Справа № 308/8912/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 листопада 2017 року м. Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого суді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в залі суду, в місті Ужгороді, матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000669 від 09.03.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
12 вересня 2017 року до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000669 від 09.03.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України.

Ухвалою судді 12.03.2017 року по вказаному кримінальному провадженні призначено підготовче засідання.

Прокурор висловив думку про відсутність перешкод для призначення судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник висловили думку про відсутність перешкод для призначення судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Потерпілий ОСОБА_6 не заперечив проти для призначення судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

З`ясувавши всі питання, що пов`язані з підготовкою до судового розгляду, приймаючи підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 ч.3 ст.314 КПК України не встановлено, оскільки угода між сторонами не укладена, справа підсудна Ужгородському міськрайонному суду Закарпатської області, підстав для закриття провадження, передбачених пунктами 4-8 ч.1 ст.284 КПК України, чи для повернення обвинувального акту прокурору, із-за його невідповідності вимогам КПК України, відсутні, суд прийшов до висновку про достатність підстав для призначення судового розгляду кримінального провадження у відкритому судовому засіданні.

У підготовчому судовому засіданні будь-яких клопотань, які перешкоджають призначенню судового розгляду, не заявлено.

Частиною 3 статті 315 КПК України визначено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України суд, незалежно від наявності клопотань зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження 21.07.2017 року ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 15.09.2017 року. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 14 вересня 2017 року обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на період судового розгляду справи, але не більше ніж на 60 днів - до 11 листопада 2017 року.

У судовому засіданні прокурор просив продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_5 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк два місяці, оскільки відсутні будь-які дані про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 у судовому засіданні клопотав про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який у вигляді домашнього арешту. Обвинувачений підтримав думку захисника. Потерпілий вказав про відсутність у нього будь-яких претензій до обвинуваченого.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

Суд враховує, що при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою згідно ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 21 липня 2017 року слідчим суддею враховувалось, що наявна обґрунтована підозра про вчинення підозрюваним ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України; він підозрюваний у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років; ОСОБА_5 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Ужгороді, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не має постійного місця роботи, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину щодо свого рідного брата, раніше притягувався до кримінальної відповідальності: за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.04.2012 року за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 296 КК України був засуджений до 5 років позбавлення волі, від відбування яких звільнений з іспитовим строком на 3 роки, за ухвалою від 20.04.2015 року звільнений від призначеного покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку, тобто у відповідності до ст. 89 КК України, зазначена судимість є погашеною, а також за вироком Солом`янського районного суду міста Києва за ч. 2 ст. 406 КК України до 2 років позбавлення волі, від відбування якого був звільнений з іспитовим строком на 1 рік, дані щодо винесення судом ухвали про звільненні від призначеного покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку відсутні; ОСОБА_5 перебуває на диспансерному обліку в психоневрологічному відділенні Ужгородської міської поліклініки із 2015 року; у лікарів нарколога та фтизіатра на обліку не перебуває; ОСОБА_5 знаходився в розшуку, працівниками ВКП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області; за ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.03.2017 року було надано дозвіл на затримання ОСОБА_5 з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою; його було затримано 20.07.2017 року о 17 год. 00 хв. за орієнтуванням та доставлено в суд для розгляду клопотання.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

Суду не надано достатньо доказів обставин, які свідчать про наявність необґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення та наявність підстав вважати, що ОСОБА_5 залишаючись на волі, не буде ухилятись від суду, не надано докази погіршення його стану здоров`я та доказів на підтвердження міцності його соціальних зв`язків в місті постійного проживання, наявність постійного місця роботи, належних доказів про репутацію, майновий стан.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Одночасно, в рішенні Харченко проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом свободи особистості.

З огляду на наведене, суд бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, санкція якого передбачає позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, ураховує особу обвинуваченого, відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, він ніде не працює та не має постійного джерела доходів, його сімейний стан.

Заслухавши учасників судового засідання, враховуючи вищенаведені ризики і обставини, які у своїй сукупності беруться до уваги судом при вирішенні питання про продовження обраного обвинуваченому запобіжного заходу, суд вважає, що обставини, зазначені при обранні запобіжного заходу продовжують існувати і по даний час, судове провадження не закінчено, ОСОБА_5 перебуваючи на волі може ухилятися від явки до суду і виконання процесуальних рішень, а також перешкоджати встановленню істини у справі, з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та процесуальної поведінки обвинуваченого, запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити, а застосування більш м`яких запобіжних заходів особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт та застава, будуть не достатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що відсутні підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

З урахуванням наявних ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, суд дійшов висновку, що більш м`який запобіжний захід крім тримання під вартою, обвинуваченому ОСОБА_5 буде недостатнім для забезпечення кримінального провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-178, 183, 199, 314, 315, 331, 372 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000669 від 09.03.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України - призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 10 год. 15 хв. 16 листопада 2017 року.

У судове засідання викликати учасників судового провадження.

Роз`яснити учасникам провадження про їх право ознайомлення з матеріалами кримінального провадження на підставі їх письмового клопотання.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, на період судового розгляду справи, але не більше ніж на 60 днів - до 04 січня 2018 року.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1