УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 грудня 2017 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , представників заявника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ТОВ «Трейд Коммодіті» про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ТОВ «Трейд Коммодіті» звернулася до суду з клопотанням, в якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 13.10.2017 у справі № 760/21529/17 на відкритий 13.05.2016 у Публічному акціонерному товаристві «Банк Восток» (МФО 307123, ) банківський рахунок ТОВ «Трейд Коммодіті» № НОМЕР_1 (980-українська гривня), а також на видаткові операції по цьому рахунку, крім обов`язкових платежів до бюджету, в межах суми 149 339 908,44 грн.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що розгляд клопотання про арешт майна було здійснено без повідомлення власника майна - ТОВ «Трейд Коммодіті» та його представників, тому ТОВ «Трейд Коммодіті» було позбавлено можливості прийняти участь у розгляді клопотання та захистити свої інтереси.

Заявник посилався на те, що суд незаконно та необґрунтовано наклав арешт на грошові кошти і видаткові операції ТОВ «Трейд Коммодіті», оскільки у своєму клопотанні прокурор не довів наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, об`єктивною стороною якого, на думку сторони обвинувачення, є «безпідставне набуття третьою особою - ТОВ «Трейд Коммодіті» у власність грошових коштів».

Вказав, що прокурор у своєму клопотанні про накладення арешту на грошові кошти та видаткові операції ТОВ «Трейд Коммодіті» жодним чином не довів наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, а всі його незаконні припущення щодо начебто безпідставного набуття третьою особою - ТОВ «Трейд Коммодіті» у власність грошових коштів на суму 149 339 908,44 грн.

Скаржник посилався на те, що законодавством та договорами поставки палива рідинного та газу, олив мастильних, украденими між ТОВ «Трейд Коммодіті» і Міністерством оборони України, передбачено можливість внесення змін до договорів (збільшення чи зменшення ціни за одиницю товару) після їх підписання у разі коливання ціни товару на ринку. Коливання цін товару на ринку підтверджено довідками Дніпропетровської ТПП і ДП «Держзовнішінформ». Ні договори, ні договори, ні укладені сторонами Додаткові угоди не визнані недійсними у судовому порядку. У зв`язку з цим відсутня така обов`язкова ознака розкрадання як протиправність. Так, законодавство та договори передбачають можливість внесення змін до договорів (збільшення чи зменшення ціни за одиницю товару) у разі коливання ціни товару на ринку. Підставою для внесення змін до договору/зміни ціни за одиницю товару є визначена законом обставина - коливання ціни товару на ринку.

На думку скаржника, наявність підстав для внесення змін до договорів (укладення додаткових угод) підтверджувалось довідками Дніпропетровської торгово-промислової палати і ДП «Держзовнішінформ», які мають повноваження визначати ціну товару та надають послуги зі здійснення експертизи цінових умов. З огляду на це, доводи прокурора щодо відсутності законних підстав для збільшення ціни за одиницю товару, порушення п.6.4. договорів поставок не доводять наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, що виключає законність застосування будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження, а тим більше з таким рівнем втручання в права третьої особи, як арешт майна. Кошти, які були перераховані ТОВ «Трейд Коммодіті» на підставі Договорів, були оплатою за поставлену продукцію, шо в принципі виключає обґрунтованість підозри за ч.5 ст.191 КК України.

Також скаржником зазначено, що при накладенні арешту слідчий суддя виходив з того, що є підстави для спеціальної конфіскації майна, разом з тим, скаржник вважає такий висновок слідчого судді безпідставним і помилковим, оскільки, сторона обвинувачення жодним чином не довела існування обґрунтованої підозри у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, що унеможливлює застосування спеціальної конфіскації.

Пояснено, що будь-які підстави вважати, що арештоване майно в майбутньому підлягатиме спеціальній конфіскації, відсутні, у зв`язку з чим, на думку скаржника, арешт є незаконним та необґрунтованим і підлягає скасуванню.

Заявник посилався у своїй скарзі на те, що слідчий суддя, приймаючи рішення про накладення арешту, не отримав достатніх доказів від сторони обвинувачення про наявність передбачених законом підстав і необхідність накладення арешту на грошові кошти і видаткові операції ТОВ «Трейд Коммодіті» і повністю паралізував господарську діяльність товариства, грубо порушивши його права у спосіб, що є явно непропорційним завданням кримінального провадження і по суті унеможливлює здійснення господарської діяльності ТОВ «Трейд Коммодіті».

Також заявник посилався на те, що ухвалами слідчих суддів за клопотаннями сторони обвинувачення арештовано усі наявні банківські рахунки ТОВ «Трейд Коммодіті», адже інших, окрім арештованих рахунків, у ТОВ «Трейд Коммодіті» немає. Це очевидно перешкоджає здійсненню товариством законної господарської діяльності, виплаті працівникам товариства заробітної плати, виконанню зобов`язань перед контрагентами тощо, цілком паралізувало роботу товариства і поставило під загрозу існування бізнесу в цілому.

Також пояснено, що обмеження права власності ТОВ «Трейд Коммодіті», встановлене ухвалою слідчого судді, явно не відповідає вимогам стосовно розумності та співмірності, а наслідки такого рішення для товариства є критичними, оскільки, фактично означають повне припинення господарської діяльності, що є грубим порушенням вимог п.п.5, 6 ч.2 ст.173 КПК України, тоді як арешт рахунків ТОВ «Трейд Коммодіті» не здатен запобігти ризикам, визначеним абз.2 ч.1 ст.170 КПК України.

Виходячи з вищенаведеного, скаржник стверджував, що Солом`янський районний суд м. Києва наклав арешт на грошові кошти на банківському рахунку та видаткові операції по ньому без власника цього майна - ТОВ «Трейд Коммодіті» та його представників, чим порушив право ТОВ «Трейд Коммодіті» на участь у розгляді судом питання щодо накладення арешту на його майно та унеможливив викладення власних аргументів з цього приводу та надання документів, що повністю підтверджували б незаконність та необґрунтованість арешту.

На підставі викладеного скаржник просив клопотання задовольнити.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 наполягала на тому, що на день накладення арешту жодна посадова особа ТОВ «Трейд Коммодіті» не була підозрюваним чи обвинуваченим у кримінальному провадженні, в рамках якого накладено арешт на грошові кошти та видаткові операції на рахунку компанії.

Станом на 13.10.2017 стороною обвинувачення не було вручено ОСОБА_6 (підписанту та керівнику ТОВ «Трейд Коммодіті») повідомлення про підозру. Крім того, блокування господарської діяльності ТОВ «Трейд Коммодіті» шляхом арешту рахунків компанії може призвести до збитків у розмірі 142 545 428,46 грн. для державного бюджету, у зв`язку з неможливістю виконання ТОВ «Газтрейд» своїх договірних зобов`язань перед Міністерством оборони України.

Також зазначено, що накладення арешту в частині видаткових операцій призвело до неможливості виплати заробітної плати працівникам компанії, з 11.10.2017 по 10.11.2017 уже 12 працівників припинили трудові відносини з ТОВ «Трейд Коммодіті», що негативно впливає на здійснення товариством підприємницької діяльності.

Адвокати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримали та просили його задовольнити з наведених вище підстав.

Прокурор у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання, посилаючись на те, що арешт було накладено у відповідності до ч. 4 ст. 170 КПК України, а саме: накладено арешт на майно третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
Статтею 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Встановлено, що групою детективів Національного антикорупційного бюро України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про початок досудового розслідування у якому 09.09.2016 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000319.
На підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_7 від 13.10.2017 було накладено арешт на майно в рамках даного кримінального провадження, а саме: на відкритий 13.05.2016 у Публічному акціонерному товаристві «Банк Восток» (МФО 307123, ) банківський рахунок ТОВ «Трейд Коммодіті»: № НОМЕР_1 (980-українська гривня), а також на видаткові операції по цьому рахунку, крім обов`язкових платежів до бюджету, в межах суми 149 339 908,44 грн.
Як вбачається з даної ухвали слідчого судді від 13.10.2017, детектив звертався до суду з клопотанням з посиланням на те, що у слідства виникли підстави для застосування такого виду заходів забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту на майно з метою забезпечення спеціальної конфіскації.

Крім того, ухвала слідчого судді від 13.10.2017 обгрунтована тим, що за змістом повідомлення фігурантам про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КПК України, об`єктивна сторона цього злочину полягає саме у безпідставному набутті третьою особою - Товариством з обмеженою відповідальністю «Трейд Коммодіті» у власність грошових коштів на суму 149 339 908,44 грн., шляхом надання формальних довідок відповідних організацій про середньоринкову ціну товару, які жодним чином не відображали рівень коливання цін на ринку, а відтак - не могли бути підставою для внесення змін до істотних умов Основних договорів в частині збільшення ціни за одиницю товару, що підтверджує обізнаність та прямий умисел на розтрату вказаних бюджетних коштів. Прокурором доведено, що грошові кошти Державного бюджету України в сумі 149 339 908,44 грн. можуть бути предметом злочину який розслідується, а отже відповідно до ст.96-2 КПК України підлягатимуть спеціальній конфіскації у випадку обвинувального вироку.

Таким чином, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання сторони обвинувачення, оскільки прокурором було доведено, що накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на відкритому у Публічному акціонерному товаристві «Банк Восток» (МФО 307123, ) в межах суми, що дорівнює 149 339 908,44 гривень, а також на видаткові операції по цьому рахунку, крім обов`язкових платежів до бюджету банківських рахунках необхідно з метою забезпечення спеціальної конфіскації.

Так, адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд Коммодіті», звертаючись до суду з клопотанням про зняття арешту з майна, посилалася на те, що вказаний арешт є незаконним та необґрунтованим, оскільки, на її думку, будь-які підстави вважати, що арештоване майно в майбутньому підлягатиме спеціальній конфіскації, відсутні. Також, слідчий суддя, приймаючи рішення про накладення арешту, не отримав достатніх доказів від сторони обвинувачення про наявність передбачених законом підстав і необхідність накладення арешту на грошові кошти і видаткові операції ТОВ «Трейд Коммодіті» і повністю паралізував господарську діяльність товариства, грубо порушивши його права у спосіб, щоо є непропорційним завданням кримінального провадження і по суті унеможливлює здійснення господарської діяльності ТОВ «Трейд Коммодіті», на що слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.174 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч.4 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
Згідно з ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ст. 96-2 КК України передбачено, що спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно, серед іншого, одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна, були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави.
Відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у п.п. 1-4 ч. 1 ст. 96-2 КК України.
Беручи до уваги вищевикладене, а також пояснення сторін, слідчий суддя вважає арешт, накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 13.10.2017 обґрунтованим.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про недоведеність обставин, на які посилається адвокат у своєму копотанні про скасування арешту майна, а тому підстави для подальшого його застосування не відпали, арешт накладено обґрунтовано, а в задоволенні клопотання необхідно відмовити в повному обсязі.
Виходячи з викладеного та керуючись ст.ст. 131-132, 170, 171, 173, 174, 309, 369, 371-372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя -
У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання ТОВ «Трейд Коммодіті» про скасування арешту майна, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1