Справа № 355/1460/17
Провадження № 1-кс/355/290/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про відмову в застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою та про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту

27 жовтня 2017 року Баришівський районний суд Київської області у складі
слідчого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
підозрюваного ОСОБА_4
слідчого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Баришівка Київської області в залі суду клопотання слідчого СВ Баришівського ВП Переяслав-Хмельницького ВП ГУ Національної поліції в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , погоджене із прокурором Баришівського відділу Бориспільської місцевої прокуратури Київської області юристом першого класу ОСОБА_3 за матеріалами №0000477 від 05.10.2017 року відносно підозрюваного
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лехнівка, Баришівського району, Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, пільг та державних нагород немає, раніше судимого: 19.11.2014 року Баришівським районним судом за ч. 3 ст. 185 ККУ до позбавлення волі на строк 5 років 10 місяців; за рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14.04.2017 року був звільнений умовно-достроково, на відбутий строк 1 рік 5 місяців 19 днів,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Баришівського ВП Переяслав-Хмельницького ВП в Київській області старший лейтенант поліції ОСОБА_5 , за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 000477 від 05.10.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання обгрунтовує тим, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи не погашену та не зняту у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став та повторно умисно вчинив нове кримінальне правопорушення (злочин) при наступних обставинах.

23.08.2017 року, близько 23:00 години (точний час в ході досудового розслідування не встановлено), у ОСОБА_4 з метою власного збагачення виник злочинний умисел на скоєння крадіжки майна з багажного відсіку легкового автомобіля ВАЗ 21093 д.н.з. НОМЕР_1 , який розміщувався на території домоволодіння АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_6 , попередньо знаючи, що в багажнику даного автомобіля наявна каністра об`ємом 20 літрів з кількістю вісімнадцятьма літрами пального (бензину).

Так, того ж дня, близько 23:30 години, реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, через незамкнену на замок хвіртку огорожі проник на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , після чого відчинив незамкнену на замок кришку багажного відсіку автомобіля ВАЗ 21093 д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_7 , звідки скоїв крадіжку металевої каністри об`ємом 20 літрів заповнену вісімнадцятьма літрами бензину А-92.

Металеву каністру з бензином ОСОБА_4 відвіз за місцем свого проживання, тим самим маючи змогу вільно розпоряджатися викраденим майном на власний розсуд.

Згідно висновку експерта № 12-4/1298 від 13.10.2017 року, ринкова вартість наданої на дослідження металевої каністри об`ємом 20 літрів станом на 23.08.2017 року могла становити 91,67 (дев`яносто одну гривню 67 копійок), ринкова вартість одного літра бензину АІ-92 станом на 23.08.2017 року могла становити 20,33 (двадцять гривень тридцять три копійки).

Своїми діями ОСОБА_4 спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_7 на загальну суму 457,61 (чотириста п`ятдесят сім гривень шістдесят одна копійка).

26.10.2017 ОСОБА_4 було повідомлено про підозру в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення покарання, за яке передбачене у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.

ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення після короткого проміжку часу, будучи звільненим умовно достроково від відбування покарання за вироком Баришівського райсуду Київської області. Покарання за скоєний злочин передбачене у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.

Також ОСОБА_4 є суб`єктом злочину у кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР 17.09.2017 року за №0000438 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та у кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР 05.10.2017 року за №0000476 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Разом з тим ОСОБА_4 після скоєння кримінальних правопорушень, з метою уникнути відповідальності за скоєні ним протиправні дії, залишив своє місце проживання і місцезнаходження його було невідоме.

За дорученням слідчого від 19.10.2017 року ОСОБА_4 з метою встановлення його місця перебування, було оголошено в оперативний розшук. 24.10.2017 року місцезнаходження ОСОБА_4 було встановлено у Козятинському районі Вінницької області.

Підозрюваний проживає за рахунок тимчасових заробітків. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, скоїв з корисливих мотивів. На даний час залишається без офіційного місця працевлаштування та може продовжити свою злочинну діяльність.

Враховуючи, що ОСОБА_4 скоїв злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, санкція якого передбачає позбавлення волі на строк від 3 до 6 років, та те, що ОСОБА_4 після скоєння ним кримінального правопорушення з метою уникнути відповідальності за скоєні ним протиправні дії, залишив своє місце проживання і місцезнаходження його було невідоме, беручи до уваги особу підозрюваного, його спосіб життя, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, вищевикладені обставини, у кримінальному провадженні існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, тому необхідним запобіжним заходом відносно ОСОБА_4 слідчий вважає - є тримання під вартою.

Беручи до уваги вищевикладене та те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, з метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, слідчий просить задовольнити клопотання та обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_5 та прокурор ОСОБА_3 підтримали дане клопотання та просятьзастосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 2 місяці.

Підозрюваний ОСОБА_4 просить суд обрати йому запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, підозрюваного, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого є не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонам кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Частина 4 ст. 194 КПК України вказує, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.п. 1 та 2 ч.1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Суд вважає за необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арештуна два місяці з покладенням на підозрюваного таких обов`язків:

- прибувати до слідчого Баришівського ВП Переяслав-Хмельницького ВП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 за першою вимогою;

- цілодобово не залишати місце постійного проживання в

АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора, або суду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Домашній арешт полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_4 , слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризики переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Загальною декларацією прав людини (ст. 3, 9) та Конвенцією (ст. 5) проголошено, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість і ніхто не може зазнавати безпідставного арешту затримання або вигнання. З погляду на презумпцію невинуватості, тримання під вартою особи, яка підозрюється у вчиненні правопорушення має бути винятковим, а не правилом.
Суд також враховує характеристику на підозрюваного, його вік, тяжкість злочину, те що він зобов`язується з`являтися на виклики до слідчого, прокурора та суду, а також його бажання відшкодувати потерпілому заподіяну шкоду.
Суд також враховує, що залишаючись на волі під домашнім арештом ОСОБА_4 , не буде чинити тиск на потерпілого, та не буде уникати від досудового розслідування та суду, а тому є підстави для обрання відносно нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 181, 184, 186, 193-196, 395 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:

Відмовити слідчому СВ Баришівського ВП Переяслав-Хмельницького ВП в Київській області старшому лейтенант поліції ОСОБА_5 в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у виді тримання під вартою строком два місяці.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 більш м,який запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на два місяці, починаючи з 15 години 45 хвилин 27 жовтня 2017 року.
Покласти на ОСОБА_4 обовязки:
- прибувати до слідчого Баришівського ВП Переяслав-Хмельницького ВП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 за першою вимогою;

- цілодобово не залишати місце постійного проживання в АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора, або суду.

Строк дії ухвали до 15 години 45 хвилин 25 грудня 2017 року.

Копію ухвали направити начальнику Баришівського ВП Переяслав-Хмельницького ВП в Київській області для виконання.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Баришівського районного суду ОСОБА_1