Номер провадження: 11-сс/785/1551/17
Номер справи місцевого суду: 504/3048/17
Головуючий у першій інстанції Вінська
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.09.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 11.09.2017 року по кримінальному провадженню №0001060 від 13.06.2017 року, -

встановив:
оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого СВ Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 погоджене прокурором Комінтернівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 та продовжено строк тримання під вартою строком до 4 місяців, тобто до 13.10.2017 року щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ставки Комінтернівського району Одеської області, українця за національністю, громадянина України, який має середню освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та до взяття під варту фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст..ст. 121 ч.2, 187 ч.4 КК України.

Як убачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні СВ Лиманського ВП ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0001060 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.06.2017 року за підозрою у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 121 ч.2, 187 ч.4 КК України, за наступних обставин.
13.06.2017, біля 03:00 год., ОСОБА_10 перебував за місцем мешкання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , де разом вживали алкогольні напої. В ході вживання спиртного, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 вирішили ще випити спиртного, але так як в останніх не було грошей, щоб його придбати, то ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_10 незаконно заволодіти майном мешканки с. Ставки Лиманського району Одеської області ОСОБА_11 , яка, як їм було відомо, займалась за місцем свого мешкання незаконним продажем алкогольних напоїв, на що ОСОБА_10 погодився та останні досягли попередньої змови на вчинення злочинних дій. З метою реалізації злочинного наміру, ОСОБА_7 за місцем свого мешкання, передав ОСОБА_10 ніж, який останній повинен був використати з метою залякування потерпілої в ході нападу на ОСОБА_11 . Реалізуючи свій злочинний намір направлений на незаконне заволодіння чужим майном, ОСОБА_10 та ОСОБА_7 прибули за місцем мешкання ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_1 , де через незачинену хвіртку проникли на території земельної ділянки та підійшовши до вхідних дверей будинку, які були зачинені, позвали господарку. В той же час, коли ОСОБА_11 відчинила двері, ОСОБА_10 , погрожуючи їй ножем, зажадав передати їм горілку, а коли остання відмовила їм, ОСОБА_10 , умисно маючи злочинний намір направлений на спричинення тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_11 удар ножем в область живота. Після того, як ОСОБА_11 вибігла з будинку на подвір`я та стала звати на допомогу, ОСОБА_10 , продовжуючи свій злочинний намір направлений на спричинення тілесних ушкоджень, збив потерпілу з ніг та став її душити, позбавляючи останню можливості привернути увагу до себе сусідів, при цьому став наносити удари головою потерпілої в поверхню подвір`я. Через деякий час, як ОСОБА_11 перестала кричати та здійснювати опір, ОСОБА_10 її залишив та разом і за попередньою змовою з ОСОБА_7 , пройшли до середини будинку та оглянувши кімнати, незаконно заволоділи грошима в сумі 50 гривень, пляшкою об`ємом 2 л. з горілкою кустарного виробництва, після чого з місця події зникли, залишивши ОСОБА_11 на подвір`ї будинку. Згідно висновку експерта № 5-196/2017 від 04.08.2017 на трупі ОСОБА_11 виявлені наступні ушкодження: проникаюче колото-різане поранення живота (рана в епігастральній області зліва) з пошкодженням печінки, печінково-шлункової зв`язки, підшлункової залози; закритий перелом верхніх ріжків щитоподібного хряща; садна в лобній області, в лівій виличній області, в лівій надбрівній області, на лівій щоці, в центрі підборідної області, на спинці носу, на спинці носу, на правій щоці; синці в лобній області, в лівій лобно-скроневій області. Виявлене на трупі ОСОБА_11 , проникаюче колото-різане поранення живота могло бути спричинено плоских колюче-ріжучим предметом, що має обушок і лезо, з найбільшою шириною зануреної частини не більше 2,4см. Решта виявлених на трупі ушкоджень виникли від дії тупих предметів, конструктивні особливості яких не відобразились. Міра вираженості реактивних клітинних змін в області виявлених на трупі ушкоджень вказує на те, що з моменту їх нанесення до моменту настання смерті ОСОБА_11 , міг пройти невизначено короткий проміжок часу, обчислюваний хвилинами, протягом якого не виключена можливість здійснення нею активних цілеспрямованих дій.

Смерть ОСОБА_11 знаходиться у прямому причинному зв`язку з проникаючим колото-різаним пораненням живота (з пошкодженням печінки, печінково-шлункової зв`язки, підшлункової залози) і настала в результаті гострої крововтрати. Проникаюче колото-різане поранення живота призвело до смерті ОСОБА_11 та по критерію небезпеки для життя відноситься до тяжких тілесних ушкоджень.

13.06.2017 року відомості про вчинення кримінального правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001060.

14.06.2017 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 121 ч.2, 187 ч.3 КК України.

16.06.2017 року ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області обрано запобіжний захід ОСОБА_7 у виді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 13.08.2017 року.

10.08.2017 року слідчим суддею Комінтернівського районного суду Одеської області продовжено запобіжний захід ОСОБА_7 у виді тримання під вартою до 13.09.2017 року.

05.09.2017 року ОСОБА_7 змінено раніше повідомлену підозру з ч.3 ст.187 КК України на ч.4 ст.187 КК України.

11.09.2017 року постановою заступника прокурора Одеської області ОСОБА_12 строк досудового розслідування №0001060 продовжено до чотирьох місяців, тобто до 13.10.2017 року.
11.09.2017 року старший слідчий СВ Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 за погодженням з прокурором Комінтернівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області про продовження строку тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 до чотирьох місяців.
Ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 11.09.2017 року вказане клопотання слідчого задоволено, відносно підозрюваного ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до чотирьох місяців, тобто до 13.10.2017 року.

Мотивуючи прийняте рішення про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку про наявність ризиків, викладених в ч.1 ст.177 КПК України, з урахуванням того, що ОСОБА_7 підозрюється у вчинення злочину, який є особливо тяжким, за який передбачено покарання до 15 років позбавлення волі, крім того вказав, що окрім наявної обґрунтованої підозри, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості вчиненого, а встановлені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають, на даний час, можливість зміни міри запобіжного заходу щодо підозрюваного на більш м`який.
Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу якою обрати запобіжний захід ОСОБА_7 у виді домашнього арешту.

Захисник до апеляційного суду не з`явилася, про час місце та розгляд була повідомлена належним чином, але надіслала на адресу апеляційного суду Одеської області заяву в якій просить розглядати її апеляційну скаргу за її відсутністю.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який заперечував в задоволенні апеляційної скарги; вивчивши матеріали судової справи; обговоривши доводи апеляційної скарги; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.
Згідно з п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до вимог п.2 ч.3 ст.197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України, та сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, під час досудового розслідування у кримінальному проваджені щодо тяжких або особливо тяжких злочинів, не повинен перевищувати дванадцяти місяців.

Зі змісту ст.199 КПК України вбачається, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявні обставини, що перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Частиною 4 ст.199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
В рішенні «Єлоєв проти України» Європейський суд з прав людини вказує на те, що пункт 4 статті 5 забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалося затримання (також справа «Буткевічюс проти Литви»).
Разом з тим відповідно до п.175 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v.Ukraine) від 21 квітня 2011р., заява №42310/04 суд наголошує, що термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати обєктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою.
Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови» (Cebotari v. Moldova), N 35615/06, п.48, від 13 листопада 2007 року).
Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , слідчий суддя дотримався вимог ст.199 КПК України, взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, врахував їх при постановленні оскарженої ухвали та прийняв обґрунтоване рішення про продовження строку тримання під вартою підозрюваного у встановлені законом строки.
З наданих апеляційному суду матеріалів убачається, що на стадії розгляду слідчим суддею питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 обґрунтовано підозрювався в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

На день розгляду слідчим суддею клопотання про продовження строку тримання під вартою, по даному кримінальному провадженню досудове слідство не закінчено, строк досудового розслідування продовжений у встановленому законом порядку до 4 місяців та існує необхідність у проведенні ряду слідчих дій.
Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування вказані в клопотанні слідчого докази є достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину. При цьому, в апеляційній скарзі захисник не навів доводів про необґрунтованість підозри.
Крім того, у відповідності до положень статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, стороною захисту в апеляційній скарзі не наведено та в ході апеляційного розгляду не встановлено.
Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень (зокрема «Харченко проти України», «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу. Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і орган досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави. До того ж, такі підстави мають бути чітко вказані.
Апеляційний суд вважає, що слідчий в клопотанні та наданих матеріалах, а також прокурор в судовому засіданні апеляційного суду довели, що ризики передбачені пунктами 1 та 3 ч.1 ст.177 КПК України, які обґрунтовують необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 не зменшились і продовжують існувати, зокрема те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином виправдовують утримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою.

Данні про особу підозрюваного ОСОБА_7 та обставини вчинення ним кримінального правопорушення, доведені ризики, а також тяжкість пред`явленої на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_7 підозри, та тяжкість можливого покарання, яке загрожує останньому у разі доведеності вини та визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, необхідність завершення досудового розслідування, дає апеляційному суду прийти до висновку про обґрунтованість рішення слідчого судді про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому слідчий суддя місцевого суду не знайшов у висновках, які зробив орган досудового слідства, чогось очевидно необґрунтованого чи довільного. Не виявлено таких обставин і колегією суддів апеляційного суду.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як слідчим суддею районного суду, так і колегією суддів апеляційного суду, встановлено не було та захистом не надані.

При апеляційному розгляді будь-яких порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, не встановлено.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді є законною, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування.
Керуючись статями 177, 178, 183, 197, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
постановив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 11.09.2017 року, якою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України в рамках кримінального провадження №0001060 продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді апеляційного суду Одеської області
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3