ЄУН 174/154/18
н/п 1-кп/174/39/2018
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и
02 квітня 2018 року м.Вільногірськ
Вільногірський міський суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Вільногірськ Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, не працює, освіта професійно-технічна, не військовозобов`язаного, який фактично мешкає: АДРЕСА_1 раніше судимого:
- 23.12.2003 року Вільногірським міським судом Дніпропетровської області за ст.ст.121 ч.1, 69 ч.1, 296 ч.4, 69 ч.1, 70 КК України (в редакції КК України від 5 квітня 2001 року) до 2 років 9 місяців позбавлення волі;
- 06.05.2004 року Вільногірським міським судом Дніпропетровської області за ст.ст.393 ч.2, 70 ч.4 КК України до 5 років позбавлення волі;
- 22.06.2006 року Коломийським міськрайсудом Івано-Франківської області за ст.ст.391, 71 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 26.01.2009 року з Єнаківської ВК №52 Донецької області по відбуттю строку покарання;
- 19.05.2010 року Вільногірським міським судом Дніпропетровської області за ст.185 ч.1, 345 ч.1, 70 ч.1 КК України до 6 місяців арешту, звільнений 20.07.2010 року з Дніпропетровського СІЗО по відбуттю строку покарання;
- 22.11.2011 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська області за ст.ст. 309 ч.1, 75, 76 КК України до 2 років позбавлення волі, з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік 6 місяців,-
- 11.11.2014 року Вільногірським міським судом Дніпропетровської області за ч.ч.2,3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі; звільнений з місць позбавлення волі 18.08.2017 року по відбуттю строку покарання, -
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.15- ч.3 ст.185 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
Повторно, ОСОБА_4 , 09.02.2018 року, близько 14.00 год., знаходячись на першому поверсі 4-го під`їзду будинку АДРЕСА_2 , побачив не зачинені на замок двері до підвального приміщення вказаного під`їзду, в результаті чого у останнього раптово виник злочинний намір на таємне викрадення чужого майна, яке належить Управлінню архітектури, капітального будівництва та житлово-комунального господарства Вільногірської міської ради Дніпропетровської області.
В той же день, тобто 09.02.2018 року, близько 14.10 год., ОСОБА_4 , продовжуючи знаходитись у вищевказаному під`їзді, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, через не зачинені на замок двері, проник до підвального приміщення, де діючи умисно, повторно, таємно, за допомогою фізичної сили, шляхом злому, демонтував фрагменти труб, а саме: один фрагмент чавунної труби d-100 L довжиною 1,5 м., вартістю 64,19 грн. за один метр, загальною вартістю 96,28 грн., два фрагменти металевих труб d-40 L загальною довжиною 14 м. вартістю 13,19 грн. за один метр, загальною вартістю 184,63 грн., проте, з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки був затриманий працівниками поліції.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав і показав, що 09.02.2018 р., приблизно о 14 год. проходив мимо будинку по АДРЕСА_3 , де побачив, що в підвалі відчинені двері. Знав, що в підвалі можуть знаходитися металеві труби, які можна здати на брухт. Спустився до підвалу, де відірвав декілька фрагментів труб, склав їх до купи, але в цей час до підвалу спустилися працівники поліції, які його затримали на місці, а труби вилучили. Усвідомлює, що вчинив кримінальне правопорушення, у вчиненому кається, на даний час працює без укладення трудової угоди, його середній заробіток складає приблизно 4000 на місць. Його рідна сестра придбала для нього кімнату в гуртожитку, де він буде проживати. Має родинну підтримку матері та сестри, має намір змінити своє життя на краще, просить не позбавляти його волі.
Докази по справі в судовому засіданні досліджені згідно ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються і суд вважає їх встановленими та доказаними у суді.
При цьому суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 року (скарга № 6903/75) Девеер проти Бельгії (Deweer v. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.
Суд пересвідчився, що позиція обвинуваченого ОСОБА_4 щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками.
Таким чином, факт вчинення ОСОБА_4 замаху на злочин знайшов своє підтвердження в суді, а його дії органом досудового слідства вірно кваліфіковані по ч.3 ст.15- ч.3 ст.185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинений повторно, поєднаний з проникненням у інше приміщення.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину, обставини, які пом`якшують його покарання, особу обвинуваченого.
Так, ОСОБА_4 вчинив замах на тяжкий злочин.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд на підставі ч.1 ст. 66 КК України відносить його щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, в межах пред`явленого обвинувачення, не встановлено.
За місцем проживання ОСОБА_4 характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не одружений, дітей не має.
Вирішуючи питання щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд критично оцінює дані досудової доповіді, складеної Верхньодніпровським МРВ ПС МРУ ВКПП МЮ відносно обвинуваченого щодо неможливості його виправлення без позбавлення або обмеження волі (а.с.41 т.2) по наступним підставам.
Так, висновок про високий ризик вчинення обвинуваченим повторного злочину органом пробації мотивовано потребою обвинуваченого в додаткових засобах існування, можливістю вживання наркотичних засобів, запереченням серйозності та мінімізацією наслідків своїх дій та відсутністю конструктивних планів на майбутнє.
Однак, вказані обставини не можуть слугувати достатньою підставою для призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, оскільки обвинувачений у вчиненому щиро кається, виказує намір змінити своє життя на краще, а відсутність у нього стабільної роботи не позбавляє його можливості працевлаштуватися в майбутньому, виробити конструктивні плани на подальше життя та належну соціальну поведінку, зокрема і за умови сприяння з боку спеціалістів органу пробації та здійснення останніми інтенсивного нагляду та соціально-виховних заходів відносно обвинуваченого.
Таким чином, враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який у вчиненому щиро розкаявся, усвідомлює протиправність своїх дій та має намір виправитися, відсутність від протиправних дій обвинуваченого матеріальної шкоди, суд прийшов до висновку, що виправлення ОСОБА_4 можливо без ізоляції від суспільства, тому йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, звільнивши від відбування покарання з випробуванням, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, а з метою здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду за обвинуваченим, на нього слід покласти обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.
Речові докази по справі: фрагменти металевих труб, які знаходяться на збереженні представника потерпілого ОСОБА_5 згідно зберігальної розписки від 10.02.2018 року /а.с.25 т.1/ - слід залишити Управлінню архітектури, капітального будівництва та житлово-комунального господарства Вільногірської міської ради Дніпропетровської області.
Керуючись ст.ст.349, 373, 374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.15- ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75, п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки, поклавши на нього обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази по справі: фрагменти металевих труб, які знаходяться на збереженні представника потерпілого ОСОБА_5 згідно зберігальної розписки від 10.02. 2018 року /а.с.25 т.1/ - залишити Управлінню архітектури, капітального будівництва та житлово-комунального господарства Вільногірської міської ради Дніпропетровської області.
На вирок протягом тридцяти діб з моменту його проголошення може бути подано апеляцію в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.
Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий - суддя: підпис ОСОБА_1