Справа № 711/746/18
Провадження № 1-кп/711/176/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2018 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурорів ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження за звинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Степанакерт (Ханкенді) Республіки Азербайджан, громадянина України, з середньою освітою, працюючого вантажником в ПрАТ «Фрау Марта» (м.Черкаси), судимого:

1)13.03.2006 р. Соснівським районним судом м. Черкаси за ч.3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком 3 роки зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК з іспитовим строком 2 роки;

2)28.08.2007 р. цим же судом за ст.ст.185 ч.3, 190 ч.2, 71 КК України до позбавлення волі строком 3 роки 3 місяці, звільненого 08.09.2009 р. на підставі постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 31.08.2009 р. умовно-достроково на 1 рік 17 днів;

3)02.04.2010 р. Придніпровським районним судом м. Черкаси за ст.ст. 186 ч.2, 71 КК України до позбавлення волі строком 4 роки 3 місяці, на підставі постанови Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 08.11.2012 р. невідбута частина покарання замінена на обмеження волі строком 1 рік 2 місяці 9 днів, 13.09.2013 р. на підставі ухвали Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 05.09.2012 р. звільненого умовно-достроково на 2 місяці 4 дні,

без зареєстрованого місця проживання, мешканця АДРЕСА_1 ,

в скоєнні злочину, відповідальність за який передбачена ч.2 ст. 186 КК України,

встановив:

Підсудний (обвинувачений) ОСОБА_6 вчинив умисний злочин за наступних обставин.

В період часу з 11 год. 30 хв. до 12 год. 00 хв. 03 жовтня 2017 року підсудний ОСОБА_6 , перебуваючи на зупинці громадського транспорту біля магазину «Пряничок» по вул. Героїв Сталінграда, 43 в м. Черкаси, діючи повторно, умисно таємно викрав чуже майно потерпілої ОСОБА_5 , а саме, скориставшись тим, що потерпіла не спостерігала за його діями і залишила на лавці свою сумку, підсудний заволодів її сумкою, в якій знаходились грошові кошти у сумі 1000 грн., а також ключі від квартири, 3 дисконтні картки і 2 банківські картки, що не мають матеріальної цінності, після чого покинув місце події, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Цими діями підсудний ОСОБА_6 повторно таємно викрав чуже майно, чим скоїв злочин, передбачений ч.2 ст. 185 КК України (крадіжка).

Підсудний ОСОБА_6 винуватим себе у вчиненні вказаного у вироку злочину визнав частково і пояснив, що, побачивши на зупинці незнайому похилого віку потерпілу, яка не спостерігала за своєю сумкою, що знаходилась на лавці, таємно заволодів сумкою і покинув місце події, а потім забрав із сумки продукти харчування. Сумку із банківськими картками викинув, а грошей в сумці не знайшов.

Винуватість підсудного у вчиненні вказаного злочину доведена перед судом наступними доказами.

Потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що 03.10.2017 р. перебувала на зупинці громадського транспорту біля магазину «Пряничок», де поклала свою сумку на лавку і розмовляла по телефону, а потім виявила відсутність сумки, в якій знаходились гроші в сумі 1000 грн., банківські картки і продукти харчування. На її крик з магазину вийшли продавці і повідомили, що крадіжку міг вчинити незнайомий, який перебував в магазині «Пряничок» і підозріло себе поводив.

З протоколу огляду місця події встановлено, що потерпіла ОСОБА_5 виявила відсутність свого майна (сумки), яке перебувало на лавці біля зупинки громадського транспорту, розташованої поблизу торгівельного закладу «Пряничок», з якого вилучено запис із камер відеоспостереження ( т.2 а.с.9). Цим доказом встановлено місце вчинення злочину, а також підтверджуються показання підсудного про те, що він не виривав сумку у потерпілої, як зазначено у висунутому йому обвинуваченні.

Протоколом огляду вилученого з магазину «Пряничок» відеозапису встановлено, що незадовго до викрадення майна потерпілої ОСОБА_5 серед відвідувачів магазину була особа, зовні схожа з підсудним ОСОБА_6 (т.2 а.с.32).

Підсудному висунуто обвинувачення у відкритому викраденні у потерпілої ОСОБА_7 чужого майна із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, але під час судового розгляду як підсудний, так і потерпіла дали показання про те, що викрадення здійснено таємно. Стороною обвинувачення на надано суду переконливих доказів на підтвердження обвинувачення у вчиненні підсудним Авакяном грабежу.

Протокол слідчого експерименту (т.2 а.с.71) суд не бере до уваги, тому що він є нічим іншим, ніж фіксацією показань підсудного під час досудового розслідування. Крім того, зміст цих показань не відповідає дійсності, оскільки в ньому міститься інформація про те, що ОСОБА_8 слідкував за потерпілою, яка перебувала в магазині «Пряничок», але потерпіла заперечила цю обставину і пояснила, що в той день у вказаному магазині не перебувала; в протоколі цієї слідчої дії міститься недописана інформація щодо кількості викрадених коштів.

Потерпіла також не підтвердила змісту протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, пояснивши, що не впізнавала підсудного ОСОБА_8 і не могла впізнати, тому що не бачила його обличчя, але перед здійсненням крадіжки її майна звернула увагу на те, що неподалік зупинки перебував невідомий, який був одягнений в куртку синього кольору, інших прикмет вона не запам`ятала. У зв`язку з цим суд визнає доказ недопустимим (т.2 а.с.23).

Враховуючи положення ч.3 ст. 337 КПК України, суд виходить за межі пред`явленого обвинувачення і вважає доведеним вчинення підсудним повторного таємного викрадення чужого майна, оскільки такий висновок суду покращує становище підсудного.

Проаналізувавши наведені докази, суд вважає доведеним, що підсудний Авакян повторно таємно викрав чуже майно у потерпілої ОСОБА_7 , чим скоїв злочин, передбачений ч.2 ст. 185 КК України, оскільки він має не зняті і не погашені судимості за ст.ст. 185, 186, 190 КК України.

Незважаючи на те, що підсудний заперечує викрадення грошових коштів, його показання в цій частині спростовуються показаннями потерпілої про викрадення у неї 1000 грн., а також діями підсудного, який під час досудового розслідування відшкодував їй вказану суму.

Пом`якшує покарання підсудного Авакяна добровільне відшкодування матеріальної шкоди, обтяжує його покарання вчинення злочину щодо особи похилого віку, тому що судом встановлено, що потерпіла ОСОБА_5 1943 року народження, а підсудний усвідомлював, що викрадає чуже майно у особи похилого віку.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує, що він вчинив умисний злочин середньої тяжкості згідно з положеннями ст. 12 КК України, особу винного, який неодноразово судимий, працює, посередньо характеризується за місцем проживання, де проживає без реєстрації, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, і вважає необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів призначити остаточне покарання у виді арешту. Підстав для призначення йому більш суворого покарання немає з огляду на добровільне відшкодування шкоди і те, що потерпіла не наполягає на його суворому покаранні. Разом з тим, підсудний повинен реально відбувати покарання, тому що він неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів проти власності і, незважаючи на те, що раніше суд звільняв його від відбування покарання, він знову вчиняв аналогічні злочини. Крім того, Авакян вироком від 05.03.2015 р. визнавався Соснівським районним судом м. Черкаси винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України, і відбував покарання у виді арешту (судимість погашена), але знову вчинив умисний злочин, що в цілому свідчить про його схильність до вчинення правопорушень і про те, що він не виправився.

Речовий доказ (диск із відеозаписом) потрібно залишити в матеріалах кримінального провадження. Потерпілою ОСОБА_5 цивільний позов не заявлено. Процесуальні витрати по кримінальному провадженні відсутні. Строк дії обраного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту закінчився.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді арешту на строк 4 (чотири) місяці.

Строк покарання обчислювати з дати затримання засудженого і поміщення до арештного дому.

Речовий доказ (диск із відеозаписом) зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Копію вироку вручити прокурору і підсудному негайно після проголошення. На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд м. Черкаси в установленому законодавством порядку на протязі 30 днів з дня проголошення вироку.

Головуючий: ОСОБА_1