 7 вересня 2017 року, тобто на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», засуджений відбув половину строку призначеного йому покарання. Тому ОСОБА_5 просить суд на підставі ст.4 вказаного Закону звільнити його від відбування покарання.

У судовому засіданні ОСОБА_5 підтримує клопотання та наполягає на його задоволенні.

Прокурор ОСОБА_3 заперечує проти задоволення клопотання.

Представник БВК №119 ОСОБА_4 покладається на розсуд суду.

Вислухавши пояснення учасників кримінального процесу, а також дослідивши пись-мові докази, суд дійшов до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з таких під-став.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільненню від від-бування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не по-в`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, зазначені у статті 1 цього Закону, засуджені за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання.

Як вбачається зі змісту ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», до таких осіб відносяться які на момент вчинення злочину були неповнолітніми; жінки, вагітні на день набрання чинності цим Законом; не позбавлені батьківських прав, які на день на-брання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами; які на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1-4), онкологічні захворювання (III, IV стадії за міжнародною класифікацією TNM), СНІД (III, IV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для по-дання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання ; які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встанов-леного ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; ветерани війни (учасники бойових дій, інваліди війни та учасники війни, які підпадають під дію Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»); учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілі внаслідок Чорнобильської катастрофи; які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.
З довідки начальника Бориспільської ВК №119 вбачається, що станом на 5 листопада 2015 року, тобто задовго до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», ОСОБА_5 відбув половину строку призначеного йому покарання.

З листа ДУ «Бучанська ВК №85» №5/476 від 10 лютого 2017 року вбачається, що дійсно ОСОБА_5 перебував на лікуванні з 16 грудня 2016 року по 13 січня 2017 рік в терапевтичному відділенні з діагнозом: гіпертонічна хвороба ІІ ст., ішемічна хвороба серця: атеросклеротичний кардіосклероз, серцева недостатність, хронічний гастрит, вари-козне розширення підшкірних вен лівої гомілки, ангіопатія судин сітківки по гіпер-тонічному типу.

Однак, допитаний у судовому засіданні ОСОБА_6 показав, що він працює в Бориспільській ВК №119 на посаді начальника медичної частини. ОСОБА_5 отримує належне лікування за встановленим діагнозом. Вказані хвороби не перешкоджають відбуванню покарання засудженого та не підпадають під визначення Переліку захворю-вань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженому у додатку 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572.

Крім того, на запитання головуючого ОСОБА_5 категорично відповів, що він не відноситься до інших категорії осіб, передбачених ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році». Однак лише відбуття половини призначеного покарання не є достатньою підставою для застосування амністії та звільнення від подальшого відбування покарання.

З огляду на суд вважає, що підстави для застосування амністії до ОСОБА_5 та звільнення його від подальшого відбування покарання відсутні.

Керуючись ч.2 ст.369, ст.370, ч.3 ст.371, ст.372, ч.2 ст.376 КПК України суд

ухвалив:
У задоволенні клопотання ОСОБА_5 про звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи діб з дня її оголошення.

Суддя
Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_1