Справа № 671/1226/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 листопада 2017 року м. Волочиськ
Волочиський районний суд в складі: слідчого судді ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
з участю: скаржника ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 ,
Скаржник та його представник в судовому засіданні вимоги скарги підтримали та пояснили, що внаслідок подання до суду підробленої довідки № 191 від 25 квітня 2016 року, ОСОБА_3 заподіяно матеріальної та моральної шкоди, оскільки він був позбавлений можливості успадкувати та, відповідно набути у власність, житловий будинок та земельні ділянки, що розташовані на території Маначинської сільської ради Волочиського району.
Слідчий в судовому засіданні проти скарги заперечив.
Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя враховує наступне.
На клопотання ОСОБА_3 , яке надійшло до слідчого 13 жовтня 2017 року постановою слідчого ОСОБА_5 від 14 жовтня 2017 року відмовлено у задоволенні клопотання про залучення в якості потерпілого.
У постанові слідчим зазначено, що в ході проведення досудового розслідування та у матеріалах, які надані ОСОБА_3 не встановлено достатніх відомостей про те, що йому завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, про що свідчать рішення апеляційного суду Хмельницької області.
Відповідно до частини 1 статті 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Частиною 2 даної статті встановлено, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Статтею 91 КПК України передбачено обставини, які підлягають доказуванню при розслідуванні.
Відповідно до частини 5 статті 55 КПК України слідчий має навести очевидні та достатні підстави вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдана шкода.
Згідно з вимогами ч. 5 ст. 110 КПК України, мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставою для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.
Вказані вимоги закону слідчим не виконано.
В постанові слідчого, що оскаржується ОСОБА_3 , відсутнє обґрунтування рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим, на підтвердження такого висновку слідчий не навів, які саме матеріали досудового розслідування дають підстави дійти такого висновку. Тобто, постанова про відмову у визнанні потерпілим не відповідає вимогам процесуального законодавства, оскільки є неналежно мотивованою, не дає слідчому судді змоги перевірити правильність прийнятого слідчим рішення про наявність чи відсутність заподіяної шкоди у звязку із вчиненням кримінального правопорушення. Слідчим не надано оцінки поясненням, які надані ОСОБА_3 21 серпня 2017 року про розмір заподіяної йому шкоди, та письмовим доказам, на які він посилається.
Таким чином, слідчим було прийнято не мотивоване рішення про відмову у визнанні потерпілим, а сама постанова винесена в порушення вимог частин 1, 2, 5 ст. 55 КПК України, оскільки в будь-якому провадженні свідок, якому завдана шкода може заявити, подати заяву про залучення його по даному провадженню в якості потерпілого, що і було здійснено скаржником.
З огляду на вищевикладене, вимоги скаржника підлягають частковому задоволенню в частині скасування постанови слідчого про відмову у задоволенні клопотання про залучення в якості потерпілого.
Статтею 307 КПК України передбачено, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя може винести ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги.
Водночас, відповідно до ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Відповідно до положень ст. 55 КПК України лише слідчому чи прокурору дано право визнавати чи не визнавати особу потерпілою по кримінальному провадженню, сама відмова у визнанні потерпілого може бути оскаржена до слідчого судді.
В судовому засіданні встановлено, що постанова слідчого про відмову у залученні в якості потерпілого є не мотивованою, слідчим не розглянуто по суті заявлені вимоги, тому постанова підлягає скасуванню, а в подальшому слідчому слід вирішити питання по суті поданої заяви про залучення особи потерпілою в порядку ст.55 КПК України.
Керуючись ст. ст. 26, 55, 303-307, 372 КПК України, слідчий суддя, -
Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.
Скасувати постанову слідчого СВ Волочиського ВП Городоцького ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_5 від 14 жовтня 2017 року про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 .
В іншій частині скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: