АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2017 року м.Дніпро

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2017 року у кримінальному провадженні № 0001565,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А :
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на вилучений в ході обшуку автомобіль марки Toyota Corolla, білого кольору, державний номер НОМЕР_1 ,VIN НОМЕР_2 , вказуючи, що ОСОБА_8 підозрюється за ч.3 ст. 27, ч.2 ст. 15, п.п.6, 11 ч.2 ст. 115 КК України, а автомобіль може бути використаний як доказ у кримінальному провадженні, а також при доведеності вини ОСОБА_8 автомобіль може бути конфіскований.

Ухвалою слідчого судді від 25 вересня 2017 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про арешт автомобіля марки Toyota Corolla, білого кольору, державний номер НОМЕР_1 ,VIN НОМЕР_3 , оскільки вилучений автомобіль не відповідає критеріям речового доказу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, думку захисника, який просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши надані до клопотання матеріали, колегія суддів, вважає що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Висновки слідчого судді, що клопотання слідчого про арешт автомобіля не підлягає задоволенню, колегія суддів вважає правильними.
Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Згідно ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

У відповідності до ч.1 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Із наданих до клопотання матеріалів вбачається, що здійснюється досудове розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0001565 від 28 квітня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 27, ч.2 ст. 15, п.п.6, 11 ч.2 ст. 115 КК України, в якому підозрюється ОСОБА_8 (а.с.1)
22.09.2017 року було оглянуто автомобіль Toyota Corolla державний номер НОМЕР_1 ,VIN НОМЕР_3 , що підтверджується протоколом огляду (а.с. 5-7). В той же час як обґрунтовано зазначив слідчий суддя, прокурором не надано жодного обґрунтованого підтвердження, що вилучений автомобіль є знаряддям злочину чи предметом вчинення злочину, а також не зазначено яке відношення вказаний автомобіль має до злочину в якому підозрюється ОСОБА_8 .. Слідчий суддя вірно зазначив, що до клопотання слідчого не додано жодного документу, який би підтвердив право власності на автомобіль Toyota Corolla і користування ним ОСОБА_8 , що є порушенням вимог п.3 ч.1 ст. 171 КПК України.

При розгляді апеляційної скарги прокурора, в апеляційному суді надано технічний паспорт на автомобіль та облікову картку із яких вбачається, що даний автомобіль належить ОСОБА_9 .

З врахуванням наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.
Керуючись, ст. ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, автомобіля марки Toyota Corolla, білого кольору, державний номер НОМЕР_1 ,VIN НОМЕР_2 залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3