Справа № 676/2852/16-к
Провадження № 1-кп/676/15/18
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 січня 2018 року м. Кам`янець-Подільський
Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню за ч.ч 2, 3 ст. 185 КК України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігів, проживаючого АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:
-20.01.2000 року Кам`янець-Подільським районний судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 81, ч. 1 ст. 89, ст. 208, ст. 42 КК України 1960 року до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого умовно-достроково на підставі ухвали Шепетівського районного суду Хмельницької області на невідбутий строк 1 рік 3 місяці 12 днів;
-11.07.2003 року Кам`янець-Подільським міськрайонний судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ст. 70, ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого по відбуттю строку покарання;
-26.08.2009 року Кам`янець-Подільським міськрайонний судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 199 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;
-18.01.2011 року Кам`янець-Подільським міськрайонний судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 307 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого по відбуттю строку покарання;
-10.11.2016 року Апеляційним судом Хмельницької області за ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі,
ОСОБА_8 , 20.12.2015 року близько 23 год. 30 хв. на четвертому поверсі будинку АДРЕСА_2 , зірвавши ударом ноги навісний замок на дверях підсобного приміщення, проник всередину, звідки умисно, таємно, з корисливих мотивів, повторно викрав велосипед марки «PHIL», вартістю 2000 грн., заподіявши потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на вказану суму.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненні вказаного епізоду крадіжки не визнав, заперечив свою участь у ньому, суду пояснив, що жодного відношення до викрадення велосипеда потерпілого ОСОБА_6 немає так як у вказаний час перебував в іншому місці.
Невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_8 , розцінюється судом як намагання уникнути ним відповідальності, його покази спростовуються в суді показами потерпілого, свідків, а також матеріалами кримінального провадження.
Потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що в травні 2015 року придбав для сина велосипед «PHIL», який в жовтні 2015 року закрив до підсобного приміщення на 4-му поверсі гуртожитку за місцем власного проживання. В січні 2016 року виявив відсутність велосипеда у підсобному приміщенні, однак будь-яких заяв до поліції не писав. По спливу декількох місяців додому приїхали працівники поліції із обвинуваченим ОСОБА_8 , який показував звідки ним було викрадено велосипед. За тими видовими ознаками які вказував обвинувачений зрозумів, що ОСОБА_8 викрав саме його велосипед.
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні, пояснив, що у вечірню пору доби 06.01.2016 року, вживаючи спиртні напої з ОСОБА_11 у магазині біля залізничного вокзалу, до них підійшов ОСОБА_8 та запропонував придбати велосипед. На пропозицію ОСОБА_8 погодились та попросили оглянути велосипед, на що ОСОБА_8 повідомив, що велосипед знаходиться вдома в с. Оленівка Кам`янець-Подільського району. Тоді втрьох на таксі поїхали в с. Оленівка, по приїзду він пішов до ОСОБА_11 додому, який також проживав у цьому селі, а ОСОБА_8 пішов до себе додому. Через деякий час ОСОБА_8 прикачав велосипед за місцем проживання ОСОБА_11 і останній дав йому 50 грн. з умовою, що залишок в 100 грн. віддасть згодом. Крім того, зазначив, що вказаний велосипед був з опущеною подвійною рамою (у виді жіночого велосипеду), синього з червоним кольору. Протягом 5-ти місяців велосипед знаходився у ОСОБА_11 на подвір`ї, а потім вони спільно продали його через інтернет-ресурс «OLX» за 1000 грн. Підтвердив, що влітку до них приходили працівники поліції з приводу вказаного велосипеда.
Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 06.04.2016 року (т. 2 а.с. 52) ОСОБА_6 заявив, що в період з 07 год. 00 хв. 01.01.2016 року по 19 год. 02.01.2016 року невстановлена особа у приміщенні будинку АДРЕСА_2 із комори загального користування викрала велосипед. Того ж дня, до ЄРДР внесено відомості по даному факту з попередньою правовою кваліфікацією за ст. 185 ч. 1 КК України, яку відповідно до постанови слідчого СВ Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_12 від 07.04.2015 року було змінено на ст. 185 ч. 3 КК України.
Даними протоколу огляду місця події від 06.04.2016 року (т. 2 а.с. 54) було оглянуто територію 4-го поверху в будинку АДРЕСА_2 , де розташована комора, дерев`яні двері до якої зачиняються на замок.
Зовнішній вигляд викраденого велосипеда марки «PHIL» відображено на фотознімку (т. 2 а.с. 60), який надав потерпілий ОСОБА_6 , що підтверджено даними його заяви (т. 2 а.с. 59).
Згідно довідки ПП ОСОБА_13 (т. 2 а.с. 61) вартість бувшого у використанні велосипеда марки «PHIL» станом на 02.01.2016 року могла становити 2000 грн.
Як встановлено з даних протоколу проведення слідчого експерименту з фото-таблицею від 25.05.2016 року (т. 2 а.с. 95-103), ОСОБА_8 у присутності захисника ОСОБА_9 , добровільно у довільній формі розповів та показав на місці події, як та за яких обставин він 25.12.2016 року, зірвавши навісний замок з дверей підсобного приміщення в під`їзді будинку АДРЕСА_2 , здійснив крадіжку велосипеда.
Відповідно до протоколу пред`явлення речі для впізнання за фотознімками від 27.05.2017 року (т. 2 а.с. 108-110) обвинувачений ОСОБА_8 впізнав за фотокартками велосипед, який ним було викрадено з підсобного приміщення в під`їзді будинку АДРЕСА_2 .
Твердження обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що він не викрадав велосипед потерпілого ОСОБА_6 , оскільки перебував поза межами м. Кам`янець-Подільського, спростовано показами потерпілого ОСОБА_6 , який в судовому засіданні зазначив, що в січні 2016 року виявив зникнення власного велосипеда з підсобного приміщення на 4-му поверсі гуртожитку по АДРЕСА_2 . З даного приводу, з жодними заявами до працівників поліції не звертався. По спливу декількох місяців до нього додому приїхали працівники поліції з обвинуваченим ОСОБА_8 , який показав звідки та яким саме чином ним було викрадено велосипед, крім того, працівниками поліції ОСОБА_6 було надано для огляду фотокартку викраденого велосипеда, на якій останній за видовими ознаками (опущена подвійна рама та переварені деталі) впізнав свій велосипед. Дані покази ОСОБА_6 повністю підтверджуються протоколом проведення слідчого експерименту з фото-таблицею від 25.05.2016 року (т. 2 а.с. 95-103), де ОСОБА_8 у присутності захисника, добровільно у довільній формі розповів та показав на місці події, де, коли та за яких обставин він вчинив крадіжку даного велосипеда. Відповідно до протоколу пред`явлення речі для впізнання за фотознімками від 27.05.2017 року (т. 2 а.с. 108-110) ОСОБА_8 впізнав за фотокартками велосипед, який ним було викрадено з підсобного приміщення в під`їзді будинку АДРЕСА_2 . Факт продажу обвинуваченим велосипеда доводиться поясненнями свідка ОСОБА_10 з показів якого вбачається, що 06.01.2016 року на пропозицію ОСОБА_8 , разом з ОСОБА_11 , купили в нього велосипед за 50 грн. При цьому підтвердив той факт, що влітку 2016 року з приводу даного велосипеда до них приходили працівники поліції, однак велосипед вже був проданий через інтернет-ресурс. Також, описав куплений у ОСОБА_8 велосипед, який за видовими ознаками (опущена подвійна рама) та за кольором (синього з червоним) співпадає з описом велосипеда, який був викрадений у потерпілого ОСОБА_6 .
Також, досудовим розслідуванням ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що 23.01.2016 року близько 15 год. 35 хв. біля магазину «Фуршет» по вул. Гагаріна, 42/1 в м. Кам`янці-Подільському, скориставшись відсутністю нагляду, з корисливих мотивів умисно таємно повторно викрав велосипед марки «Specialized P1», який знаходився зліва від вхідних дверей у вказаний магазин, вартістю 2500 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_14 майнової шкоди на вказану суму.
Крім того, досудовим розслідуванням ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що 26.03.2016 року близько 01 год. 00 хв. на першому поверсі будинку АДРЕСА_3 , скориставшись відсутністю нагляду, з корисливих мотивів умисно таємно повторно викрав велосипед марки «Olimpic» сірого кольору з двома багажниками, який знаходився під сходинковим маршем біля вхідних дверей з тильної сторони будинку, вартістю 1000 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди на вказану суму.
Дії обвинуваченого ОСОБА_8 по епізодам від 23.01.2016 року та 26.03.2016 року кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненні крадіжок велосипедів по епізодам, які мали місце 23.01.2016 року та 26.03.2016 року, не визнав та суду пояснив, що у період вчинення крадіжок перебував на роботі в с. Боришківці Кам`янець-Подільського району. В ході досудового розслідування визнавав вказані епізоди крадіжок через прохання слідчого ОСОБА_12 . Будь-яких обставин вчинення вказаних крадіжок йому не відомо.
Дослідивши всі представлені суду докази стосовно обвинувачення ОСОБА_8 у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, по епізодам щодо потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_7 , суд приходить до переконання, що дане обвинувачення не знайшло свого підтвердження достатніми та допустимими доказами, а відтак обвинувачений підлягає виправданню за цими звинуваченнями на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України.
Як свідчить аналіз представлених суду доказів, вказане обвинувачення ОСОБА_8 ґрунтувалось на припущеннях органу досудового слідства про його причетність до вчинення такого злочину, з огляду лише на дані про особу ОСОБА_8 , який має непогашені судимості за вчинення злочинів проти власності, та визнання ОСОБА_8 винуватості у вчиненні вказаних епізодів в ході досудового розслідування. Однак обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні взагалі не визнав вину у вчиненні вказаних двох епізодів злочинної діяльності, вказавши, що на досудовому розслідуванні визнавав свою вину лише на прохання слідчого, при цьому будь-яких обставин скоєння вказаних крадіжок йому не відомі.
Представлені ж суду в якості доказів щодо вчинення крадіжок в потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_7 витяги з ЄРДР (т. 2 а.с. 1, 27), протоколи прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 23.01.2016 року та 26.03.2016 року (т. 2 а.с. 7, 35) та протоколи огляду місця події від 23.01.2016 року та 26.03.2016 року (т. 2 а.с. 8-10, 34) підтверджують тільки факт вчинення крадіжок велосипедів, які належать потерпілим ОСОБА_14 та ОСОБА_7 , що мало місце біля магазину «Фуршет» по вул. Гагаріна, 42/1 та в приміщенні будинку АДРЕСА_3 , і жодним чином не вказують на причетність ОСОБА_8 до їх скоєння.
Наданими стороною обвинувачення в якості доказів довідками ПП ОСОБА_13 (т. 2 а.с. 20, 45) встановлено лише ринкову вартість викрадених велосипедів марки «Specialized P1» та «Olimpic».
Фотознімками, наданими на підставі заяви потерпілого ОСОБА_14 (т. 2 а.с. 16-19) підтверджено лише зовнішній вигляд викраденого велосипеда марки «Specialized P1».
Натомість, потерпілий ОСОБА_7 суду пояснив, що в березні 2016 року залишав належний йому велосипед «Olimpic» під сходинковим маршем біля вхідних дверей, примкнувши при цьому велосипед ланцюгом до сходів. Зранку виявивши відсутність власного велосипеда, звернувся в поліцію. Виявив сумнів в тому, що ОСОБА_8 вчинив крадіжку його велосипеда, оскільки обвинувачений на досудовому розслідуванні вказував, що велосипед був без рами, а на його велосипеді наявні аж дві рами, а також обвинувачений вказував, що просто взяв велосипед, не зазначивши при цьому, що той був прикутий ланцюгом до сходів. Тобто, для того щоб викрасти його, ОСОБА_8 потрібно було мати з собою спеціальні інструменти.
Потерпілий ОСОБА_14 на неодноразові виклики суду для допиту його в судовому засіданні не з`являвся, будь-яких заяв, які б підтвердили поважність причин його неявки, не надходило. Також, прокурором не було забезпечено явку потерпілого ОСОБА_14 до суду, що свідчить про явне ухилення від дачі пояснень. А не допитавши потерпілого, суду не представляється за можливе з`ясувати всі необхідні обставини вчинення крадіжки по даному епізоду, встановити їх достовірність та співставити з показами обвинуваченого ОСОБА_8 для встановлення істини у справі.
Сторона обвинувачення безпідставно посилається як на доказ винуватості ОСОБА_8 на протокол проведення слідчого експерименту від 25.05.2016 року (т. 2 а.с. 95-103), оскільки дані, зазначені в ньому, не узгоджуються з поясненнями потерпілого ОСОБА_7 . Так, в протоколі проведення слідчого експерименту зазначено, що ОСОБА_8 вказав на вхід в під`їзд будинку АДРЕСА_3 , куди він пройшов та вказав на місце на першому поверсі, де знаходився велосипед. Натомість, з пояснень потерпілого вбачається, що велосипед був пристебнутий до сходів ланцюгом, а ОСОБА_8 нічого не зазначив про ланцюг і про те яким чином йому вдалося його відстебнути. Таким чином, суд ставить під сумнів дані по вказаному епізоді крадіжки у протоколі проведення слідчого експерименту і не може брати їх до уваги, посилаючись на них як на доказ вини обвинуваченого.
Крім того, з огляду на те, що обвинувачений ОСОБА_8 вину по епізоду крадіжки велосипеда в потерпілого ОСОБА_14 не визнав, сам потерпілий в судове засідання не з`явився, суд ставить під сумнів дані, які містяться в протоколі проведення слідчого експерименту щодо цього епізоду, оскільки підтвердити їх поясненнями потерпілого ОСОБА_14 суд можливості не має, а будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_8 стороною обвинувачення не надано.
Суд дослідивши та оцінивши перераховані вище докази та пояснення потерпілого ОСОБА_7 , приходить до висновку, що факт скоєння крадіжок велосипедів марки «Specialized P1» та «Olimpic» біля магазину «Фуршет» по вул. Гагаріна, 42/1 в м. Кам`янці-Подільському та з-під сходинкового маршу на першому поверсі будинку АДРЕСА_3 , мали місце, однак вини ОСОБА_8 у вчиненні вказаних крадіжок стороною обвинувачення не доведено, а судом в ході судового розгляду не встановлено.
Разом з тим, досудовим розслідуванням ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, 18.10.2016 року близько 00 год. 35 хв., неподалік входу в міський ринок по просп. Грушевського, 25 в м. Кам`янці-Подільському, під приводом налаштування послуг інтернет-зв`язку отримав від ОСОБА_15 мобільний телефон марки «SONY ERRICSON XPERIA MT 27i» ІМЕІ: НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 . Після того, ОСОБА_8 тримаючи мобільний телефон в руках, скориставшись тим, що ОСОБА_15 перебуває біля кіоску по продажу кави та не спостерігає за його діями та за мобільним телефоном, шляхом вільного доступу, умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, викрав мобільний телефон марки «SONY ERRICSON XPERIA MT 27i» ІМЕІ НОМЕР_1 , вартістю 909 грн., укомплектований сім-карткою оператора стільникового зв`язку «Київстар» № НОМЕР_2 , вартістю 20 грн., прозорим силіконовим чохлом вартістю 72 грн., спричинивши потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 1001 грн.
Обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненні вказаного епізоду крадіжки визнав частково та суду пояснив, що 18.10.2016 року в обідню пору доби зайшов за місцем проживання ОСОБА_15 в підвал біля оптової бази «Гермес» по просп. Грушевського в м. Кам`янці-Подільському, де ОСОБА_15 з ОСОБА_5 вживали спиртні напої. ОСОБА_5 , побачивши його, одразу пішов з підвалу, залишивши ОСОБА_15 свій мобільний телефон для прослуховування музики. Після спільного вживання з ОСОБА_16 спиртних напоїв, вдвох пішли до кіоску, що знаходиться по просп. Грушевського, щоб випити кави, де ОСОБА_15 повідомив, що має намір продати мобільний телефон ОСОБА_5 . З метою уникнення такого продажу попросив у ОСОБА_15 телефон ОСОБА_5 щоб послухати музику, на що той погодився та передав телефон йому в руки. Поки ОСОБА_15 замовляв каву в кіоску, пішов до міського відділу поліції, де передав телефон ОСОБА_5 працівнику поліції на прізвище « ОСОБА_17 ». Зазначив, що в той день будь-яким особам не пропонував придбати даний мобільний телефон.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що 17.10.2016 року в вечірню пору доби в закинутому підвалі біля бази «Гермес» разом із ОСОБА_15 вживав алкогольні напої. Коли йшов додому, на прохання ОСОБА_15 залишив йому свій мобільний телефон «SONY ERRICSON XPERIA» для прослуховування музики, при цьому домовився, що наступного дня його забере. Однак на наступний день ОСОБА_15 повідомив, що мобільний телефон у нього викрав ОСОБА_8 . Приблизно через п`ять днів зустрів працівника поліції ОСОБА_18 та розповів про крадіжку телефону, на що останній повідомив, що телефон знаходиться в нього та сказав написати заяву про вчинене правопорушення. Після написання заяви, мобільний телефон йому було повернуто слідчою поліції.
Свідок ОСОБА_19 , в судовому засіданні пояснив, що в середині жовтня 2016 року близько 10 год. 00 хв. на зупинці громадського транспорту біля центрального ринку по просп. Грушевського в м. Кам`янці-Подільському, до нього підійшов ОСОБА_8 та запропонував придбати мобільний телефон марки «SONY ERRICSON XPERIA» в чорному чохлі за 300 грн. На запитання звідки у нього даний мобільний телефон, ОСОБА_8 відповів, що знайшов. Вважаючи, що телефон має сумнівне походження, відмовився від купівлі даного телефону. Через 2-3 дні про дану розмову повідомив оперативного працівника поліції на прізвище « ОСОБА_20 ».
Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснив, що в жовтні 2016 року близько 21 год. разом із ОСОБА_21 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 на лавці в алеї по просп. Грушевського, біля оптової бази «Гермес» в м. Кам`янці-Подільському розпивали спиртні напої. Коли ОСОБА_5 йшов додому, то залишив йому свій мобільний телефон для прослуховування музики. Коли ОСОБА_22 також пішов з алеї, разом із ОСОБА_8 пішли до кіоску через дорогу щоб випити кави. Підійшовши до кіоску, ОСОБА_8 попросив дати йому мобільний телефон, що він і зробив. Замовивши каву, повернувся до ОСОБА_8 та побачив, що останнього немає.
Свідок ОСОБА_18 , оперуповноважений Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області, в судовому засіданні пояснив, що 18.10.2016 року в чергову частину міського відділу поліції прийшов ОСОБА_5 та повідомив про викрадення мобільного телефону, про що написав відповідну заяву. Проведеними першочерговими оперативними заходами було встановлено, що ОСОБА_5 після спільного розпиття спиртних напоїв залишив свій мобільний телефон ОСОБА_15 для прослуховування музики. Останній в свою чергу передав вказаний телефон ОСОБА_8 , який зник з телефоном в той час, коли ОСОБА_15 замовляв каву в кіоску. 20.10.2016 року ОСОБА_8 добровільно видав викрадений телефон, про що було складено відповідні процесуальні документи. Зазначив, що у нього в кабінеті не могло бути викраденого у ОСОБА_5 мобільного телефону до його повідомлення про злочин.
Свідок ОСОБА_23 , оперуповноважений Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області, суду пояснив, що був присутній під час проведення слідчого експерименту в приміщенні гуртожитків за адресою вул. Пушкінська, 47, вул. Привокзальна, 12 та в будинку по вул. Гагаріна навпроти магазину «Фуршет» в м. Кам`янці-Подільському, в ході якого ОСОБА_8 показував як саме викрадав велосипеди. Зазначив, що по епізоду крадіжки мобільного телефону в потерпілого ОСОБА_5 не здійснював оперативний супровід, а тому будь-яких мобільних телефонів від ОСОБА_8 не отримував.
Дослідивши всі представлені суду докази стосовно обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні крадіжки, кваліфікуючою ознакою якої є повторність, щодо потерпілого ОСОБА_5 , суд приходить до переконання, що дане обвинувачення не знайшло свого підтвердження достатніми та допустимими доказами, а відтак обвинувачений підлягає виправданню за цим звинуваченням на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України.
При цьому суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта та на підставі доказів, наданих суду сторонами кримінального провадження.
Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» № 10 від 06.11.2009 року крадіжка це таємне викрадення чужого майна, тобто викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб. Викрадення визнається таємним коли воно здійснюється: у відсутності власника майна та інших осіб; у присутності власника або інших осіб, але непомітно для них; у присутності очевидців, які спостерігають за винним, але не усвідомлюють протиправність його дій; у присутності осіб, які в силу певних обставин завідомо для винного не здатних усвідомлювати те, що відбувається; у присутності осіб, що спостерігають за діями винного, усвідомлюють протиправний характер його дій, але не дають знати про свою присутність. Викрадення завжди полягає в активній поведінці винної особи, спрямованій на незаконне та безоплатне вилучення чужого майна поза волею власника або законного користувача майна.
Як свідчить аналіз наданих в судовому засіданні пояснень потерпілого, обвинуваченого та свідків, ОСОБА_8 отримав із рук в руки мобільний телефон від ОСОБА_15 під приводом перемикання музики. В свою чергу, ОСОБА_15 вказаний мобільний телефон залишив потерпілий ОСОБА_5 для тимчасового користування (прослуховування музики) з умовою забрати його наступного дня. В подальшому ОСОБА_8 , отримавши від ОСОБА_15 належний ОСОБА_5 мобільний телефон, в момент коли той замовляв каву в кіоску, пішов у невідомому напрямку. З наведеного вище слідує, що в діянні ОСОБА_8 відсутня така обов`язкова об`єктивна ознака, притаманна лише такому складу злочину як крадіжка, - таємність, оскільки ОСОБА_8 відкрито на своє прохання отримав телефон від ОСОБА_15 з рук в руки, а не таємно ним заволодів поза волею користувача вказаного майна.
Відповідно до ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
А тому, суд дійшов висновку, що сторона обвинувачення помилково посилається як на доказ підтвердження вини ОСОБА_8 на протокол добровільного надання предметів, що мають доказове значення, для приєднання до матеріалів кримінального провадження від 20.10.2016 року, оскільки даний процесуальний документ не відповідає законним вимогам КПК України, так як його було складено ще до того як внесено відповідні відомості про вчинення вказаного кримінального порушення до ЄРДР.
З огляду на вказане вище, суд ставить під сумнів пояснення поліцейського ОСОБА_18 , який в судовому засіданні ствердив, що після повідомлення про злочин потерпілим ОСОБА_5 в ході здійснення оперативних заходів було встановлено, що мобільним телефоном заволодів ОСОБА_8 , який добровільно надав його працівникам поліції. Оскільки здійснення оперативних заходів у розслідуванні кримінального провадження допускається лише після внесення відповідних відомостей до ЄРДР.
Така неузгодженість важливих процесуальних документів в рамках одного кримінального провадження, дає суду підстави вважати, що твердження обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що він сам добровільно приніс мобільний телефон ОСОБА_5 до поліції, є правдивими. Крім того, в ході досудового розслідування допит потерпілого ОСОБА_5 проводився 20.10.2016 року з 20 год. 00 хв. до 21. год. 00 хв., а допит свідка ОСОБА_15 того ж дня з 19 год. 50 хв. до 20 год. 20 хв., тобто вже після того як ОСОБА_8 добровільно надав поліцейському ОСОБА_18 мобільний телефон.
Що стосується даних, які містяться в протоколі проведення слідчого експерименту від 26.10.2016 року (т. 3 а.с. 53-57), то ними підтверджено, що ОСОБА_15 на прохання ОСОБА_8 надав йому належний ОСОБА_5 мобільний телефон, що вкотре спростовує таємність дій ОСОБА_8 , спрямованих на викрадення телефону, як кваліфіковано стороною обвинувачення.
Щодо визнання вини ОСОБА_8 у вчиненні крадіжки телефону як зазначено в протоколі проведення слідчого експерименту від 26.10.2016 року, то суд в силу його психічних відхилень (легкої розумової відсталості) не може брати до уваги даний доказ та розцінювати як підтвердження його вини.
Наданими стороною обвинувачення в якості доказів висновком судово-товарознавчої експертизи № 1023т від 27.10.2016 року (т. 3 а.с. 27-30) та довідками ПП ОСОБА_26 (т. 3 а.с. 32) встановлено лише ринкову вартість мобільного телефону марки «SONY ERRICSON XPERIA MT 27i», чохла, та сім-картки мобільного оператора «Київстар».
Також, протоколом огляду доказів від 21.10.2016 року (т. 3 а.с. 22) було оглянуто мобільний телефон марки «SONY ERRICSON XPERIA MT 27i», ІМЕІ НОМЕР_1 , укомплектований чохлом та сім-картою мобільного оператора «Київстар».
Відповідно до ст. 95 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, при цьому жодний доказ не має наперед встановленої сили.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ст. 62 Конституції України, ст. ст. 7, 17 та ч. 3 ст. 373 КПК України, кожна людина має право на справедливий розгляд справи, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях та ухвалюється лише за умови, якщо під час судового розгляду вина обвинуваченого у скоєні конкретного злочину повністю доведена належними, допустимими доказами, які безпосередньо досліджені в судовому засіданні із застосуванням принципу змагальності сторін у поданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року № 5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» визнано неприпустимим обвинувальний ухил при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь підсудного. Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.
Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви стосовно доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
З ч.ч. 1, 2 ст. 91 КПК України вбачається, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, серед іншого, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Обов`язок доказування покладається на слідчого, прокурора. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.
Так, у справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» від 6 грудня 1988 року в п. 146 Європейський суд з прав людини зазначив, що «принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний скоїв злочин, який ставиться йому в провину; обов`язок доведення лежить на обвинуваченні і всі сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого. Європейський суд з прав людини також підкреслив, що за змістом п. 2 ст. 6 Конвенції, докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, повинні відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.
З урахуванням вищезазначеного, вина ОСОБА_8 в умисному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, по епізодам щодо потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_27 стороною обвинувачення не доведена, а тому його слід визнати невинуватим та виправдати, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КК України. Також, стороною обвинувачення не було доведено, що в діянні ОСОБА_8 є склад кримінального правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, по епізоду щодо потерпілого ОСОБА_5 , а тому його слід визнати невинуватим та виправдати, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КК України.
Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 602 від 26.10.2016 року (т. 3 а.с. 43-45) ОСОБА_8 на момент вчинення злочину та на час проведення експертизи виявляв легку розумову відсталість з поведінковими розладами, що не позбавляло його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними при вчиненні злочину. Застосування мір медичного характеру не потребує.
Таким чином в судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , яке виразилось у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням в інше приміщення (по епізоду щодо потерпілого ОСОБА_6 ), містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. Обвинувачений ОСОБА_8 винний у вчиненні цього кримінального правопорушення і підлягає покаранню за його вчинення.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України є умисним корисливим тяжким злочином, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 судом не встановлено.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_8 судом встановлено рецидив злочинів.
Зазначені в обвинувальному акті обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.
ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий, зокрема і за корисливі злочини, вчинив злочин по спливу декількох місяців після звільнення з місць реального позбавлення волі за попереднім вироком, перебуває на обліку у психіатра з діагнозом «Легка розумова відсталість», на обліку в нарколога не перебуває, за місцем проживання Слобідко-Кульчієвецькою сільською радою характеризується негативно, офіційно не працевлаштований, утриманців не має, враховуючи наведене, з урахуванням особи винного, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України. Призначеним покаранням слід поглинути покарання призначене вироком Апеляційного суду Хмельницької області від 10.11.2016 року.
Враховуючи ті обставини, що ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий, вчинив злочин незадовго після звільнення по відбуттю строку покарання в умовах реального позбавлення волі, дане свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення, враховуючи тяжкість і суспільну небезпечність вчиненого злочину та особу обвинуваченого, суд не вбачає підстав для застосування щодо нього статей 69 та 75 КК України.
До набрання вироком законної сили ОСОБА_8 слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Цивільний позов не заявлено.
Долю речових доказів та процесуальних витрат необхідно вирішити відповідно до ст.ст. 100, 124 КПК України.
Керуючись ст.ст. 373-375 КПК України,
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання покарання, призначеного цим вироком покарання за вироком апеляційного суду Хмельницької області від 10.11.2016 року, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили обрати у вигляді тримання під вартою.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з 25.01.2018 року, зарахувавши в строк час тримання під вартою: з 07.12.2016 року по 20.06.2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі; з 21.06.2017 року по 24.01.2018 року відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
ОСОБА_8 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, у частині обвинувачення по епізодам щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_14 та виправдати його на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України.
ОСОБА_8 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, у частині обвинувачення по епізоду щодо ОСОБА_5 та виправдати його на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України.
Цивільний позов не заявлено.
Речовий доказ згідно постанови про приєднання предметів, що мають доказове значення до матеріалів кримінального провадження від 21.10.2016 року (т.3 а.с. 23) повернути ОСОБА_5 .
Процесуальні витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 263 грн. 88 коп. (т. 3 а.с. 16), віднести на рахунок держави.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку може бути отримана в суді учасниками судового провадження. Обвинуваченим та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Суддя