Справа № 148/1513/15-к
Провадження № 1-кп/150/2/18
УХВАЛА
26 січня 2018 року с. Мазурівка
Чернівецький районний суд Вінницької області у складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
у відкритому судовому засіданні в залі суду Чернівецького районного суду Вінницької області, розглянувши клопотання прокурора Могилів-Подільської місцевої прокуратури про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рубань Немирівського району, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, пенсіонера, інваліда першої групи, з середньою освітою, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27, п. 11 ч. 2 ст. 115 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
У провадженні Чернівецького районного суду Вінницької області перебуває вказане кримінальне провадження.
23.01.2018 через канцелярію Чернівецького районного суду Вінницької області від прокурора надійшло клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , яке мотивоване тим, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду та незаконно впливати на свідків, що були встановлені ухвалами слідчого судді та суду під час застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою та його продовженні, а інші запобіжні заходи є недостатніми для запобігання вищевказаних ризиків та не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження.
У судовому засіданні прокурор підтримав вказане клопотання.
Потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи, що підтверджується їхніми письмовими заявами про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.
Обвинувачений та його захисник не заперечили щодо продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У ч.ч.1-3 ст. 331 КПК України зазначено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двохмісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Колегія суддів, заслухавши думку прокурора та обвинуваченого, його захисника, приходить до висновку, що обраний обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.
Вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, суд враховує, що згідно статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_6 у квітні 2014 року познайомився з жителем смт. Теплик Вінницької області ОСОБА_11 , під час розмов з останнім неодноразово висловлював намір на фізичну розправу з ОСОБА_12 , шляхом його вбивства, в зв`язку з неприязними стосунками, які склались між ними, повідомляючи про готовність виплати грошової винагороди особі, яка здійснить вбивство останнього.
У травні 2014 року ОСОБА_6 в черговій розмові з ОСОБА_11 запропонував йому здійснити вбивство ОСОБА_12 , пообіцявши виплатити за це грошову винагороду в сумі 1 200 доларів США. Після згоди ОСОБА_11 на пропозицію ОСОБА_6 , останній через деякий час зустрівся з ОСОБА_11 , передав йому кошти в сумі 700 доларів США, та 01.06.2014 передав ОСОБА_11 ще 500 доларів США, як оплату за здійснення вбивства ОСОБА_12 .
Для реалізації свого умислу ОСОБА_6 , 04.06.2014 передав ОСОБА_11 заряджений обріз мисливської рушниці моделі «J.P.SАUER&SOHN SUHL» № НОМЕР_1 .
Після чого, ОСОБА_11 , виконуючи умови домовленості між ним та ОСОБА_6 про вчинення вбивства ОСОБА_12 , взявши з собою обріз мисливської рушниці моделі «J.P.SАUER&SOHN SUHL» № НОМЕР_1 , 05.06.2014 року попередньо організувавши зустріч по мобільному телефону з ОСОБА_12 , біля 08.00 год. на своєму автомобілі марки «HYNDAI ACCENT», д.н.з. НОМЕР_2 , приїхав в м. Немирів Вінницької області, де залишив свій автомобіль в провулку, який сполучає вулиці 25 років Жовтня та Леніна. Біля 08.10 год. ОСОБА_12 на своєму автомобілі марки «Daewo Lanos», д.н.з. НОМЕР_3 , зупинився біля одного із домогосподарств по вулиці 25 років Жовтня, де до нього підійшов ОСОБА_11 , і відкривши задні дверцята, з дозволу ОСОБА_12 сів до салону автомобіля. Знаходячись на задньому сидінні автомобіля, ОСОБА_11 здійснив один постріл з обрізу мисливської рушниці в потиличну частину голови ОСОБА_12 . Від отриманого вогнепального поранення ОСОБА_12 помер на місці події.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 79 від 03.07.2014 року смерть ОСОБА_12 настала внаслідок сліпого вогнепального поранення голови з розтрощенням кісток склепіння та основи черепу, забою та розміжчення головного мозку, гострої крововтрати, часткової втрати речовини головного мозку.
Після скоєння вбивства, ОСОБА_11 в цей же день прийшов до домогосподарства ОСОБА_6 , яке розташоване по АДРЕСА_1 , та віддав йому знаряддя злочину - обріз мисливської рушниці моделі J.P.SАUER&SOHN SUHL № НОМЕР_1 . В подальшому ОСОБА_6 з метою приховання слідів вчиненого злочину, викинув вказаний обріз мисливської рушниці в водоймище, розташоване поблизу вулиці Володарського в м. Немирів Вінницької області.
Таким чином, дії ОСОБА_6 згідно обвинувального акту кваліфіковано за ч.4 ст.27, п.11 ч.2 ст.115 КК України.
Судом встановлено, що на досудовому розслідуванні обвинувачений повідомлений про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 27, п. 11 ч. 2 ст. 115 КК України, обвинувальний акт щодо нього надійшов до суду. Таким чином, наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 27, п. 11 ч. 2 ст. 115 ККУ.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 обрано 09.05.2016, який продовжено ухвалами суду від 01.07.2016, 23.08.2016, 20.10.2016, 12.10.2017. Зокрема, 30.11.2017 ухвалою Чернівецького районного суду Вінницької області відносно ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який закінчується о 18 год. 10 хв. 28 січня 2018 року, однак, судове провадження по даній справі не закінчено.
Розглядаючи питання щодо наявних ризиків у кримінальному провадженні, суд враховує, що злочин, передбачений п. 11 ч. 2 ст. 115 КК України є особливо тяжким злочином, за який законом передбачене кримінальне покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, у зв`язку із чим, з метою уникнення від відповідальності, усвідомлюючи відповідальність за вчинене правопорушення, обвинувачений може переховуватися від суду. Окрім того, на час розгляду даного клопотання розгляд справи по суті даним складом суду не розпочато, матеріали справи не досліджені, свідки та потерпілі не допитані, відтак, обрання більш м`якого запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 може призвести до спроб фізичного чи психологічного впливу на останніх.
Суд також зазначає, що характер та обставини вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, а також дані про те, що обвинуваченим було порушено вимоги ухвали Тульчинського районного суду Вінницької області від 05.11.2014, якою йому було змінено міру запобіжного заходу з поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають небезпечну поведінку особи, на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а також те, що 02.12.2015 його було оголошено у розшук, характеризує його як особу, яка залишаючись на волі, може преховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих у вказаному кримінальному провадженні.
Судом також береться до уваги, що обвинувачений ніде не працює, є пенсіонером, інвалідом I групи.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що на час розгляду клопотання прокурора підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відпали, альтернативні запобіжні заходи не зможуть гарантувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого, відтак, для запобігання ризикам, вказаним у ст. 177 КПК України, та враховуючи суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст. 2 КПК України, зокрема, у захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід продовжити, що обумовлено також співрозмірністю з вчиненим кримінальним правопорушенням та завданими його діями наслідкам.
Із врахуванням вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, якою передбачено, що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, який спричинив загибель людини, суд не вбачає підстав для визначення розміру застави відносно обвинуваченого ОСОБА_6 .
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331, 369-372 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задоволити.
Продовжити строк застосованого щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів - з 15 год. 40 хв. 26 січня 2018 року до 15 год. 40 хв. 26 березня 2018 року включно.
Копію ухвали вручити прокурору, направити обвинуваченому, його захиснику, та скерувати для відома начальнику державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)».
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3