Справа № 308/4315/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 квітня 2018 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором, про накладення арешту на майно,-

В С Т А Н О В И В :
З внесеного слідчим клопотання, яке погоджене з прокурором, та доданих до нього матеріалів слідує, що слідчим управлінням ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000142 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 28 березня 2018 року до чергової частини ГУНП в Закарпатській області надійшла заява громадянки ОСОБА_4 щодо шахрайського заволодіння належної їй земельної ділянки та дачного будинку, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 , шляхом підроблення технічного паспорту на житловий будинок та декларації про готовність об`єкта до експлуатації, чим спричинили останній матеріальну шкоду в особливо великих розмірах.

Допитана в якості потерпілого ОСОБА_4 показала, що 21 липня 2004 року під час перебування у шлюбі їхньою родиною було придбано земельну ділянку 0.15 га, розташовану в АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Договір купівлі-продажу на зазначену земельну ділянку укладався між колишнім власником ОСОБА_5 та її колишнім чоловіком ОСОБА_6 . Через деякий час після придбання земельних ділянок, на земельній ділянці, що була призначена для будівництва, кадастровий номер № :01:001:0271, розташованій в АДРЕСА_1 , її родиною було розпочате будівництво дачного будинку.

08 липня 2016 року на підставі договору дарування земельна ділянка з кадастровим номером №:01:001:0271 була подарована ОСОБА_6 сину ОСОБА_7 , який в подальшому і став єдиним власником. В 2016 році її син ОСОБА_8 вступив на навчання до навчального закладу, що розташований в м. Будапешт Угорщини. У зв`язку з тим, що більшість часу він перебував за кордоном, а на земельній ділянці, яка призначена для будівництва проводилось будівництво і потрібно було виготовляти документи, які надають право будівництва, що потребувало його присутність на території України, 4 липня 2017 року, земельну ділянку площею 0,15 га кадастровий номер №:01:001:0271, на підставі договору дарування земельної ділянки її сином ОСОБА_7 було подаровано їй, і в подальшому вона стала єдиним власником.

В подальшому вона, як власник вказаної земельної ділянки, почала виготовляти технічну документацію та будівельний паспорт щодо будівництва житлового будинку та господарських будівель на земельній ділянці в АДРЕСА_1 . Після виготовлення всіх необхідних документів, 26 січня 2018 року вона звернулася до приватного нотаріуса Мукачівського нотаріального округу, з метою реєстрації права власності на будинок, що в подальшому нотаріус і почав робити. Через деякий час нотаріус повідомив, що на вказаний будинок неможливо зареєструвати право власності, так як він вже зареєстрований і власником вказаного дачного будинку являється ОСОБА_9 .

04.09.2017 року приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу ОСОБА_10 було посвідчено договір-купівлі продажу серія та номер: 421, виданої 04.09.2017, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04.09.2017 №36895348 та власником дачного будинку являється ОСОБА_9 .

Окрім цього, 29.08.2017 року ОСОБА_6 було оформлено право власності на дачний будинок, що розташований в АДРЕСА_1 , який було посвідчено приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_11 від 29.08.2017 №36808054, а в подальшому ОСОБА_6 продав вказаний будинок на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_9 , яке було посвідчено приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу ОСОБА_10 від 04.09.2017 №36895348.

Згідно наказу №399/5 від 16.02.2018 Міністерства юстиції України скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 29.08.2017 №36808054 та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04.09.2017 №36895348.

Згідно з інформації з реєстру прав власності на нерухоме майно земельна ділянка з кадастровим № :01:001:0271, на праві приватної власності належить ОСОБА_4 .

В обґрунтування заявленого клопотання слідчий зазначає, що зазначена земельна ділянка загальною площею 0,15 га та дачний будинок з господарськими будівлями, яка знаходяться в АДРЕСА_1 за кадастровим номером: :01:001:0271, на якій побудовано житловий будинок та господарські будівлі - є речовими доказами у кримінальному провадженні та відповідають критеріям визначених ст. 98 КПК України, оскільки являлись об`єктом вчиненого злочину та набуті кримінально протиправним шляхом.

За таких обставин, з метою позбавлення можливості ОСОБА_9 та ОСОБА_6 розпоряджатись незаконно придбаним дачним будинком з господарськими будівлями, шляхом подальшого укладення нотаріально-завірених правочинів, слідчий у клопотання просить накласти арешт на дачний будинок з господарськими будівлями, що розташований в АДРЕСА_1 та які згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно зареєстровані на праві приватної власності за ОСОБА_4 , із забороною розпорядження даною земельною ділянкою.
У зв`язку із наявністю реальної загрози реалізації вказаних земельних ділянок третім особам, що унеможливить забезпечення арешту майна, слідчий просить розглянути дане клопотання у порядку ч.2 ст. 172 КПК України, без виклику власника майна.

У судове засідання слідчий не з`явився, але подав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі.

Власник майна ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду клопотання була повідомлена своєчасно і належним чином, однак надала суду заяву, згідно якої не заперечує проти накладення арешту та просить розглянути справу у її відсутності.

Зважаючи на неявку в судове засідання осіб, які беруть участь у розгляді клопотання, фіксування за допомогою технічних засобів, відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, не здійснювалося.

Дослідивши матеріали внесеного клопотання з додатками, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

В частині 1 статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.2 цієї ж статті арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За змістом ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 11 статті 170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

З матеріалів клопотання встановлено, що слідчим управлінням ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000142 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, в рамках якого досліджуються обставини щодо шахрайського заволодіння належної ОСОБА_4 земельної ділянки та дачного будинку, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 , шляхом підроблення технічного паспорту на житловий будинок та декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Постановою старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_3 від 28.03.2018 року будинок АДРЕСА_1 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000142.

Слідчим доведено, що дачний будинок з господарськими будівлями, який знаходяться в АДРЕСА_1 , має значення речового доказу у кримінальному проваджені №0000142 та відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, оскільки являлись об`єктом вчиненого злочину.

Також слідчим, на виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України, доведено слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речового доказу, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя враховує можливість використання вказаних у клопотанні речей, як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, а тому клопотання слід задоволити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого - задоволити.

Накласти арешт, шляхом заборони розпорядження, на дачний будинок з господарськими будівлями, що розташований в АДРЕСА_1 , який згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно зареєстрований на праві приватної власності за ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1