Справа № 755/5386/16-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"12" грудня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судових засідань ОСОБА_2 , за участю: заявника/засудженого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві клопотання ОСОБА_3 про застосування до нього амністії згідно Закону України "Про амністію у 2016 році", Закону України "Про застосування амністії",

в с т а н о в и в :
Заявник подав клопотання про застосування до нього амністії за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 24.10.2017 посилаючись на наявність обставин визначених ст.ст. 4, 5 Закону України "Про амністію у 2016 році" (надалі Закон).

У судовому засіданні заявник наявне клопотання про застосування амністії підтримав, просив задовольнити, та надав відповідну згоду з цього питання, у той час, як прокурор поклався на розсуд суду, тож суд заслухавши думку учасників провадження, дослідивши наявні матеріали у справі на час розгляду цього питання, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 КК України звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно ст. 85 КК України на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Статтею 86 КК України регламентовано, що амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб.
Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
Правові засади застосування амністії регламентуються Законом України від 01.10.1996 № 392/96-ВР «Про застосування амністії в Україні» та законами про амністію.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 11.02.2016 по справі № 5-331кс16, амністія в Україні оголошується спеціальним законом (стаття 92 Конституції України) і в кримінальному праві є складовою частиною інституту звільнення від покарання та його відбування (розділ ХІІ КК), отже, питання застосування амністії підлягає вирішенню в межах кримінальної процедури.

При цьому, слід вказати, щодо суб`єкта оскарження, що ст. 10 Закону передбачає, що питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників, а тому, з дані клопотання подані уповноваженими на те особами у розумінні вказаної статі закону.

Статтею 11 Закону передбачено, що рішення про застосування чи незастосування амністії приймається судом щодо кожної особи індивідуально після ретельної перевірки матеріалів особової справи та відомостей про поведінку засудженого за час відбування покарання.
У цьому випадку, встановлено, що вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 24.10.2017 ОСОБА_3 визнано винним у пред`явленому обвинуваченні за 3 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком більш суворим за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21.09.2017 остаточно визначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років 9 (місяців) місяців позбавлення волі.

В строк покарання за даним вироком зарахувано покарання, відбуте повністю за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21.09.2017 за правилами передбаченими статтею 72 КК України.
При цьому вказаним вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21.09.2017 при призначенні остаточного покарання, з урахуванням положень ч. 4 ст. 70 ст. 71 КК України, його визначено шляхом приєднання невідбутого покарання за вироком Печерського районного суду м. Києва від 30.11.2012 та за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 16.01.2017.
А тому, суд аналізуючи наявність підстав для застосування амністії, а у цьому випадку, ураховує, що заявники посилаються на 2 передумови одночасно.

У той же час, згідно ст. 10 Закону у разі якщо до особи може бути застосовано декілька підстав, передбачених цим Законом, застосовується підстава, яка найбільшим чином поліпшує становище особи, а тому суд аналізуючи підставу передбачену ст. 5 Закону, виходить з такого.

Стаття 5 Закону передбачає можливість звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, засуджених за злочини, вчинені з необережності, за які законом передбачено покарання менш суворе, ніж позбавлення волі на строк не більше дванадцяти років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання, крім тих, які підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статей 1-4 цього Закону, у цій ситуації, про вчинення злочину з необережності не йдеться, а тому ця підстава застосована бути не може для звільнення заявника.
Стаття 4 Закону передбачає можливість звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, зазначених у статті 1 цього Закону, засуджених за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання.
Однак, ст. 9 Закону указує на те, що амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні": а) які після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання, знову вчинили умисний злочин; б) які раніше звільнялися з місць позбавлення волі умовно-достроково і знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.
А у цій ситуації, заявник ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду від 18.08.2015 був звільнений умовно-достроково з не відбутим строком покарання 9 місяців 14 днів за вироком Печерського районного суду м. Києва від 30.11.2012.
Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21.09.2017 приєднано невідбуте покарання за вироком Печерського районного суду м. Києва від 30.11.2012 з огляду на те, що (дослівно) « ОСОБА_3 судимий 30.11.2012 вироком Печерського районного суду м. Києва від за ч. 3, ст.185, ст. 71 КК України до покарання у виді 3 років 8 місяців позбавлення волі, 18.08.2015 ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду звільнений умовно-достроково з невідбутим строком покарання 9 місяців 14 днів, злочини, за якими визнається винним вчинив у період невідбутого покарання (умовно-дострокового звільнення) суд, на підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання приєднує частину невідбутого покарання за вказаним вироком».
При цьому, заявника вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21.09.2017 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України, тобто за умисний тяжкий злочин, згідно ст. 12 вказаного Кодексу.
Як наслідок, встановлено пряму заборону передбачену п. б) ст. 9 Закону, яка полягає у тому, що амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні", які раніше звільнялися з місць позбавлення волі умовно-достроково і знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.
За таких обставини, суд враховуючи вищезазначене, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що клопотання задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-29, 369-372, 376, 537, 539 КПК України, ст. 11 КВК України, Законом України "Про амністію у 2016 році", Законом України "Про застосування амністії", суд
п о с т а н о в и в :
У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про застосування до нього амністії згідно Закону України "Про амністію у 2016 році", Закону України "Про застосування амністії" - відмовити.

Оригінал особової справи засудженого повернути до ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва протягом 7 днів з дня її оголошення.
С у д д я : ОСОБА_1