Номер провадження: 11-кп/785/675/17
Номер справи місцевого суду: 513/1834/14-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.10.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційні скарги прокурора прокуратури Одеської області ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Саратського районного суду Одеської області від 13.03.2017 року, по кримінальному провадженню, внесеному в ЄРДР за №0003989 від 19.12.2013 року, яким
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Фараонівка Саратського району Одеської області, громадянин України, одружений, маючий на утриманні малолітню дитину, не працюючий, зареєстрований за адресою, АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою, АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

засуджений за ч.2 ст. 286 КК України до 4 років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1рік.

На підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування призначеного основного покарання з іспитовим строком 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Зазначеним вироком суду ОСОБА_9 , засуджений за те, що 8 грудня 2013 року приблизно о 18:00 год., в темну пору доби, в порушення п. 2.3 «б», п. 19.3 Правил дорожнього руху України, керуючи технічно справним вантажним бортовим автомобілем «Газ-33021» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух у правій смузі проїзної частини вулиці Шкільна с. Пшеничне Саратського району Одеської області, що має по одній смузі руху в кожному напрямку, з боку с. Фараонівка у напрямку смт. Сарата зі швидкістю близько 40 км/год., наближаючись до ділянки проїзної частини перед будинком №121 по вул. Шкільна зазначеного населеного пункту, розташованому ліворуч за ходом руху автомобіля, діючи з необережності, неналежним чином слідкував за дорожньою обстановкою, відповідним чином не зреагував на її зміну, а саме на невстановлений у ході досудового розслідування транспортний засіб, який наближався у зустрічному напрямку з вімкнутим яркім світлом фар, що його засліпив ОСОБА_9 , нехтуючи особистою безпекою та безпекою інших учасників руху, продовжив рух.
Внаслідок своїх самовпевнених дій ОСОБА_9 не доїжджаючи біля 46,1м до будинку АДРЕСА_3 , допустив наїзд передньою лівою частиною кузова керованого ним транспортного засобу на праву бокову частину інвалідної коляски під керуванням ОСОБА_11 , що перетинав смугу руху його автомобіля зліва направо, чим створював небезпеку для руху.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_11 були спричинені, згідно судово-медичної експертизи №165 від 18 січня 2014 року, тяжкі тілесні ушкодження,від яих настала смерть потерпілого ОСОБА_11 .
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить вирок суду змінити та призначити йому більш м`яке основне покарання, без позбавлення права керувати транспортним засобом посилаючись на те, що призначене покарання є несправедливим через суворість, не відповідає особі обвинуваченого, а також призначене без урахування того, що ОСОБА_9 працює водієм, матеріальну шкоду відшкодовано, має на утримання вагітну дружину та малолітню дитину, позбавлення права керування транспортними засобами приведе до тяжкого матеріального стану його та його родину.
Крім того, при призначені покарання суд не дав належної оцінки тому, що потерпілий був у стані алкогольного сп`яніння, що викликало порушення мислення та орієнтування і сприйняття ситуації, його поведінка була необережною. З необачною поведінкою потерпілого, ОСОБА_9 був позбавлений можливості уникнути наїзду.
В апеляційній скарзі прокурор прокуратури Одеської області ОСОБА_10 просить вирок суду скасувати частково, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України та призначити покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком 3 роки, посилаючись на те, що призначене покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, так як при призначені покарання судом не враховано особу обвинуваченого, який вини в скоєному кримінальному правопорушенні не визнав, на протязі судового слідства намагався ввести суд в оману наданням неправдивих показів, не розкаявся та проявив злочинну самовпевненість в наслідок чого загинула людина-інвалід,на підставі чого суд безпідставно звільнив ОСОБА_9 від відбування основаного покарання.
Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Так, відповідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Вина обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, встановлена судом першої інстанції з дотриманням вимог матеріального та процесуального закону, на підставі об`єктивно та в повному обсязі з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та правильно оціненими судом, відповідно до вимог ст. 94 КПК України. Висновки у вироку суду відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, яке розглянуто судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. 370 КПК України.

В апеляційних скаргах не оспорюються встановлені судом фактичні обставини кримінального правопорушення, доведеність вини та кваліфікація дій обвинуваченого у вироку суду.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок в частині призначеного покарання в зв`язку з невідповідністю покарання у вироку суду тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, просить призначити ОСОБА_9 покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком 3 роки,
Однак, зазначені доводи не можуть бути прийняті до уваги, так як спростовуються змістом вироку суду, в якому, згідно вимог ст. 65 КК України, враховані ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, а також відсутність обставин, які б обтяжували покарання, на підставі цього суд належним чином мотивував призначення ОСОБА_9 покарання у межах санкції ст. 286 ч. 2 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Суд першої інстанції визначив вид та міру покарання обвинуваченому відповідно до вимог ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є тяжким злочином, особу обвинуваченого, а також визнав наявність обставин, що пом`якшують покарання, врахував відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Так, суд встановив данні про особу обвинуваченого ОСОБА_9 , який має постійне місце проживання, де позитивно характеризується, має на утриманні малолітню дитину, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває та раніше не судимий.
Відповідно до вимог ст.66 КК України, суд визнав обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, зокрема, перебування на утриманні обвинуваченого малолітньої дитини, перше притягнення до кримінальної відповідальності та позитивне характеризування обвинуваченого за місцем проживання.
Відповідно до вимог ст. 67 КК України, суд встановив відсутність обставин, що обтяжують покарання, що в апеляційних скаргах під сумнів не ставилося.
На підставі наведеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що суд першої інстанції встановив та врахував зазначені обставини, прямо передбачені кримінальним законом при призначені покарання за вчинення кримінального правопорушення, зокрема такі, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та призначив покарання у межах санкції ст. 286 ч. 2 КК України, у вигляді 4 років позбавлення волі,з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1рік, яке є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Доводи апеляційної скарги про те, що при призначені покарання суд не врахував, що обвинувачений ОСОБА_9 вини в скоєному кримінальному правопорушенні не визнав, на протязі судового слідства намагався ввести суд в оману наданням неправдивих показі, не розкаявся та проявив злочинну самовпевненість в наслідок чого загинула людина-інвалід, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначені покарання суд зобов`язаний встановити та врахувати дані про особу обвинуваченого, вимоги зазначеної норми закону були виконанні судом при призначені покарання.
Крім того, при визначені покарання суд зобов`язаний врахувати дані про особу обвинуваченого, зокрема, про наявність на утриманні неповнолітніх дітей, оскільки це впливає, в тому числі, на права і інтереси дітей.
Також, доводи в апеляційній скарзі обвинуваченого про те, що призначене покарання є занадто суровим, не можуть бути прийняті до уваги, так як спростовуються змістом вироку суду, в якому враховані дані про особу обвинуваченого, в тому числі зазначені в апеляційній скарзі, а також визнанні обставини, що пом`якшують покарання, зазначені в апеляційній скарзі, на підставі чого покарання призначено у межах санкції ст. 286 ч. 2 КК України.
На підставі наведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.75 КК України, звільнив ОСОБА_9 від відбування призначеного основного покарання з іспитовим строком, так як прийшов до обґрунтованого висновку про можливість його виправлення без відбування покарання, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, а також наведених даних щодо особи обвинуваченого, а саме міцності його соціальних зв`язків, наявність дитини, постійного місця проживання, за яким він характеризується позитивно.
Також обґрунтованість та правильність застосування судом першої інстанції ст. 75 КК України підтверджується тим, що обвинувачений після виявлення злочину за зазначений термін не вчинив нових злочинів або правопорушень.
Крім того, апеляцій суд не може прийняті до уваги доводи прокурора про те, що звільнення обвинуваченого від відбування основного покарання не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, так як ст. 75 КК України передбачено звільнення особи від відбування покарання у разі, якщо суд прийде до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
При таких обставинах, апеляційний суд приходить до висновку про те, що доводи апеляційних скарг підтвердження не знайшли, при розгляді апеляційних скарг не встановлено обставин, які б підтверджували незаконне, а також невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, в зв`язку з чим підстав, передбачених ст.ст. 413, 414 КПК України, для скасування вироку суду, не вбачається, судове рішення ухвалене з врахуванням вимог кримінального та кримінального процесуального закону.
Разом з тим, згідно п. «в» ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році», звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: які не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_9 раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину, визнаний винним у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким, апеляційний суд вважає, що клопотання захисника ОСОБА_8 підлягає задоволенню, а обвинувачений ОСОБА_9 має бути звільнений від відбування основного покарання на підставі ст. 1 п. «в» ЗУ «Про амністію у 2016 році».

Керуючись ст.ст.376 ч. 2, 404, 405,407, 419 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:
Апеляційні скарги прокурора прокуратури Одеської області ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_9 - залишити без задоволення.
Вирок Саратського районного суду Одеської області від 13.03.2017 року, яким ОСОБА_9 , засуджений за ч.2 ст. 286 КК України до 4 років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1рік, та на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування призначеного основного покарання з іспитовим строком 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України, залишити без змін.
Задовольнити заяву захисника ОСОБА_8 про застосування п. «в» ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році», та звільнити ОСОБА_9 від відбування основного покарання за вироком суду.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 3 місяців з моменту набрання ухвалою законної сили.
Повний текст ухвали суду буде оголошений 06.10.2017 року, о 10:30 год., в залі судового засідання апеляційного суду Одеської області.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підпис) (підпис) (підпис)

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного

суду Одеської області ОСОБА_2