Єдиний унікальний № 500/2634/17
Провадження № 1-кп/500/130/18
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про продовження строку тримання під вартою
18 квітня 2018 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

законних представників обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

представника потерпілого ОСОБА_9

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

розглянувши в місті Ізмаїлі Одеської області у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0003128 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Багате Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, українця, освіта середня, тимчасово не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 15.10.2013р. Ізмаїльським міськрайонний судом Одеської області за ч.3 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі з випробувальним строком 1 рік;

- 21.03.2016р. Ізмаїльським міськрайонний судом Одеської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі з випробувальним строком 1 рік, судимість не знята і не погашена

у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 289 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, громадянина України, українця, учня 11 класу загальноосвітньої школи № 6 І-ІІІ ступеня м. Ізмаїл, не працюючий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, громадянина України, українця, освіта середня, тимчасово не працюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_3 раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України,

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, громадянина України, українця, освіта середня, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,
ВСТАНОВИВ:
22 лютого 2018 року по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 289 КК України, ОСОБА_5 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст. 289 КК України, ОСОБА_13 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, ОСОБА_6 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено до 22 квітня 2018 року.

В судовому засіданні від прокурора ОСОБА_3 надійшло клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою, посилаючись на те, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, схильний до продовження своєї злочинної діяльності, а тому ризики, які існували в ході досудового розслідування продовжують існувати. Змінювати запобіжний захід ОСОБА_4 з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід не доцільно у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 вже було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який він порушив, обвинувачується у вчинені нового тяжкого кримінального правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, та просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Захисник ОСОБА_10 підтримав думку підзахисного, та просив змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Законний представник обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_7 , підтримала думку ОСОБА_4 та просила змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Захисники ОСОБА_11 та ОСОБА_12 підтримали думку захисника ОСОБА_10 .

Обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та законний представник обвинуваченого ОСОБА_8 заперечували проти клопотання прокурора.

Частиною 3 ст.331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Частинами 3, 5 ст. 199 КПК, якими суд керується на підставі ч. 2 ст. 331 КПК, передбачено, що суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою суд також враховує засаду верховенства права, закріплену у ст. 8 КПК, та практику Європейського суду з прав людини, яка у відповідності до вимог ч. 2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження.
Так, у п. 219 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04) Європейського суду з прав людини зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», N 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX).
Суд, заслухавши думки учасників процесу про заявлене клопотання, враховуючи те, що запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою був обраний з урахуванням усіх обставин по справі, оскільки обвинувачений, відносно якого був обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який він порушив, обвинувачується у вчинені нового тяжкого кримінального правопорушення, а тому суд вважає, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватися від суду, оскільки схильний до продовження своєї злочинної діяльності, а тому ризики, які існували в ході досудового розслідування продовжують існувати, з врахуванням всіх обставин справи, нових обставин, які давали б суду підстави для зміни запобіжного заходу, немає, а тому суд продовжує термін тримання під вартою до 13 червня 2018 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.331 КПК України суд

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Обраний ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити до 13 червня 2018 року.

Строк дії наявної ухвали про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 закінчується 13 червня 2018 року.

Копію наявної ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_4 , а також направити до Ізмаїльської установи виконання покарань УДПС України в Одеській області (№ 22).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1