Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/772/17
Провадження № 1-кп/644/217/18
ВИРОК

Іменем України

18 січня 2018 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Харківської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові обвинувальні акти по кримінальним провадженням № 0004129, №0001943 у відношенні

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого 22.11.2016 року Орджонікідзевським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.186, ч.1 ст.309 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 3 роки,

обвинуваченого в скоєнні кримінальних правопорушень зач. 3 ст. 185, ч.2 ст.309 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, працюючого пакувальником «Іпріс-Профі», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше засудженого:

- 26.07.2013 року Орджонікідзевським районним судом м.Харкова за ст..185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі з застосуванням ст..75 КК України з іспитовим строком 2 роки;

- 18.09.2014 року Орджонікідзевським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.15 і ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.70,71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 27.05.2016 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 13 днів,

обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушенняза ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На початку жовтня 2016 року (точна дата та час в ході досудового розслідування не встановлені), ОСОБА_4 , діючи з наміром на зберігання наркотичних засобів для власного споживання, без мети збуту, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , зберігав для власного споживання, без мети збуту, особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс. 06 жовтня 2016 року в ході проведення обшуку в приміщенні домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , у ОСОБА_4 в лівій кишені спортивних брюк, в які він був одягнутий, був виявлений та вилучений згорток з речовиною рослинного походження у подрібненому стані, зеленого кольору, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом канабіс, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 4,3878 грам. Крім цього, в ході обшуку вказаного домоволодіння, у приміщенні однієї із кімнат під ліжком був виявлений та вилучений аркуш паперу з речовиною рослинного походження у подрібненому стані, зеленого кольору, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом канабіс, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 45,8498 грам. Вказані наркотичні засоби ОСОБА_4 незаконно придбав, виготовив та зберігав за місцем мешкання для власного споживання, без мети збуту.

15 грудня 2016 року близько 12.30 годин ОСОБА_4 за попередньою змовою та в групі з особою, матеріали у відношенні якої виділені в окреме провадження, повторно, діючи з корисливих мотивів, за допомогою заздалегідь підготовлених ключів від квартири АДРЕСА_4 , вирішив таємно заволодіти чужим майном. Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, перебуваючи в квартирі за адресою: АДРЕСА_5 , ОСОБА_4 таємно викрав належне ОСОБА_7 майно, а саме пилосос «Miele S 5311» вартістю 800 грн., телевізор «LG 32LF5610» вартістю 6045 грн. У подальшому, після вчинення вказаного кримінального правопорушення, ОСОБА_4 разом з особою, матеріали у відношенні якої виділені в окреме провадження, з викраденим майном з місця скоєння злочину зникли, тим самим спричинивши потерпілій ОСОБА_7 матеріальний збиток на загальну суму 6845 грн.

25 грудня 2016 року приблизно о 13.00 годині ОСОБА_5 за попередньою змовою з особою, матеріали у відношенні якої виділені в окреме провадження, знаходячись біля зупинки громадського транспорту «759 мікрорайон», що знаходиться на вулиці Роганська у м.Харкові, діючи з раптово виниклим умислом, направленим на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, повторно, підійшли до раніше незнайомого їм неповнолітнього ОСОБА_8 , який стояв на вказаній зупинці. Повідомили йому, що вони відшукують правопорушників, схожих на потерпілого. Особа, матеріали у відношенні якої виділені в окреме провадження, взяв під руку ОСОБА_8 та спільно з ОСОБА_5 відвели останнього неподалік від вказаної зупинки, де ОСОБА_5 спільно з особою, матеріали у відношенні якої виділені в окреме провадження, відкрито заволоділи належними ОСОБА_8 мобільним телефоном «Black view A5» вартістю 1201 грн. 63 коп. та грошовими коштами в розмірі 4 грн. Після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальний збиток на загальну суму 1205 грн. 63 коп.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину за ч.2 ст.309 КК України визнав повністю, про обставини скоєного злочину за ч.2 ст.309 КК України пояснив так, як це викладено в даному вироку. Пояснив, що він дійсно вживав наркотичні засоби, в нього в кармані був канабіс, який він віддав працівникам поліції. Цю травку він зірвав на полі, висушив, подрібнив та зберігав для власного споживання. Також в своїй кімнаті він зберігав пакет з канабісом, який вилучили працівники поліції в присутності понятих.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 вину свою в скоєнні злочину за ч.2 ст.309 КК України визнав повністю,у відповідності до ч. 3 ст.349 КПК України суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів у повному обсязі щодо обставин злочину зач.2 ст.309 КК України, викладених у обвинувальному акті, оскільки фактичні обставини вказаного злочину ніким не заперечуються.
Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину за ч.3 ст.185 КК України не визнав і пояснив, що ОСОБА_9 запропонував йому піти до нього і вони пішли, після чого ОСОБА_4 сів на лавку чекати ОСОБА_9 і заснув на лавці, а коли проснувся, то побачив рядом пилосос і ОСОБА_9 , у якого був телевізор плазма. ОСОБА_4 знаходився в стані сп`яніння. Уточнив, що не знає, куди ходив ОСОБА_9 , і звідки біля нього взявся пилосос. Потім ОСОБА_9 сказав йти до ломбарду і ОСОБА_4 поніс в руках пилосос, а ОСОБА_9 поніс в руках телевізор. Після цього їх зупинили працівники поліції. ОСОБА_9 втік, залишивши телевізор, а ОСОБА_4 затримала поліція.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_4 своєї вини за ч.3 ст.185 КК, його винуватість в скоєному підтверджується наступними дослідженими в судовому засіданні доказами:

- Показаннями потерпілої ОСОБА_7 про те, що 15.12.2016 року вона пішла на базар, де незнайомий хлопець допоміг їй спуститися і при цьому вона відчула натиск на її карман, а згодом виявила, що в неї пропали ключі від квартири. На ключах був брелок із зазначення її адреси. Пізніше їй подзвонили і сказали, що ключі в неї вкрали. Потім її привезли додому, де вона побачила міліцію і дома виявила відсутність телевізора і пилососа. Сусід по квартирі ОСОБА_10 виходив покурити і бачив, як з квартири виносили телевізор. Пізніше телевізор і пилосос їй повернули.

- Показаннями в суді свідка ОСОБА_11 про те, що він чекав лікаря і бачив, як один хлопець виніс із квартири ОСОБА_7 пилосос, а інший хлопець вибіг з телевізором. Потім вони побігли далі, а свідок викликав працівників поліції і описав їм хлопців за одягом. Через 15-20 хвилин вказаних хлопців впіймали. Також свідок зазначив, що в залі судового засідання знаходиться той обвинувачений, який вибіг з квартири з пилососом. Свідок зазначив, що на впізнанні він впізнав тих хлопців, які виносили майно з квартири його сусідки ОСОБА_7

- Протоколом впізнання від 15.12.2016 року (т.3 а.с.53-57), згідно якого свідок ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_4 як особу, яка виходила із квартири АДРЕСА_6 з пилососом в руках.

- Показаннями свідка ОСОБА_12 в суді про те, що він разом із ОСОБА_4 і ОСОБА_9 ходили до невідомої йому квартири, яку відкрив ОСОБА_9 ключем, який знайшли на вулиці. Уточнив, що ОСОБА_4 разом із ними заходив до під`їзду, а чи заходив він до квартири, свідок не бачив. В квартирі ОСОБА_12 перебував на кухні, а коли виходив із квартири, то нікого не бачив. При цьому ОСОБА_12 пояснив, що з квартири він нічого не виносив. Через годину свідок зустрівся з ОСОБА_9 і останній йому сказав, що ОСОБА_4 «прийняли з апаратурою». Також ОСОБА_9 йому сказав, що він кинув телевізор і втік. Також ОСОБА_9 сказав, що з квартири взяли телевізор і пилосос.

- Показаннями в суді свідка ОСОБА_13 про те, що він бачив, як назустріч бігли два хлопці, один із яких ніс телевізор, а другий пилосос. Потім вони заховалися за балконом, віддихалися. Вони запропонували йому купити у них телевізор: один просив за телевізор 3000 грн., а інший хлопець запропонував купити за 2000 грн. Свідок ОСОБА_13 сказав їм почекати, поки він піде візьме гроші, а сам подзвонив до поліції. Свідок чув, як один із них сказав: «Давай звалювати, а то нас пов`яжуть». Коли хлопці пішли далі, свідок пішов слідом за ними і бачив, що коли проїхала поліція, то хлопці стали тікати. Свідок ОСОБА_13 пояснив суду, що за його участю проводилося впізнання і свідок впізнав обох цих хлопців. Свідок уточнив, що хлопці були в стані сп`яніння, що ОСОБА_4 ніс пилосос. ОСОБА_4 пропонував купити у нього пилосос за 200 грн.

- Висновком медичного огляду 15.12.2016 року (т.3 а.с.51), згідно якого ОСОБА_4 перебував у стані наркотичного сп`яніння.

- Висновком товарознавчої експертизи №6514 від 27.12.2016 року (т.3 а.с.50-52), згідно якої пилосос «Miele S 5311» має вартість 800 грн., а телевізор «LG 32LF5610» має вартість 6045 грн.

- Протоколом огляду місця події від 15.12.2016 року (т.3 а.с.62-65), в ході якого було вилучено викрадене у потерпілої ОСОБА_7 майно, а саме - пилосос «Miele S 5311», телевізор «LG 32LF5610».

- Протоколом огляду від 15.12.2016 року (т.3 а.с.72-77), яким було оглянуто вилучені пилосос «Miele S 5311», телевізор «LG 32LF5610, чохол для мобільного телефону.

- Постановою від 15.12.2016 року (т.3 а.с.78), якою було визнано речовими доказами пилосос «Miele S 5311», телевізор «LG 32LF5610, чохол для мобільного телефону.

- Протоколами впізнання від 16.12.2016 року (т.3 а.с.79-81, 82-84), згідно якого потерпіла ОСОБА_7 впізнала свій пилосос і телевізор як такі, які були у неї викрадені.

Посилання ОСОБА_4 і його захисника на те, що ОСОБА_4 майно із квартири потерпілої ОСОБА_7 не викрадав, а лише допоміг нести пилосос, спростовуються сукупність вказаних вище досліджених судом доказів. Свідок ОСОБА_11 чітко вказує на ОСОБА_4 , як особу, яка виходила із квартири АДРЕСА_6 з пилососом в руках. Цей свідок впізнав ОСОБА_4 як на досудовому слідстві, так і в суді. Свідок ОСОБА_13 бачив, як ОСОБА_4 разом з іншою особою ніс викрадене майно, поведінка ОСОБА_4 і іншої особи свідчила про те, що вони викрали це майно і з викраденим майном намагалися сховатися. Свідок ОСОБА_12 зазначив, що ніяке майно з квартири він не виносив. Ніхто із очевидців не вказав на те, що пилосос із квартири виносила інша особа, ніж ОСОБА_4 . Свідок ОСОБА_12 зазначав, що ОСОБА_4 разом із ними йшов до квартири, заходив до під`їзду. Його пояснення не виключають ту обставину, що ОСОБА_4 виносив із квартири пилосос. Суд вірить показанням зазначених вище свідків і не бачить у них підстав обмовляти ОСОБА_4 . Суд вважає, що не визнання ОСОБА_4 своєї вини за ч.3 ст.185 КК України є його способом захисту. Вказані вище посилання ОСОБА_4 направлені на те, щоб зменшити свою відповідальність за скоєне.

Обвинувачений ОСОБА_5 вину свою в скоєнні грабежу щодо потерпілого ОСОБА_8 не визнав, пояснивши, що грабіж він не скоював. Визнає свою вину лише в тому, що продав телефон, який був краденим. Зазначив, що 25.12.2016 року він зустрівся з ОСОБА_9 і вони разом пішли до знайомого. На зупинці вони зустріли потерпілого ОСОБА_8 і ОСОБА_9 підійшов до нього, а ОСОБА_5 був в 7 метрах в стороні. Коли ОСОБА_9 розмовляв з потерпілим, то ОСОБА_5 був в 5 метрах від них. Потім ОСОБА_9 взяв потерпілого під руку і вони пішли, а ОСОБА_5 йшов попереду них. Після цього вони відійшли приблизно на 30-50 метрів. Потім ОСОБА_9 забрав у потерпілого телефон і ОСОБА_5 під свій паспорт здав цей телефон в ломбард. Пояснив, що він не погрожував потерпілому, але щось йому казав.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_5 своєї вини за ч.2 ст.186 КК України, його винуватість в скоєному підтверджується наступними дослідженими в судовому засіданні доказами:

Показаннями потерпілого ОСОБА_14 про те, що він знаходився на зупинці і курив. До нього підійшли двоє чоловіків. ОСОБА_9 став його тягнути, а ОСОБА_14 просив його відпустити. Потім ОСОБА_9 сказав йому, що вдарить його по обличчю, якщо він і далі буде «нити». ОСОБА_5 запропонував відтягнути ОСОБА_14 в безлюдне місце. Потім ОСОБА_9 забрав у ОСОБА_14 телефон і гроші. Коли ОСОБА_9 тягнув ОСОБА_14 , то ОСОБА_5 був поруч в 2-3 метрах. Коли ОСОБА_9 забирав телефон, то ОСОБА_5 сидів біля них і спостерігав за обстановкою. Після того, як ОСОБА_9 забрав у нього телефон, він також сказав принести йому 200 грн. При цьому ОСОБА_5 сказав, що йому всього 20 хвилин, щоб він приніс гроші. Потерпілий ОСОБА_14 пояснив, що злочин проти нього вчинили вказані чоловіки разом.

- Протоколом впізнання від 25.12.2016 року (т.3 а.с.17-20), згідно якого потерпілий ОСОБА_14 впізнав ОСОБА_5 як особу, яка стояла поруч під час відкритого заволодіння його мобільним телефоном.

- Листом за вих.№ 6608 від 30.12.2016 року із ломбарду Донкредит про те, що ОСОБА_5 25.12.2016 року отримував в зазначеному ломбарді кредит під заставу телефону «Black view A5».

- Висновком товарознавчої експертизи №6621 від 28.12.2016 року (т.3 а.с.14-16), згідно якої мобільний телефон «Black view A5» має вартість 1201 грн. 63 коп.

Посилання ОСОБА_5 на те, що він лише збув майно, завідомо здобуте злочинним шляхом, що він не приймав участі у грабежі, спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_14 , у якого суд не бачить підстав обмовляти ОСОБА_5 . Показанням потерпілого ОСОБА_14 суд вірить. Потерпілий ОСОБА_14 чітко зазначає, що злочин вчинювала інша особа і ОСОБА_5 , що їх дії були взаємоузгодженими. При цьому суд враховує, що ОСОБА_5 пропонував відтягнути ОСОБА_14 в безлюдне місце, говорив потерпілому, що йому всього 20 хвилин, щоб він приніс гроші. Також суд враховує, що ОСОБА_5 завжди був поруч з іншою особою, яка разом з ним заволоділи телефоном та грошима потерпілого. Згідно пояснень ОСОБА_14 , дії ОСОБА_5 та іншої особи були взаємоузгодженими, вони діяли разом, ОСОБА_5 був поруч і спостерігав за обстановкою. Також суд враховує, що дійсно ОСОБА_5 в той же день здав під свій паспорт викрадений телефон в ломбард. Посилання ОСОБА_5 на те, що він не приймав участі в грабежі суд розцінює як бажання ОСОБА_5 уникнути відповідальності за скоєне.

3 урахуванням викладеного суд приходить до висновку про те, що дії ОСОБА_4 підлягають кваліфікації:
- за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у житло;
- за ч.2 ст.309 КК України, як незаконне придбання, виготовлення, зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене повторно;
3 урахуванням викладеного суд приходить до висновку про те, що дії ОСОБА_5 підлягають кваліфікації за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.
При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_4 і ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особи винних, які задовільно характеризуються за місцем їх проживання. Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , не має. Обставиною, яка обтяжує покаранняОСОБА_4 , є вчинення злочину в стані, викликаному вживанням наркотичних засобів. Обставин, які обтяжують покаранняОСОБА_5 , не має. На час вчинення злочину щодо ОСОБА_8 , останній вже досяг 14 років, а тому вже не вважається малолітнім.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що для виправлення та попередження скоєння нових злочинів ОСОБА_4 і ОСОБА_5 слід призначити покарання у виді позбавлення волі.
За змістом ч. 4 ст. 70 КК України та відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінальних покарань», якщо попередній вирок залишається незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а наступним вироком особі призначається покарання, яке вона має відбути реально, то положення ч.4 ст.70 КК України щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок попередній та наступний (останній) підлягає самостійному виконанню.

Зважаючи на те, що 22.11.2016 року ОСОБА_4 був засуджений із застосуванням ст.75 КК України, що злочин за ст.309 ч.2 КК України ОСОБА_4 вчинив до ухвалення зазначеного вироку, і за даний злочин повинен відбувати покарання реально, то застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається і судом ст.70 ч.4 КК України не застосовується.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 після постановлення вироку 22.11.2016 року і під час іспитового строку вчинив новий злочин, то остаточне покарання йому суд призначає з застосуванням ст.71 КК України.
Зважаючи на те, що ОСОБА_5 вчинив злочин протягом невідбутої частини покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 18.09.2014 року, яким він був засуджений за ч.2 ст.15 і ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.70,71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 27.05.2016 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 13 днів, то остаточне покарання ОСОБА_5 суд призначає за правилами, передбаченими ст.ст.71,72 КК України.
Речові докази: пилосос «Miele S 5311», телевізор «LG 32LF5610, чохол для мобільного телефону, слід залишити у володінні ОСОБА_7 за належністю; паперовий згорток з речовиною рослинного походження, пляшку з нашаруваннями речовини коричневого кольору, речовину рослинного походження у сухому стані, друшляк, слід знищити;

Цивільний позов законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 на суму 3500 грн., підлягає частковому задоволенню. З ОСОБА_5 , який винний у вчинені злочину щодо неповнолітнього ОСОБА_8 , суд стягує на користь законного представника ОСОБА_15 вартість викраденого мобільного телефону «Black view A5» - 1201 грн. 63 коп., та стягує викрадені грошові кошти - 4 грн., а всього стягує матеріальну шкоду 1205 грн.63 коп. Зважаючи на те, що вказаним злочином неповнолітньому ОСОБА_8 було спричинено моральну шкоду, так як він отримав стрес, було порушено його сон, нормальний спосіб його життя (т.1 а.с.127-128), суд стягує з ОСОБА_5 на користь законного представника ОСОБА_15 моральну шкоду в розмірі 2000 грн. Всього з ОСОБА_5 на користь законного представника ОСОБА_15 в рахунок цивільного позову суд стягує 3205 грн.63 коп. Приймаючи до уваги, що суд частково задовольняє цивільний позов, підлягають стягненню з ОСОБА_5 в дохід держави і судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 1280 грн. (за вимогою немайнового характеру 640 грн. і за вимогою майнового характеру 640 грн.)
Витрати на проведення експертиз суд стягує на користь держави у відповідності до вимог ст.124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_5 в розмірі 175 грн.92 коп., а з обвинуваченого ОСОБА_4 в розмірі 2287 грн.76 коп.
Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим за ч.3 ст.185, ч.2 ст.309 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання:
- за ч.3 ст.185 КК України 3 роки позбавленні волі;

- за ч.2 ст.309 КК України 2 роки позбавлення волі;
В силу ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
В силу ст.71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного ОСОБА_4 за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 22.11.2016 року, остаточно призначивши ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

ОСОБА_5 визнати винуватим за ч.2 ст.186 КК України і призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.

В силу ст.71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного ОСОБА_5 за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 18.09.2014 року, остаточно призначивши ОСОБА_5 покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 15 грудня 2016 року, тобто з дня його затримання за підозрою у вчиненні злочину.
ЗарахуватиОСОБА_4 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 15.12.2016 рокупо 20.06.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з 25 грудня 2016 року, тобто з дня його затримання за підозрою у вчиненні злочину.
ЗарахуватиОСОБА_4 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 25.12.2016 рокупо 20.06.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази: пилосос «Miele S 5311», телевізор «LG 32LF5610, чохол для мобільного телефону, - залишити у володінні ОСОБА_7 за належністю; паперовий згорток з речовиною рослинного походження, пляшку з нашаруваннями речовини коричневого кольору, речовину рослинного походження у сухому стані, друшляк, - знищити;

В рахунок цивільного позову стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_15 - 3205 грн.63 коп.
Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави судовий збір в розмірі -1280 грн.

Стягнути на користь держави витрати на проведення експертиз: з ОСОБА_5 175 грн.92 коп., з ОСОБА_4 - 2287 грн.76 коп.
Запобіжний захід ОСОБА_5 і ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити раніше обраний - тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань № 27.
Копію вироку вручити прокурору, обвинуваченим негайно після його проголошення.
На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Харківської області через Орджонікідзевський районний суд м.Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженими - в той же строк, але з часу отримання ними копії вироку суду.
Суддя: