АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/791/133/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія умовно-дострокове звільнення
У Х В А Л А
іменем України
22 січня 2018 року м. Херсон
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 12 жовтня 2017 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Нововолинськ, Волинської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:
засудженого: 28.01.2013 Цюрупинським райсудом Херсонської області, за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 ч.2, ч.2 289 ч.2, ч.1 ст.70 КК України на 5 років 06 місяців позбавлення волі. Початок строку 13.02.2013 року. Кінець строку: 28.07.2018 року, -
в с т а н о в и л а:
Відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд в ухвалі зазначив, що він 7 разів притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів. За час відбування покарання 9 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, має 11 заохочень, характеризується позитивно. Вказане свідчить про бажання засудженого ухилитись від відбування покарання за скоєні злочини, а дані, що його характеризують, свідчать про систематичність та схильність до вчинення правопорушень, небажання ставати на шлях виправлення і є достатнім доказом того, що ОСОБА_7 умовно-достроковому звільненню від невідбутої частини покарання не підлягає, у зв`язку з відсутністю підстав, передбачених ч.2 ст. 81 КК України, а саме сумлінної поведінки і ставлення до праці за весь час відбування покарання.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 , не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на те, що під час розгляду його клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення не враховано те, що він працевлаштований в пожежному депо, має 11 заохочень та 9 стягнень, характеризується позитивно, а отже його клопотання підлягає задоволенню.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо суті поданої апеляційної скарги, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги засудженого та просила ухвалу суду першої інстанції залишити без зміни, у дебатах прокурор залишилась на своїй попередній позиції, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним не є факт відбуття певної частини покарання, а факт доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Судом першої інстанції при розгляді клопотання дотримано вищевказаних вимог закону в повному обсязі.

Як убачається з матеріалів провадження та наданої характеристики, за весь час відбування покарання в місцях позбавлення волі засуджений ОСОБА_7 до дисциплінарної відповідальності притягувався 9 разів, в тому числі за зберігання заборонених предметів, які погашено в установленому законом порядку. Має 11 заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці. Тепер працевлаштований на підприємстві установи пожежником. Роботи з благоустрою відділення виконує. Спілкується з засудженими різної спрямованості.

Згідно висновку адміністрації установи, засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання характеризується позитивно.

Зважаючи на те, що висновок про застосування умовно-дострокового звільнення має ґрунтуватися на оцінці поведінки засудженого за весь час відбування покарання, колегія суддів не може прийняти до уваги твердження засудженого про те, що він своєю поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи.

Посилання засудженого на позитивну характеристику, що він працевлаштований, наявність у нього заохочень, не є такими, що доводять факт його виправлення, враховуючи дані про особу засудженого ОСОБА_7 в цілому за весь час відбування покарання, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних тяжких злочинів, але після відбуття покарання належних висновків для себе не зробив і до закінчення строку погашення судимості знову вчинив умисні злочини, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.

Крім того, 29.10.2015 року комісією виправної колонії йому було відмовлено в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням як такому, що не став на шлях виправлення, а 30.09.2016 року було відмовленов умовно-достроковому звільненні від відбування покарання як такому, що не довів свого виправлення.

Наявність у засудженого неодноразових стягнень за весь час відбування покарання, які за своєю кількістю є значними, жодним чином не свідчать про те, що він довів своє виправлення.

З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_7 не довів свого виправлення, є обґрунтованим.

Порушень кримінального процесуального закону при розгляді клопотання засудженого, не встановлено.

Підстав для скасування ухвали суду першої та задоволення клопотання ОСОБА_7 , як про це ставить питання апелянт, колегія судів не знаходить, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Херсонськогоміського суду Херсонської області від 12 жовтня 2017 року про відмову в задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4