Справа № 689/2649/15-к
ВИРОК
Іменем України
14.09.2017 року Ярмолинецький районний суд Хмельницької області -

головуючий - суддя ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

підсудного ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ярмолинці матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.03.2015 за №0000130, які надійшли до суду з обвинувальним актом, про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Алмати, Республіка Казахстан, жителя АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, неодруженого, на утриманні малолітня дитина, військовослужбовця ЗСУ (молодший сержант) за контрактом, учасника бойових дій, в силу ст. 89 КК України судимості не має,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України,

встановив:
В кінці лютого 2015 р. ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що ОСОБА_7 є неповнолітнім, так як вони товаришують і проживають по сусідству, запропонував йому, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вчинити крадіжки з господарства ОСОБА_10 , по АДРЕСА_2 , на що останні погодились.

Того ж дня, близько 16 години, з метою реалізації свого злочинного наміру, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 на автомобілі останнього марки ВАЗ-2101 приїхали в с. Андріївку, до господарства потерпілої. Там ОСОБА_12 зняв навісний замок на вхідних дверях до будинку, який не був зачинений, та підсудні зайшли всередину будинку. Звідти вони таємно викрали належне потерпілій майно, а саме: 3 порожні металеві газові балони об`ємом 0,5 л за ціною 120 гривень за один; 4 металевих плити до тепло-опалювальної печі за ціною 250 гривень за одну; 9 чарок ємкістю 60 мл за ціною 2,55 грн. за одну; 9 чарок ємкістю 50 мл за ціною 2,04 грн. за одну; 2 чарки з золотистим ободком за ціною 4,74 грн. за одну; 4 чарки ємкістю 100 мл за ціною 2,19 грн. за одну; 9 пластикових чарок жовтого кольору за ціною 1,46 грн. за одну; 4 фужера за ціною 22,60 грн. за один; 2 бокали за ціною 13,12 грн. за один; 3 чарки ємкістю 50 мл за ціною 2,04 грн. за одну; чашку, вартістю 10,94 грн.; чашку, вартістю 3,65 грн.; 6 сільничок за ціною 5,83 грн. за одну; чайний сервіз, вартістю 43,74 грн.; графин, вартістю 16,04 грн.; чарку, вартістю 2,04 грн., а всього майна на загальну суму 1899,52 грн., чим завдали потерпілій матеріального збитку на вказану суму.

Викрадене майно підсудні завантажили у належний ОСОБА_15 автомобіль та відвезли на господарство ОСОБА_16 в с. Тарасівка Ярмолинецького району, який залишив собі посуд та газові балони. Металеві плити підсудні наступного дня здали на металобрухт в смт. Ярмолинці, а отримані за це грошові кошти витратили на власні потреби.
Крім того, на початку березня 2015 р. ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 за пропозицією останнього та за попередньою змовою між собою, вирішили вчинити крадіжку з господарства ОСОБА_17 , по АДРЕСА_3 .

Реалізуючи свій злочинний намір, того ж дня близько 15 години, підсудні на автомобілі ОСОБА_18 приїхали в с. Андріївку до господарства потерпілої. Там ОСОБА_11 розбив скло у вікні в кімнаті і він та ОСОБА_12 проникли всередину будинку. Звідти вони таємно викрали належне потерпілій майно, а саме: мотокосу Бригадир, вартістю 500 гривень, бензопилу іноземного виробництва, вартістю 500 гривень, велосипед Ардіс, вартістю 300 гривень та музичний центр First VCD-1005, вартістю 644 гривні, а всього майна на загальну суму 1944 грн., чим завдали потерпілій матеріального збитку на вказану суму. Викрадене майно ОСОБА_12 та ОСОБА_11 через вікно передавали ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , а ті, в свою чергу, відносили викрадене до автомобіля ОСОБА_21 . Після цього ОСОБА_12 та ОСОБА_11 через вікно вилізли з будинку потерпілої.

Викрадене майно підсудні завантажили у належний ОСОБА_15 автомобіль та відвезли на господарство ОСОБА_6 в с. Тарасівку, яке той через декілька днів продав, а грошові кошти від реалізації викраденого залишив собі.
Крім того, 07.03.2015 р. близько 15 години, перебуваючи біля господарства ОСОБА_22 по АДРЕСА_4 , ОСОБА_11 запропонував ОСОБА_23 викрасти металеву раму дискової борони, яка була на господарстві потерпілої, на що той погодився. Зайшовши на господарство потерпілої ОСОБА_11 та ОСОБА_24 за допомогою електричної шліфувальної машинки розрізали металеву раму дискової борони навпіл. Після цього ОСОБА_11 зателефонував своєму знайомому ОСОБА_25 , щоб той на мотоблоці допоміг йому вивезти викрадене майно на кар'єр за село, при цьому запевнив останнього, що частина металевої рами дискової борони, вага якої становить 300 кг, а вартість 900 грн., належить йому. ОСОБА_25 мотоблоком відвіз частину металевої рами в кар'єр, де ОСОБА_24 разом з ОСОБА_11 заховали її, з наміром повернутись за нею ранком, щоб здати як металобрухт. Однак, ранком наступного дня у вказаному місці вони металеву раму не виявили. Викравши належне ОСОБА_26 майно, підсудні заподіяли їй матеріального збитку на суму 900 грн.

Крім того, 14.03.2015 р. близько 20 години ОСОБА_11 , ОСОБА_27 та ОСОБА_12 за попередньою змовою між собою та за пропозицією останнього вирішили вчинити крадіжку металевих стовпчиків з господарства ОСОБА_28 , розташованого по АДРЕСА_5 . Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_27 таємно викрали із господарства потерпілого шість металевих стовпчиків огорожі, загальною вагою 240 кг. по ціні 3 грн. за 1 кг., на загальну суму 720 грн, чим завдали потерпілому матеріального збитку на вказану суму.

Викрадене майно підсудні завантажили у належний ОСОБА_15 автомобіль та відвезли на його господарство в с. Тарасівку, а наступного дня здали на металобрухт в смт. Ярмолинці, а отримані за це грошові кошти витратили на власні потреби.
Вироком Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 24.11.2015, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 були засуджені за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_7 був засуджений за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, а ОСОБА_23 був засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України. Матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_6 були виділені в окреме провадження, в зв`язку із розшуком останнього.
Підсудний ОСОБА_11 по суті пред`явленого обвинувачення винним себе визнав повністю, не заперечував факт вчинення крадіжок, а також втягнення неповнолітнього ОСОБА_7 у злочинну діяльність за обставин, як це було зазначено вище, щиро розкаявсята показав, що в кінці лютого 2015 року він запропонував ОСОБА_16 та братам ОСОБА_29 , яких він знав протягом тривалого часу, в тому числі знав, що ОСОБА_30 є неповнолітнім, здійснити крадіжку з будинку ОСОБА_31 в с. Андріївка, в якому ніхто не проживав. Приїхавши в с. Андріївку на машині ОСОБА_32 , вони зайшли на господарство потерпілої. Там ОСОБА_12 зняв навісний замок з вхідних дверей і всі вони зайшли всередину будинку, звідки викрали посуд, металеві газові балони та металеві плити, які відвезли на господарство ОСОБА_16 , а наступного дня здали на металобрухт металеві плити, а гроші витратили на власні потреби.

На початку березня 2015 року він запропонував ОСОБА_16 та братам ОСОБА_29 вчинити крадіжку з господарства ОСОБА_33 в с. Андріївка, на що останні погодилися. Приїхавши до господарства потерпілої, він розбив скло у вікні в кімнаті будинку та разом з ОСОБА_16 залізли всередину, а ОСОБА_29 чекали їх біля будинку та забирали викрадене і відносили до машини. Звідти вони викрали мотокосу, бензопилу, велосипед та музичний центр, які завезли до нього на господарство. Через декілька днів він продав викрадене, а гроші витратив на власні потреби.

В подальшому, в перших числах березня 2015 року, він та ОСОБА_24 викрали з господарства ОСОБА_26 , що проживає в с. Тарасівка, половину металевої рами дискової борони, яку із допомогою знайомого відвезли в кар'єр, де заховали, щоб потім здати на металобрухт. Коли вони ранком наступного дня прийшли за викраденою рамою, то її вже там не було.

Також, 14 березня 2015 року він, ОСОБА_12 та ОСОБА_14 викрали шість металевих стовпчиків із території, яка належить ОСОБА_28 . Наступного дня викрадене майно вони здали як металобрухт в смт. Ярмолинці, а отримані грошові кошти витратили на власні потреби.

Враховуючи, що учасники судового розгляду визнали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, з'ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також їм роз'яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку, - суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України розглянув справу за правилами, передбаченими даною нормою, обмежившись дослідженням доказів по кримінальному провадженню допитом підсудного.

Таким чином, враховуючи встановлені в ході судового розгляду обставини кримінального провадження, дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло, та за ч. 1 ст. 304 КК України, як втягнення неповнолітнього у злочинну діяльність.
Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання підсудного, суд вважає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також те, що він є учасником бойових дій в ході антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

Обставин, які обтяжують покарання підсудного, не встановлено.

Також суд, згідно з вимогами статей 50 та 65 КК України враховує характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, які в силу ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів та злочинів середньої тяжкості, конкретні обставини справи, дані про особу підсудного, який позитивно характеризується за місцем проживання та за місцем служби, його майновий та сімейний стан.

За таких обставин суд вважає за доцільне призначити підсудному покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч. 2 та ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України, оскільки таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення підсудного та попередження нових злочинів.

Крім того, в судовому засіданні захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання, яке також підтримав підсудний, про застосування до ОСОБА_6 , який брав безпосередню участь в антитерористичній операції, перебуваючи в районах антитерористичної операції у період її проведення та отримав статус учасника бойових дій, амністії на підставі ст. 2 Закону України "Про амністію у 2016 році" та просив звільнити останнього від покарання.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на наявність підстав, передбачених законом.

Заслухавши думку учасників судового провадження з приводу вказаного клопотання, суд вважає його обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про амністію у 2016 році" від 22.12.2016 № 1810-VIII підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, а також особи, визнані винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами другою, третьою і четвертою статті 408, статтею 410, частинами другою, третьою і четвертою статті 411 Кримінального кодексу України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у частині четвертій статті 86 Кримінального кодексу України, статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та статті 9 цього Закону).

Оскільки ОСОБА_6 є учасником бойових дій та брав безпосередню участь в антитерористичній операції, а злочини, передбачені ч. 2 та ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України є злочинами середньої тяжкості та тяжкими злочинами, то ОСОБА_6 підлягає звільненню від покарання.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який був обраний ОСОБА_6 на підставі ухвали Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 26.02.2017, підлягає скасуванню.

Цивільний позов по справі не заявлено, судових витрат немає, речові докази відсутні.

Керуючись ст. 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 2 роки;
- за ч. 3 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 роки;
- за ч. 1 ст. 304 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим визначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
ОСОБА_6 від призначеного за даним вироком покарання звільнити на підставі ст. 2 Закону України "Про амністію у 2016 році" № 1810-VIII від 22.12.2016.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який був обраний ОСОБА_6 на підставі ухвали Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 26.02.2017 скасувати, звільнивши ОСОБА_6 з-під варити в залі суду.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Хмельницької області через Ярмолинецький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя підпис

Копія вірна:

Суддя ОСОБА_1