Справа № 308/1165/18
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

22.02.2018 року м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора - ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження 11-сс/777/111/18 за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 лютого 2018 року,
в с т а н о в и в :
Ухвала слідчого судді мотивована тим, що слідчий не довів необхідність арешту вилученого майна, зокрема не надано доказів на підтвердження того, що вилучені у ОСОБА_8 мобільні телефони підпадають під ознаки речових доказів у кримінальному провадженні, в рамках розслідування якого проведено такий обшук, та містять інформацію, що має суттєве значення в цьому кримінальному провадженні, в тому числі не доведено, що ОСОБА_8 являється власником і єдиним користувачем зазначених у клопотанні слідчого телефонів, тому відповідно до вимог ст.173 КПК України у задоволенні клопотання про арешт майна відмовлено.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 06.02.2018 року скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого. Вважає прийняте слідчим суддею рішення незаконним та необґрунтованим, посилаючись на те, що слідчим суддею залишено поза увагою, що вилучені по місцю проживання ОСОБА_8 : мобільний телефон марки Айфон 7 з сім-карткою НОМЕР_1 ; мобільний телефон марки Самсунг Дуос, з сім-карткою НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_3 , та сім-картою з невідомим номером, серійний номер НОМЕР_4 , є речовими доказами у кримінальному провадженні за №0000458 від 17.11.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України. Прокурор зазначає, що на момент розгляду клопотання існували достатні підстави вважати, що вилучене за місцем проживання ОСОБА_8 майно, є засобом вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.191 КК України, містять на собі відомості, що можуть бути використані як докази факту злочинних дій окремих посадових осіб Обертового депо ЧОП ВСП «Локомотивне депо Мукачево» РФ «Львівська залізниця» ПАТ «Українська залізниця», є речовими доказами, тому слідчим суддею безпідставно відмовлено в арешті зазначеного в клопотанні слідчого майна.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, думку захисника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 про безпідставність поданої прокурором апеляції та залишення ухвали слідчого судді без змін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як видно із клопотання у провадженні СУ прокуратури Закарпатської області перебувають матеріали досудового розслідування № 0000458 від 17.11.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України, за фактом організації систематичного привласнення майна підприємства окремими посадовими особами Обертового депо ЧОП ВСП «Локомотивне депо Мукачево» РФ «Львівська залізниця» ПАТ «Українська залізниця»
В межах зазначеного кримінального провадження слідчий звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на : мобільний телефон марки Айфон 7 з сім-карткою НОМЕР_1 ; мобільний телефон марки Самсунг Дуос, з сім-карткою НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_3 , та сім-картою з невідомим номером, серійний номер НОМЕР_4 , вилучені за місцем проживання начальника обертового депо ОСОБА_9 , які, як зазначено в клопотанні, відповідають критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Згідно з ч.3 ст. 172 КПК слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Вирішуючи по суті клопотання слідчого про арешт майна, слідчий суддя, на думку судової колегії, обґрунтовано прийшов до висновку, що до клопотання не додано документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, клопотання не містить відомостей про власників і користувачів майна.

Не містить клопотання і посилання на застосування заходів в процесі проведення негласних слідчих дій, на що посилається прокурор у своєму поясненні.

Між тим, на переконання колегії суддів, слідчий суддя при прийнятті до розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на майно не звернув уваги на його невідповідність вимогам ст.171 КПК України, та не виконав вимог ч.3 ст.172 КПК України, згідно яких слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст.171 цього Кодексу, своєю ухвалою повертає прокурору клопотання з встановленням строку для усунення недоліків.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді незаконною та приходить до висновку про те, що при розгляді клопотання та постановлення ухвали були допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які унеможливлювали прийняття законного та обґрунтованого рішення та які, у в відповідності до вимог ст.409 та 412 КПК України, є підставою для його скасування.
З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги невідповідність клопотання слідчого вимогам ст.171 КПК України, яка не була усунута слідчим суддею в порядку ч.3 ст.172 КПК України, апеляційна скарга проурора підлягає частковому задоволенню, ухвала слідчого судді скасуванню, з прийняттям нової ухвали про повернення клопотання слідчому для усунення недоліків, з підстав його невідповідності вимогам ст.171 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.172, 404, 407, 409, 412, 422 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суд Закарпатської області від 06 лютого 2018 року - скасувати.
Клопотання слідчого прокуратури Закарпатської області ОСОБА_7 про накладення арешту на майно вилучені за місцем проживання ОСОБА_8 : мобільний телефон марки Айфон 7 з сім-карткою НОМЕР_1 ; мобільний телефон марки Самсунг Дуос, з сім-карткою НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_3 , та сім-картою з невідомим номером, серійний номер НОМЕР_4 повернути прокурору ОСОБА_5 для усунення недоліків.

Встановити строк - 72 години для усунення недоліків з час отримання копії даної узвали.

Копію ухвали надіслати прокурору.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: