Справа № 577/4436/16-к
Провадження № 1-кп/576/41/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 січня 2018 року м. Глухів

Глухівський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9 , його законного представника ОСОБА_10

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Глухів питання щодо продовження строку дії запобіжних заходів, обраних у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених частиною третьою статті 185, частиною другою статті 156, частиною третьою статті 153 Кримінального кодексу України (далі КК України) та ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні злочину передбаченого частиною третьою статті 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
Під час судового розгляду у даному кримінальному провадженні прокурором заявлені клопотання про розгляд питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу, обраного обвинуваченому ОСОБА_6 у виді тримання під вартою на 60 днів та продовження строку дії запобіжного заходу, обраного обвинуваченому ОСОБА_7 у виді домашнього арешту на 2 місяці.

Прокурор у судовому засіданні висловився за продовження строку дії запобіжного заходу, обраного обвинуваченому ОСОБА_6 , оскільки на даний час продовжують існувати ризики передбачені у п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, останній обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого та серії тяжких злочинів, за які загрожує суворе покарання, а оскільки ОСОБА_6 за місцем мешкання характеризується негативно, не має сталих соціальних зав`язків та може переховуватись від суду, впливати на свідків та потерпілих просить суд продовжити ОСОБА_6 строк тримання під вартою на 60 днів. Стосовно продовження обраного обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту зазначає, що ОСОБА_7 характеризується негативно, ніде не працює, може переховуватись від суду чи іншим чином перешкоджати кримінальному провадження та вчиняти інші злочини, а тому просить продовжити останньому домашній арешт на 2 місяці.

Обвинувачені та захисник заперечували проти продовження строку дії запобіжних заходів, посилаючись на відсутність підстав для продовження таких запобіжних заходів, вважали за можливе обрати запобіжний захід ОСОБА_6 більш м`який ніж тримання під вартою, а саме домашній арешт.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Під час підготовчого судового засідання ухвалою колегії суддів Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 05.12.2017 ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 02.02.2018, а ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою замінено на домашній арешт, заборонивши йому цілодобово залишати житло із застосування засобу електронного контролю.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 197 КПК України передбачено можливість продовження строку тримання особи під вартою.

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисних злочинів, в тому числі особливо тяжкого злочину покарання за яке передбачене у вигляді позбавлення волі до 15 років. За місцем проживання характеризується негативно, не одружений, відсутність даних про те, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки та про наявність у нього утриманців, свідчить про існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_6 може переховуватися від суду, не зважаючи на те, що останній після звільнення з під варти перебував на волі, не може слугувати беззаперечною підставою належної поведінки останнім. Крім того, з врахуванням вагомості наявних доказів, які можуть свідчити про причетність ОСОБА_6 до інкримінованих злочинів, існують ризики його незаконного впливу на потерпілих, передбачені п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки, як зазначено в обвинувальному акті протягом тривалого часу вчиняв злочини проти потерпілих із застосування психологічного та фізичного насильства, та проживає неподалік потерпілих і являється їхнім близьким родичом, не зважаючи на те, що потерпілі вже були допитані судом, але справа не розглянута.

З характеристики вбачається, що ОСОБА_6 не працевлаштований, характеризується як особа, схильна до крадіжок майна громадян та товару в магазинах, що свідчить про наявність ризику передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України щодо можливості вчинити інше кримінальне правопорушення і вказаний ризик не зменшився.

З урахуванням зазначеного суд вважає, що інші більш м`які запобіжні заходи не можуть бути застосовані. Зокрема застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, з урахуванням особи обвинуваченого, відсутності у нього утриманців, знаючи достовірно про міру покарання, яке може бути застосоване до нього та наявність ризику вчинення повторних кримінальних правопорушень свідчить про не можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі домашнього арешту і дані ризики жодним чином не зменшились.

Крім цього з урахуванням того, що він не працевлаштований, не має самостійного доходу, що також крім іншого може перешкодити виконанню обвинуваченим покладених процесуальних обов`язків щодо його участі під час розгляду кримінального провадження у суді. Тому, враховуючи зазначене, позиція захисника щодо обрання обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт на думку суду не заслуговує на увагу.

За таких обставин, відповідно до п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, з метою забезпечення виконання ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків в ході судового розгляду, а також з метою запобігання спробам переховуватись від суду, незаконного впливати на потерпілих, запобіганню ризикам вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, приймаючи до уваги наявність чітких ознак того, що цього вимагають істинні потреби публічного інтересу, які не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають вимогу поваги до особистої свободи (п.40 Рішення ЄСПЛ справа «Прокопенко проти України»), з урахуванням даних про особу обвинуваченого, вагомість наявних доказів у вчиненні обвинуваченим кримінальних правопорушень, а також те, що на даний час зазначені ризики не змінились, продовжують існувати та обвинувачений за короткий термін перебування на волі не зміг в повній мірі виправдати довіру до нього, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст. 176 КПК України, на думку суду не може запобігти зазначеним ризикам, суд приходить до об`єктивного висновку про законність і обґрунтованість підстав для продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки це не зможе забезпечити недопущення ризиків для даного кримінального провадження, передбачених статтею 177 КПК України, в тому числі усунути ризики втечі чи впливу на учасників кримінального провадження.

Слід зазначити, що в п. 79 Рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" суд зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи. За таких обставин, врахування і самої тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпеки цієї особи та дозволяє прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинений злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитися від суду.

Стосовно заявленого клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_7 , суд приходить до наступного.

За вимогами статті 331 КПК України суд під час судового розгляду за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Водночас частиною третьою статті 197 КПК України передбачено можливість продовження строку тримання особи під вартою. З урахуванням наведеного суд не вбачає можливості розглянути клопотання прокурора про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу саме у вигляді домашнього арешту за відсутності клопотань про зміну, скасування або обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_7 саме в межах судового розгляду справи.
На підставі викладеного, керуючись статями 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197 199, 202, 205, 309, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обраного обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по 12 березня 2018 року включно.

В задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під домашнім арештом відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та окремому оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 КПК України.

Повний текст ухвали складено та оголошено 19 січня 2018 року о 09 год. 00 хв.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_2