Провадження № 11-сс/792/173/18
Справа № 682/598/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ухвала слідчого судді Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 березня 2018 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду Хмельницької області
в складі: головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваної ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 4 березня 2018 року,
в с т а н о в и л а :
Цією ухвалою задоволено, погоджене із прокурором, клопотання старшого слідчого Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_9 про застосування стосовно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки села Христинів Христинівського району Черкаської області, з неповною середньою освітою, не одруженої, не працюючої, зареєстрованої та фактично проживаючої в АДРЕСА_1 , раніше судимої:
- 28.02.2011 року Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт;
- 29.07.2011 року Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненої від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
- 04.11.2016 року Городоцьким районним судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненої від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;
- 22.11.2016 року Турійським районним судом Волинської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненої від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;
запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 2 травня 2018 року включно.

Одночасно визначено підозрюваній ОСОБА_8 заставу у розмірі 88100 гривень, яка може бути внесена як самою підозрюваною, так і іншою юридичною особою чи фізичною особою на розрахунковий рахунок Славутського міськрайонного суду Хмельницької області.

Підозрювана або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави, покладено на підозрювану ОСОБА_8 такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора, слідчого, в провадженні якого перебуває справа зі встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає с. Судилків Шепетівського району Хмельницької області; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Визначено термін дії обов`язків, покладених судом, в разі внесення застави з дня її внесення до 2 травня 2018 року.

Роз`яснено, що в разі звільнення підозрюваної ОСОБА_8 з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в ухвалі, вона зобов`язана виконувати покладені на неї обов`язки, пов`язані з застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрювана ОСОБА_8 вважається такою, до якої застосований запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснено підозрюваній ОСОБА_8 , що в разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо вона, будучи належним чином повідомленою, не з`явиться на виклик до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин, чи не повідомить про причини неявки, або якщо порушить інші покладені на неї при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується в порядку, встановленому законом, для використання коштів судового збору.

Роз`яснено підозрюваній ОСОБА_8 , що у разі звернення застави в дохід держави, суд вирішує питання про застосування до неї запобіжного заходу у вигляді застави в більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням ч. 7 ст. 195 КПК України.

Захисник підозрюваної адвокат ОСОБА_7 в поданій апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час з 22 години до 06 години до 2 травня 2018 року та покласти на підозрювану обов`язок прибувати до визначеної службової особи, суду, слідчого, прокурора із встановленою періодичністю; не відлучатися із будинку, в якому вона зареєстрована та проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватись від спілкування з свідками по справі.

Ухвалу вважає незаконною.

На думку захисника, стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та не надано доказів на підтвердження їх наявності, зокрема можливість ОСОБА_8 переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілу, продовжувати вчинення інших злочинів.

Окрім того слідчий суддя не врахував, що всіх свідків вчинення злочину та потерпілу на момент розгляду клопотання вже було допитано.

Слідчий суддя не встановив доказів про те, що застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою може бути недостатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні слідчого.

При обранні запобіжного заходу суд не врахував того, що підозрювана має міцні соціальні зв`язки, проживає з сім`єю, позитивно характеризується за місцем проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягалась, підозра у вчиненні іншого злочину їй не вручалась, шкода завдана злочином у якому підозрюється ОСОБА_8 відшкодована потерпілій в повному обсязі до виклику та приїзду працівників поліції.
Поза увагою слідчого судді залишилось те, що до клопотання слідчого не долучено жодного доказу на підтвердження вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. Слідчий суддя не дав оцінки допитам підозрюваної ОСОБА_10 , які узгоджуються із показами підозрюваної ОСОБА_8 , які підтверджують, що злочин передбачений був вчинений лише ОСОБА_10 .
Апелянт вважає, що визначений слідчим суддею розмір застави є занадто великим, оскільки матеріальну шкоду потерпілій відшкодовано повністю до моменту виклику та приїзду працівників поліції, а тому підлягав застосуванню мінімальний розмір застави, визначений п. 2 ч. 5. та ст. 182 КПК України.
В порушення вимог ч. 1 ст. 193 КПК України слідчий суддя допустив до участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу потерпілу ОСОБА_11 , що потягло за собою надання можливості виступу потерпілої, як учасника розгляду клопотання, та збільшення обсягу обвинувачення підозрюваної ОСОБА_8 від якого потрібно було захищатись стороні захисту під час розгляду клопотання.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення підозрюваної ОСОБА_8 та її захисника адвоката ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, з посиланням на зазначені у ній доводи, думку прокурора та слідчого про законність і обґрунтованість ухвали слідчого судді, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, 1 березня 2018 року, приблизно об 11 год. 00 хв., ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_10 , з метою вчинення крадіжки чужого майна, приїхали до міста Славута Хмельницької області на орендованому автомобілі «Ваз-21011», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та реалізовуючи свій злочинний умисел, зайшли на територію домогосподарства АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_11 . Переконавшись у тому, що у вказаному будинку відсутній господар та що за ними ніхто не спостерігає, шляхом відкриття дверей зайшли до прибудови вищевказаного домогосподарства знайшли ключі від вхідних дверей, який знаходився на пральній машинці в прибудові, відкрили їх, та проникли до вказаного будинку, де з корисливих мотивів, таємно викрали грошові кошти в сумі: 1920 доларів США, що у перерахунку за курсом НБУ, станом на 1 березня 2018 року становить 51 456 гривень; 100 євро, що у перерахунку за курсом НБУ, станом на 1 березня 2018 року становить 3270 гривень; 21 400 гривень; золоті вироби, а саме: жіночий перстень «моделі Маркіз» вагою 4,45 гр. (583 проби) вартістю 5 785 гривень; жіночий перстень з фіанітами вагою 1,96 гр. (585 проби) вартістю 2 842 гривень; жіночу обручку вагою 1,82 гр. (583 проби) вартістю 2 366 гривень; ланцюжок вагою 3,94 гр. (585 проби) вартістю 5 713 гривень; підвіску із зображенням «Божої Матері» вагою 1,24 гр. (585 проби) вартістю 1 798 гривень; браслет вагою 5,62 гр. (585 проби) вартістю 8 149 гривень, браслет вагою 2,01 гр. (585 проби) вартістю 2 914 грн. 50 коп., які належать потерпілій ОСОБА_11 .

Вказаними діями ОСОБА_8 та ОСОБА_10 завдали потерпілій матеріального збитку на загальну суму 105 693 грн. 50 коп.

Відомості про вказане кримінальне правопорушення внесено 1 березня 2018 року до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0000145, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

2 березня 2018 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Подане до суду першої інстанції клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно підозрюваної ОСОБА_8 відповідає вимогам ст. 184 КПК України, погоджене з прокурором. В обґрунтування клопотання слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри, тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_8 , відсутність міцних соціальних зв`язків та легальних джерел для існування, що вказує на існування ризиків, пов`язаних з переховуванням від органу досудового розслідування та суду, можливість продовжувати злочинну діяльність, перебуваючи на волі, чинити тиск на свідків та потерпілу, шляхом схиляння до дачі ними показань на свою користь, відмови від дачі показань, а також матиме можливість чинити перешкоди досудовому розслідуванню іншим чином.
З матеріалів судового провадження вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином перевірялись слідчим суддею. При цьому була опитана ОСОБА_8 , вислухана думка прокурора, захисника, відібрані пояснення у слідчого, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.
Окрім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_8 слідчий суддя врахував обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема: вагомість наявних доказів про вчинення нею кримінального правопорушення; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років; особу підозрюваної ОСОБА_8 , яка офіційно не працевлаштована, не має міцних соціальних зв`язків; суму збитків, завданих потерпілій. Тому, слідчий суддя прийшов до правильного висновку про те, що існують ризики можливого переховування від органів досудового розслідування і суду, незаконного впливу на потерпілу і свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Як у суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду кримінального провадження прокурор та слідчий довели, що застосування стосовно ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Разом з тим, визначаючи строк тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_8 , слідчий суддя допустив порушення вимог кримінального процесуального закону.
Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, зокрема протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), ОСОБА_8 було фактично затримано о 14 год. 15 хв. 1 березня 2018 року.
Запобіжний захід обрано підозрюваній ухвалою слідчого судді Славутського міськрайонного суду Хмельницької області 4 березня 2018 року.
Отже, строк тримання під вартою тривалістю 60 днів слід обчислювати саме з 1 березня 2018 року з моменту затримання ОСОБА_8 . Такий строк спливає 29 квітня 2018 року, а не 2 травня 2018 року, як хибно визначив слідчий суддя.
Згідно з ч. 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Враховуючи вищезазначене, в силу вимог ч. 2 ст. 404 КПК України, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування ухвали слідчого судді в частині визначення строку тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_8 .
Доводи захисника про недоведеність існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та відсутність доказів на підтвердження їх наявності, зокрема можливість ОСОБА_8 переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілу, продовжувати вчинення інших злочинів, колегія судді до уваги не приймає.

Наявність вищевикладених ризиків у межах кримінального провадження, ґрунтується не на припущеннях, як про це помилково стверджує сторона захисту у поданій апеляційній скарзі, а на реальних фактичних даних, наведених слідчим у поданому клопотанні та доведених прокурором в судовому засіданні першої та апеляційної інстанцій.

До того ж, запобіжний захід є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому. Стороною обвинувачення такі ризики відповідно до ст. 177 КПК України доведені, які в сукупності із обґрунтованою підозрою ОСОБА_8 у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, стали підставою для застосування запобіжного заходу саме у вигляді триманні під вартою, що відповідає характеру суспільного інтересу в даному випадку.

Твердження апелянта про неврахування слідчим суддею того, що всіх свідків вчинення злочину та потерпілу на момент розгляду клопотання вже було допитано є безпідставним. Так, досудове розслідування на даний час не завершено, тривають слідчі та процесуальні дії, в ході яких можуть бути встановлені нові свідки та очевидці події. Окрім того, з метою уникнення кримінальної відповідальності, підозрювана, перебуваючи на волі, може намагатись вплинути на потерпілу та свідків.

Доводи сторони захисту про те, що слідчий суддя не встановив доказів, що застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою може бути недостатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні слідчого, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються змістом самого клопотання та оскаржуваної ухвали.

Так, будучи раніше судимою за злочини проти власності, маючи не погашену судимість, підозрювана вчинила нове кримінальне правопорушення, що свідчить про її небажання стати на шлях виправлення та можливість продовжувати злочинну діяльність. Окрім того, колегією суддів під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді було досліджено матеріали кримінального провадження, надані слідчим, та не встановлено підстав для зміни підозрюваній запобіжного заходу на більш м`який, ніж тримання під вартою.

Наявність у ОСОБА_8 міцних соціальних зв`язків, позитивної характеристики, проживання з сім`єю, не дають колегії суддів підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою.

Посилання апелянта на відшкодування шкоди, завданої злочином, у якому підозрюється ОСОБА_8 , в повному обсязі потерпілій до виклику та приїзду працівників поліції є безпідставними, оскільки добровільна видача викраденого не може розцінюватись судом як відшкодування шкоди, що сталось внаслідок переслідування підозрюваних свідком ОСОБА_12 на автомобілі та перешкоджання їхній втечі з місця події.

Твердження захисника про те, що до клопотання слідчого не долучено жодного доказу на підтвердження вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а слідчий суддя не дав оцінки допитам підозрюваної ОСОБА_10 , які узгоджуються із показами підозрюваної ОСОБА_8 , які підтверджують, що злочин передбачений був вчинений лише ОСОБА_10 , апеляційний суд до уваги не приймає.

Так, слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, як помилково про це наполягає сторона захисту у поданій апеляційній скарзі, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів, що і було зроблено судом у даному провадженні.

Окрім того, факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, який необхідний для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, оскільки це є задачею наступних стадій кримінального провадження, на що неодноразово наголошував Європейський суд з прав людини у своїх судових рішеннях.

Посилання сторони захисту на те, що визначений слідчим суддею розмір застави є занадто великим та підлягав застосуванню мінімальний розмір застави, визначений п. 2 ч. 5. та ст. 182 КПК України, не ґрунтується на вимогах закону та матеріалах провадження.

В даному випадку слідчий суддя взяв до уваги суспільну небезпечність та тяжкість вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, спосіб та механізм його вчинення, підвищену суспільну небезпечність, зумовлену підозрюваною особою, її поведінку безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, що дало йому об`єктивні підстави для визначення саме такого розміру застави. Окрім того, розмір застави відповідає вимогам п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України та визначений у межах, передбачених щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину.

Слідчим суддею виконані вимоги ч. 3 ст. 183 КПК України про визначення застави у розмірі 88100 гривень, достатньої для забезпечення виконання ОСОБА_8 обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, у разі внесення якої підозрювана буде негайно звільнений з-під варти. Підстав для її зменшення апеляційний суд не вбачає.

Доводи апелянта про порушення слідчим суддею вимог ч. 1 ст. 193 КПК України, оскільки до участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу було допущено потерпілу ОСОБА_11 , що потягло за собою надання можливості виступу потерпілої, як учасника розгляду клопотання, та збільшення обсягу обвинувачення підозрюваної ОСОБА_8 від якого потрібно було захищатись стороні захисту під час розгляду клопотання, не ґрунтуються на вимогах та матеріалах провадження.

Так, дійсно у судовому засіданні під час обрання підозрюваній ОСОБА_8 запобіжного заходу була присутня потерпіла ОСОБА_11 . Однак, як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, слідчий суддя не давав жодної оцінки її поясненням.

Щодо посилання на обсяг обвинувачення, то ОСОБА_8 на даній стадії провадження повідомлено лише про підозру. Обвинувачення, яке передбачає вручення обвинувального акту, не пред`являлось.

Інші доводи апеляційної скарги не можна визнати переконливими, оскільки вони не містять доказів, які б спростували висновки суду першої інстанції та впливали на законність судового рішення в частині обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та визначенння розміру застави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 4 березня 2018 року в частині визначення строку тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_8 скасувати та постановити нову.
Застосувати до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів до 29 квітня 2018 року включно.
В іншій частині ухвалу слідчого судді залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду ОСОБА_2