Справа № 307/1507/15-к
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.12.2017 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді апеляційну скаргу прокурора Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Тячівського районного суду Закарпатської області від 10.08.2017.

Цією ухвалою задоволено клопотання засудженого: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Діброва Тячівського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з загальною середньою освітою, непрацюючого, не одруженого задоволено, і на підставі ч.5 ст. 72 КК України ( в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015) звільнено його від відбування основного покарання, призначеного вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 20.10.2015 - за ч.1 ст. 203-2 КК України у виді штрафу в розмірі 200 000 ( двісті тисяч) грн..

ОСОБА_6 , вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 20.10.2015 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 203-2 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 200 000 (двісті тисяч ) грн.. Вказаний вирок набув законної сили і підлягає виконанню.

Упродовж досудового розслідування з 25.03.2015 по 20.10.2015 до обвинуваченого ОСОБА_6 , було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Засуджений ОСОБА_6 подав клопотання про звільнення його від відбування основного покарання у виді штрафу в розмірі 200 000 (двісті тисяч ) грн., призначеного вироком Тячівського районного суду Зак5арпатської області від 20.10.2015 на підставі ч.5 ст. 72 КК України. Уважає, що період з 25.03.2015 по 20.10.2015 стосовно нього, є строком попереднього ув`язнення, згідно до пунктів «а», «б» абзацу 4 ч. 5 ст. 72 КК України. Вирок відносно нього набрав законної сили, однак покарання ним невідбуто повністю у зв`язку з несплатою штрафу в розмірі 200 000 ( двісті тисяч ) грн..

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду від 10.08.2017 скасувати, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про звільнення його від відбування основного покарання у виді штрафу. Указує на те, що засуджений ОСОБА_6 , будучи засудженим за ч.1 ст. 203-2 КК України до основного покарання у виді штрафу в розмірі 200 000 ( двісті тисяч ) грн., у встановлений законом строк не сплатив, а тому Тячівською місцевою прокуратурою внесено подання до Тячівського районного суду Закарпатської області щодо заміни засудженому

-2-

штрафу на покарання у виді позбавлення волі. Звертає увагу на положення ст. 53 КК України, якою передбачено заміну несплаченої суми штрафу на відповідне покарання, у разі несплати штрафу, призначеного як основне покарання, за відсутності підстав для його розстрочки. Штраф, є покаранням одноактним, а тому закон виключає можливість звільнення від його відбування у тому числі умовно-достроково чи достроково. Законодавством передбачено звільнення від відбування покарання особи на підставі ч.2 ст. 74, п.1 ч.1 ст. 80, 84, 85-87 КК України. Просить врахувати роз`яснення ВССУ від 30.01.2016 щодо застосування окремих положень Закону № 838-VIII від 26.11.2015, на який посилається суд при прийнятті рішення та коло осіб, на яке він поширюється, а саме на осіб, щодо яких застосовано строковий вид покарання. Відповідно до вимог ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади та займатись певною діяльністю виконуються самостійно і складанню не підлягають.

Заслухавши доповідь головуючого у справі, пояснення прокурора на часткове підтримання апеляційної скарги, пояснення захисника адвоката ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_6 , які просили залишити без змін ухвалу Тячівського районного суду Закарпатської області, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення, дослідивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволенню за таких підстав.

З матеріалів судового провадження вбачається, що ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 203-1 КК України та вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 20.10.2015 йому призначено покарання у виді штрафу в розмірі 200000 ( двісті тисяч ) грн.. Вказаний вирок набув законної сили і підлягає виконанню.

Під час досудового розслідування, з 25.03.2015 по 20.10.2015 щодо обвинуваченого ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, тобто вказаний період є строком попереднього ув`язнення в межах кримінального провадження № 0001904.

Відповідно до Закону України N 838-VIII від 26.11. 2015 «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», ч. 5 ст. 72 Кримінального кодексу України викладено в наступній редакції:

Зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У разі призначення судом іншого покарання, ніж позбавлення волі, зарахування строку попереднього ув`язнення в межах того самого кримінального провадження здійснюється в такому порядку:

1) строк попереднього ув`язнення переводиться у строк позбавлення волі відповідно до співвідношення, визначеного абзацом першим цієї частини;

2) визначений відповідно до пункту 1 цієї частини строк позбавлення волі переводиться в інший призначений вид покарання відповідно до співвідношення, визначеного частиною першою цієї статті.

При призначенні основного покарання, не зазначеного в частині першій цієї статті, суд зобов`язаний повністю звільнити засудженого від відбування такого основного покарання.

-3-

Тобто, як правильно вказав суд першої інстанції, дана норма є безальтернативною та зобов`язує суд звільняти особу від відбування призначеного основного покарання.

Згідно ст. 152 КВК України підставами для звільнення від відбування покарання є: відбуття строку покарання, призначеного вироком суду; закон України про амністію; акт про помилування; скасування вироку суду і закриття кримінальної справи; закінчення строків давності виконання обвинувального вироку; умовно-дострокове звільнення від відбування покарання; хвороба; інші підстави, передбачені законом.

Таким чином, вказаний перелік підстав для звільнення від відбування покарання не є вичерпним, а норма є бланкетною, оскільки дає право законодавцю вносити зміни до Кримінального кодексу України та розширювати коло осіб щодо яких може бути застосовано інститут звільнення від відбування покарання.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо наявності роз`яснення ВССУ від 30.01.2016 про застосування окремих положень Закону №838-VIII від 26.11.2015 апеляційний суд відхиляє, оскільки вони врегульовують питання можливості застосування даного Закону щодо осіб, засуджених до довічного позбавлення волі.

Інші доводи апеляційної скарги щодо загальних правил призначення та виконання покарання у виді штрафу не заслуговують на увагу, оскільки вони стосуються інших норм законодавства та жодним чином не спростовують існування чітко передбаченої безальтернативної норми, передбаченої ч.5 ст. 72 КК України ( в редакції Закону від 26.11. 2015).

Крім того, з врахуванням того, що клопотання засудженого ОСОБА_6 подано ще 30.09.2016, тобто під час дії Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання » від 26.11.2015, керуючись принципом дії Закону у часі та ч.1 ст. 5 КК України, колегія суддів приходить до висновку, що даний Закон поширюється на засудженого ОСОБА_6 , а його норми підлягають застосуванню в даному провадженні.

Таким чином, апеляційний суд уважає апеляційну скаргу прокурора такою, що не підлягає задоволенню, а ухвалу суду першої інстанції такою, що відповідає вимогам Закону.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягнули за собою скасування або зміну ухвали суду не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 539 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу прокурора Тячівської місцевої прокуратури залишити без задоволення, а ухвалу Тячівського районного суду Закарпатської області від 10.08.2017, якою засудженого ОСОБА_6 звільнено від відбування основного покарання, призначеного вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 20.10.2015 за ч.1 ст. 203-2 КК України у виді штрафу в розмірі сумі 200 000 ( двісті тисяч) грн. - без змін.

На ухвалу апеляційного суду Закарпатської області безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді: