Справа № 748/3293/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/324/2018
Категорія - ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 березня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000965 від 07 вересня 2017 року, за апеляційною скаргою прокурора на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 22 грудня 2017 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Слобода Чернігівського району Чернігівської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 06.05.2009 року Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч. 1 ст. 309, 69 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 510 грн.;

- 23.11.2009 року Чернігівським районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 185 КК України, до 3 років обмеження волі, з іспитовим строком на 2 роки;

- 18.07.2011 року Чернігівським районним судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ст. 71 КК України до покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі, з конфіскацією майна, звільненого умовно-достроково за постановою Шосткинського міського суду Сумської області від 23.09.2014 року на невідбутий строк 1 рік 7 місяців 1 день;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Чернігова, громадянина України, з повною середньою освітою, працюючого газозварювальником Укрметцентр, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , не судимого в силу ст. 89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_9

В С Т А Н О В И В:

Не погоджуючись з вироком суду щодо ОСОБА_6 , прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи кваліфікацію дій та доведеність його вини, просить вирок відносно нього скасувати у зв`язку з не відповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості, ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України, у виді 3 років позбавлення волі. В решті вирок залишити без змін.

Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 22 грудня 2017 року ОСОБА_6 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки, з покладенням певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

ОСОБА_7 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік, з покладенням певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Стягнуто з обвинувачених на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи по 99 грн. з кожного.

Питання речових доказів вирішене у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор вказує, що судом при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання не в повній мірі враховано особу обвинуваченого, який вчинив тяжкий корисливий злочин, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, відбував покарання у місцях позбавлення волі, але на шлях виправлення не став та знову вчинив злочин, що свідчить про його стійку антисоціальну спрямованість та небажання стати на шлях виправлення. Викрадене майно повернуто не обвинуваченим, а працівниками поліції в ході досудового розслідування. Наявність на утриманні малолітньої дитини не завадила обвинуваченому вчинити умисний злочин, що свідчить про те, що вихованням дитини він не займається та подає лише негативний приклад. Крім того, він є особою молодого віку, однак ніде не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, що не може свідчити про його позитивну поведінку. Значимість однієї пом`якшуючої покарання обставини щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину, за наявності обставини, що обтяжує покарання, - рецидиву злочинів, для призначення покарання з випробуванням судом перебільшено.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , вважає вирок суду щодо останнього законним та обґрунтованим, а призначене покарання таким, що відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Даний вирок відносно обвинуваченого ОСОБА_7 учасниками кримінального провадження не оскаржувався.

При розгляді провадження судом І інстанції встановлено, що ОСОБА_6 , повторно, 06 вересня 2017 року, у вечірній час, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , з метою викрадення чужого майна, прибули на охоронювану територію, що належить Публічному акціонерному товариству «Банк «Демарк», та знаходиться за адресою: вул. Кузнецька, буд. 67 в смт. Олишівка Чернігівського району Чернігівської області, де діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, шляхом відкривання незамкнених вхідних дверей проникли до приміщення вагової будки, звідки таємно викрали механічні ваги з маркуванням «МИНПРИБОР», «ГОСТ 9483», 1969 року випуску, вартість яких згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 4329/17-24 від 09.10.2017 року, становить 7000 грн., що належить Публічному акціонерному товариству «Банк «Демарк», чим заподіяли матеріальну шкоду товариству на вказану суму.

Заслухавши доповідача, прокурора, яка просила подану апеляційну скаргу задовольнити та призначити ОСОБА_6 покарання у виді 3 років позбавлення волі; обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, які просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про винність обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за зазначених у вироку обставин відповідають фактичним обставинам справи, підтверджені дослідженими у судовому засіданні та викладеними у вироку доказами, яким суд дав належну оцінку в їх сукупності та взаємозв`язку.

Дії обвинуваченого судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ч. 3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше приміщення.

В судовому засіданні апеляційного суду, як і в суді 1 інстанції, обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, зазначив, що в скоєному щиро кається.

Згідно вимог ст. 409 КПК України, підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

В силу ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України Про практику призначення судами кримінального покарання № 7 від 24.10.2003 року, рішення суду про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції таких вимог Закону не дотримався та, вирішуючи питання про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, відповідно до ст. 75 КК України, залишив поза увагою ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину та те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі і за злочини проти власності.

Тому, підсумовуючи всі дані кримінального провадження: обставини, за яких вчинено злочин, особу обвинуваченого, колегія суддів прийшла до висновку, що підстав для застосування ст. 75 КК України у суду 1 інстанції не було.

Разом з тим, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 у вчиненому щиро кається, активно сприяв розкриттю злочину, має на утриманні малолітню дитину.

Згідно ст. 69 КК України, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті за цей злочин.

Оцінюючи всі вищезазначені обставини у їх сукупності, колегія суддів вважає їх такими, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і дають можливість застосувати ст.69 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_6 , колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, за яких його вчинено, особу винного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, та вважає за необхідне, із застосуванням ст.69 КК України, перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у виді арешту, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 374, 404, 407, 409, 418, 420 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 22 грудня 2017 року відносно ОСОБА_6 в частині призначеного покарання - скасувати.

ОСОБА_6 призначити покарання за ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 3-х місяців арешту.

Початок строку відбування покарання рахувати з дня його фактичного затримання.

В іншій частині цей вирок - залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4