ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 березня 2018 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003934 від 07.11.2017 року, яке надійшло до суду із угодою про примирення між обвинуваченим та потерпілим, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, азербайджанця, громадянина України, який має повну загальну середню освіту, не одруженого, на утриманні дітей не має, офіційно не працевлаштованого, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засуджений: 16.02.2011 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки; 04.04.2012 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано до покарання невідбуту частину покарання за попереднім вироком та визначено покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 роки 1 місяць, звільнився 09.12.2015 року;
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ :
06 листопада 2017 року, приблизно о 23 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, взяв у потерпілого ОСОБА_4 банківську карту ПРИВАТБАНК № НОМЕР_1 , для здійснення покупок для останнього. Після чого, знаходячись біля банкомату „Південний, який розташований за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 208, з вказаної банківської карти зняв грошові кошти у розмірі 2000 гривень, при цьому здійснив покупку для потерпілого на суму 80 гривень. Повернув придбані продукти та банківську карту, грошовими коштами, що залишилися, у розмірі 1920 гривен, розпорядився на власний розсуд.

Правова кваліфікація дій ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК України відповідає суті обвинувачення, викладеному в обвинувальному акті і умисні дії ОСОБА_5 кваліфікуються за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода про примирення, укладена між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 від 30.11.2017 року, відповідно до якої ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні, сторони погодились на призначення покарання, при цьому зазначили, що потерпілий будь-яких претензій до обвинуваченого не має.

Угода містить посилання сторін на усвідомлення ними наслідків укладення і затвердження угоди, передбачених ст. 473 КПК України, а також наслідків невиконання угоди про примирення, що передбачені ст. 476 КПК України.

Судом роз`яснено ОСОБА_5 , що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, він має права передбачені ч. 5 ст. 474 КПК України. Роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

При проведенні підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що він повністю згоден з підписаною угодою, йому зрозуміла суть обвинувачення, він розуміє наслідки укладання угоди, угода була укладена добровільно, без будь-якого примусу, та просить суд затвердити укладену угоду.

Суд переконався поясненнями обвинуваченого, що укладення угоди є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Потерпілий не заперечує проти затвердження угоди, зазначив, що претензій до обвинуваченого не має, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення розуміє.

Захисник не заперечує проти затвердження угоди.

Прокурор не заперечує проти затвердження угоди, зазначивши, що умови угоди не суперечать КПК України та КК України.

В підготовчому судовому засіданні встановлено, що кримінальне провадження підсудне Орджонікідзевському районному суду м. Запоріжжя.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Злочин вчинений обвинуваченим згідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Щире каяття, добровільне відшкодування збитків, згідно ст. 66 КК України, судом визнаються як обставини, які пом`якшують покарання.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до вимог ст. 67 КК України судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Ознайомившись із змістом угоди, перевіривши виконання вимог ст. 471 КПК України, вислухавши думку учасників кримінального провадження, переконавшись у добровільності волевиявлення сторін на укладення угоди, суд вбачає всі підстави для затвердження угоди, та не вбачає процесуальних перешкод для її затвердження, оскільки її умови не суперечать вимогам кримінального та кримінального процесуального закону, не посягають на інтереси суспільства, не порушують нічиї права, свободи та інтереси, у суду немає підстав припускати неможливість її виконання обвинуваченим, наявні фактичні підстави для примирення, узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим кримінальним законом.

За таких обставин суд приходить до висновку про наявність усіх підстав для затвердження угоди про примирення обвинуваченого та потерпілого, при цьому слід визнати ОСОБА_5 винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 років позбавлення волі, із застосуванням положень ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнити з випробувальним терміном 1 рік.

Цивільний позов не заявлений.
Судові витрати по справі відсутні.
Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності до положень ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 468, 469, 471, 474, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :
Угоду про примирення, укладену між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 30.11.2017 року, затвердити.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити йому узгоджене покарання за ч. 2 ст. 185 КК України 2 (два) роки позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. 1-2 ч. 1 ст. 76 КК України (періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи).
Речові докази: DVD диск з фото та відео зображенням з банкомату, який приєднаний до матеріалів досудового розслідування - залишити в матеріалах досудового розслідування.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Запорізької області, через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 1 ст. 473 Кримінального процесуального кодексу України.
Суддя ОСОБА_1