УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №279/3383/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.187 КК України Доповідач ОСОБА_2

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 березня 2018 року м. Житомир
Апеляційний суд Житомирської області в складі суддів:
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коростень Житомирської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27.11.2017 року, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.187 КК України у виді чотирьох років позбавленні волі. В решті вирок залишити без змін.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор, не заперечуючи встановлених у вироку обставин кримінального правопорушення, доведеності вини обвинуваченого та кваліфікації його дій, посилається на те, що вирок підлягає скасуванню в частині призначеного покарання у зв`язку неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Посилається на те, що у вироку відсутні мотиви, на підставі яких суд звільнив обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням відповідно до вимог ст.75 КК України.
Зазначає, що суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_7 покарання, в порушення ст.65 КК України повною мірою не врахував характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним злочину, дані, що характеризують його особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27 листопада 2017 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк в 1 рік 6 місяців, якщо він протягом зазначеного строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Зобов`язано ОСОБА_7 , відповідно до ст.76 КК України, періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту припинив свою дію 14.08.2016 року.
Цивільний позов не подавався, процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
За обставин, встановлених судом першої інстанції та детально наведених у вироку, ОСОБА_7 24.04.2016 року близько 17 години 30 хвилин, знаходячись біля будинку №18 по вул. Мельника в м. Коростені Житомирської області, раптово та несподівано підійшов ззаду до ОСОБА_9 , з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я, схопив його за руку і долаючи опір потерпілого, заштовхав його за ріг будинку, де дістав ніж, лезо якого приставив до обличчя ОСОБА_9 . Після цього ОСОБА_7 висловив вимогу віддати грошові кошти. Сприйнявши погрозу застосування ножа, як реальну небезпеку для життя та здоров`я, потерпілий передав ОСОБА_7 кошти в сумі 1850 гривень, заволодівши якими останній з місця події зник.
Умисними діями, які виразились у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, ОСОБА_7 вчинив розбій, тобто злочин, передбачений ч.1 ст.187 КК України.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та вирок суду в межах ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, а саме того, що він умисними діями, які виразились у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, ґрунтується на сукупності зібраних у кримінальному провадженні доказах, досліджених та належно оцінених судом відповідно до вимог ст.94 КПК України.
Фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст.187 КК України у апеляційній скарзі не оспорюється.
Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора щодо відсутності достатніх підстав для застосування при призначенні обвинуваченому покарання правил ст.75 КК України.
Так, мотивуючи призначене ОСОБА_7 покарання, суд послався на ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, його відношення до вчиненого, а також на те, що обвинувачений ніде не працює, раніше неодноразово судимий. Також суд послався на те, що потерпілому шкода відшкодована.
Обставиною, що пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття та добровільне відшкодування шкоди.
Обставиною, що обтяжує покарання рецидив злочину.
Враховуючи усі зазначені обставини, суд вважав за можливе призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі із застосуванням вимог ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.
Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Виходячи з положень ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
За змістом ст.75 КК України звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням та перебування під контролем уповноваженого органу застосовується у разі встановлення судом обставин, які унеможливлюють вчинення ним нових злочинів.
Колегія суддів не може погодитись з висновок суду першої інстанції стосовно того, що призначене ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст.75 КК України буде відповідати меті, зазначеній у ст.50 КК України, та унеможливить скоєння ним нових злочинів.
Судом першої інстанції не в достатній мірі враховано фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та наслідки його вчинення. Так, ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що він, підійшовши ззаду до ОСОБА_9 , раптово та несподівано, з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я, схопив його за руку і, долаючи опір потерпілого, заштовхав його за будинок, де дістав ніж, лезо якого приставив до обличчя ОСОБА_9 . Після цього ОСОБА_7 висловив вимогу віддати грошові кошти. Сприйнявши погрозу застосування ножа, як реальну небезпеку для життя та здоров`я, потерпілий передав ОСОБА_7 кошти в сумі 1850 гривень.
Наведені у вироку дані про особу ОСОБА_7 не знижують істотно ступінь тяжкості вчиненого ним злочину і не впливають на рівень небезпечності особи винного. ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий за умисні корисливі злочини. Згідно довідки з установи виконання покарань, обвинувачений звільнився з місць позбавлення волі 04.03.2016 по відбуттю покарання, а отже судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку. Після відбуття реальної міри покарання, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став. Звільнившись з місць позбавлення волі через нетривалий проміжок часу (менше двох місяців), повторно вчинив аналогічний корисливий злочин, що в свою чергу свідчить про те, що обвинувачений являється особою суспільно небезпечною та не може належним чином адаптуватись у суспільстві.
Обставиною, що пом`якшує покарання є добровільне відшкодування шкоди.
Обставиною, що обтяжує покарання, - рецидив злочину.
На думку колегії суддів, за наведених судом першої інстанції підстав та за відсутності інших обставин, які відповідно до вимог закону можуть істотно вплинути на висновок суду про можливість виправлення ОСОБА_7 без відбуття покарання, призначене йому покарання зі звільненням від його відбування з випробуванням на підставі ст.75 КК України є не мотивованим і м`яким.
За таких обставин вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_7 покарання підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів вважає, що ОСОБА_7 слід призначити покарання у виді трьох років позбавлення волі, що буде відповідати цілям і завданням, передбаченим у ст.ст.50,65 КК України.
Підстави для застосування ст.69 КК України відсутні.
В решті вирок суду слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 409 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Житомирської області ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27 листопада 2017року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати і постановити в цій частині новий вирок.
Призначити ОСОБА_7 за ч.1 ст.187 КК України покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
У решті вирок суду залишити без зміни.
Строк відбуття покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Вирок апеляційного суду набирає законної сили з дня проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді: