Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 368/1119/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.03.2018 року

Кагарлицький районний суд

Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , представника потерпілої адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлику кримінальне провадження № 0000224 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець м. Обухів, з середньою освітою, одружений, працюючий водієм в ТОВ «Укркрассервіс», який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий

у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

20.04.2017 року, близько 16 годині 44 хв., ОСОБА_4 , керуючи технічно справним сідловим тягачем марки « DAF ТЕ 95 ХF 430» реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом-цистерною марки «АСЕRВІ» реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався по вул. Столичній біля будинку № 4 в м. Кагарлик, Київської області, в напрямку виїзду з м. Кагарлика в сторону м. Обухів, в порушення вимог п. 2.3.б) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 ( далі - ПДР України), відповідно до якого «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі» не був уважний під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, та порушуючи вимоги п. 10.1 ПДР України, згідно якого перед початком руху, перестроювання та будь якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху» не впевнився належним чином в безпечності маневру, розпочав рух транспортного засобу, не дотримавшись вимог п. 18.1 ПДР України згідно якого «водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», після зупинки транспортного засобу на відстані 1,5 м. від нерегульованого пішохідного переходу на якому перебував інший , а не ОСОБА_8 , пішохід, відновив рух не переконавшись, що на траєкторії його руху відсутні перешкоди, не був уважним під час керування транспортним засобом, в результаті чого не помітив перешкоду у вигляді пішохода ОСОБА_8 і не дав дорогу вказаному пішоходу, яка на час відновлення руху транспортного засобу переходила проїзну частину по нерегульованому пішохідному переході та в 16 год.44 хв.02 сек. допустив наїзд передньою частиною транспортного засобу, яким він керував на пішохода ОСОБА_8 .
В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 загинула на місці ДТП. Смерть ОСОБА_8 1956 р.н., настала від численних переломів кісток скелету та розривів внутрішніх органів, які призвели до розвитку тяжкого травматичного шоку і крововтрати, на що вказують: численні уламкового характеру двосторонні переломи ребер; розриви грудного і куприкового відділів хребта та всіх зчленувань тазу; розрив трудного відділу спинного мозку; численні розриви очеревини, печінки та селезінки, брижів кишківника, прямої кишки; крововиливи у плевральні і черевну порожнини; обширні відшарування і розриви м`яких тканин у ділянках тулуба і нижніх кінцівок; значно знижене кровонаповнення міокарду; в`ялість серцевого м`язу; малокрів`я тканини легенів; різко і нерівномірно знижене кровонаповнення шарів нирок; набряк речовини головного мозку; рідкий стан крові.
Наявна у ОСОБА_8 сукупність тілесних ушкоджень у вигляді числених переломів кісток скелету та розривів внутрішніх органів має прямий причинно- наслідковий зв`язок зі смертю ОСОБА_8 .
Порушення водієм ОСОБА_4 вимог, п. п.2.3.б), 10.1, 18.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 перебувають в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо - транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді смерті потерпілої ОСОБА_8 .
Злочин обвинуваченим вчинено з необережності у виді злочинної недбалості, так як він не передбачав можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачати.

Є доведеним обвинувачення, що ОСОБА_4 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, чим вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винність свою визнав частково і пояснив, що він керував автомобілем і зупинився перед пішохідним переходом за 3-4 метри та відновив рух переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів. Перед пішохідним переходом він звалив автомобілем пішохода ОСОБА_8 яка почала йти в попутному йому напрямку за 3 метри до пішохідного переходу по проїзній частині полоси руху його автомобіля справа і яку він не бачив та переїхав лівим переднім колесом .

Вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину підтверджується слідуючими доказами.

Протоколом огляду місця події від 29.08.2017 року, ілюстрованою таблицею та схемою до нього ( а.с.189-202) підтверджується, що ОСОБА_4 , керував сідловим тягачем марки « DAF ТЕ 95 ХF 430» реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом-цистерною марки «АСЕRВІ» реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався по вул. Столичній біля будинку № 4 в м. Кагарлик, Київської області, в напрямку виїзду з м. Кагарлика в сторону м. Обухів і здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , проволочивши тіло останньої. ( а.с.113-124).

Згідно висновку експерта № 36 від 25.05.2017 смерть ОСОБА_8 1956 р.н., настала від численних переломів кісток скелету та розривів внутрішніх органів, які призвели до розвитку тяжкого травматичного шоку і крововтрати, на що вказують: численні уламкового характеру двосторонні переломи ребер; розриви грудного і куприкового відділів хребта та всіх зчленувань тазу; розрив трудного відділу спинного мозку; численні розриви очеревини, печінки та селезінки, брижів кишківника, прямої кишки; крововиливи у плевральні і черевну порожнини; обширні відшарування і розриви м`яких тканин у ділянках тулуба і нижніх кінцівок; значно знижене кровонаповнення міокарду; в`ялість серцевого м`язу; малокрів`я тканини легенів; різко і нерівномірно знижене кровонаповнення шарів нирок; набряк речовини головного мозку; рідкий стан крові.

Наявна у ОСОБА_8 сукупність тілесних ушкоджень у вигляді числених переломів кісток скелету та розривів внутрішніх органів має прямий причинно- наслідковий зв`язок зі смертю ОСОБА_8 ( а.с.151-154).
Висновком експерта № 12-1/1668 від 28.08.2017 року підтверджується, що обвинувачений , виконуючи технічні вимоги п.п.10.1, 18.1 ПДР України мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода ОСОБА_8 ( а.с.188-191).

Висновком інженерно технічної експертизи №12-1/787 від 6.06.2017 року підтверджується, що система робочого гальма і елементи підвіски напівпричепа цистерни на момент вчинення злочину перебували в справному стані. ( а.с.142-144).

Висновком інженерно технічної експертизи №12-1/788 від 29.05.2017 року підтверджується, що рульове керування, система робочого гальма і елементи підвіски автомобіля яким керував обвинувачений на момент вчинення злочину перебували в справному стані. ( а.с.134-138).

Протоколом проведення слідчого експеримента, схемою до нього та ілюстрованою таблицею від 16.05.2017 року підтверджується , що ОСОБА_4 здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_8 на пішохідному переході. Також підтверджується, що при відновленні руху і до наїзду на пішохода водій ОСОБА_4 з робочого місця водія не бачив , що ОСОБА_8 переходила проїзну частину по нерегульованому пішохідному переході, так як не дотримався вимог п.18.1 ПДР України яка передбачає потребу водія зупинитися і бачити межі пішохідного переходу і пішоходів на пішохідному переході на час необхідний , щоб дати дорогу пішоходам , для яких може бути створена перешкода чи небезпека. ( а.с.165-176).

Протоколом перегляду відеозапису від 25.04.2017 року ( а.с.155-163) і переглянутим в судовому засіданні ком пакт- диском з відеозаписом події ДТП ( а.с.214) підтверджується, шо після зупинки транспортного засобу на відстані 1,5 м. від нерегульованого пішохідного переходу на якому перебував інший , а не ОСОБА_8 , пішохід, ОСОБА_4 відновив рух не переконавшись, що на траєкторії його руху відсутні перешкоди, не був уважним під час керування транспортним засобом, в результаті чого не помітив перешкоду у вигляді пішохода ОСОБА_8 і не дав дорогу вказаному пішоходу, яка на час відновлення руху транспортного засобу переходила проїзну частину по нерегульованому пішохідному переході та в 16 год. 44 хв.02 сек. допустив наїзд передньою частиною транспортного засобу, яким він керував, на пішохода ОСОБА_8 .
Свідок ОСОБА_9 дав показання, що автомобіль ОСОБА_4 зупинився за 1-2 м. від пішохідного переходу і після відновлення руху штовхнув ОСОБА_8 яка переходила проїзну частину біля нерегульованого пішохідного переходу і від поштовху автомобіля пішохід впала на пішохідний перехід та автомобіль здійснив наїзд на вказаного пішохода. Це він бачив, знаходячись на відстані 50 м. від місця ДТП. Але ці показання спростовуються протоколом перегляду відеозапису від 25.04.2017 року ( а.с.155-163) і переглянутим в судовому засіданні ком пакт- диском з відеозаписом події ДТП ( а.с.214) та протоколом проведення слідчого експеримента, схемою до нього та ілюстрованою таблицею від 16.05.2017 року якими підтверджується , що ОСОБА_4 здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_8 на пішохідному переході і розпочав контакт ( штовхання ) пішохода 20.04.2017 року в 16 год. 44 хв. 01 секунда передньою лівою частиною кабіни автомобіля на пішохідному переході , а не на проїзній частині біля пішохідного переходу. Вказані обставини суд вважає свідок ОСОБА_9 сприймав помилково, так як знаходився на значній відстані від місця ДТП.

Показання обвинуваченого про те, що перед пішохідним переходом він звалив автомобілем пішохода ОСОБА_8 спростовуються протоколом перегляду відеозапису від 25.04.2017 року ( а.с.155-163) і переглянутим в судовому засіданні компакт- диском з відеозаписом події ДТП ( а.с.214) та протоколом проведення слідчого експеримента, схемою до нього та ілюстрованою таблицею від 16.05.2017 року якими підтверджується , що ОСОБА_4 здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_8 на пішохідному переході і розпочав контакт ( штовхання ) пішохода 20.04.2017 року в 16 год. 44 хв. 01 секунда передньою лівою частиною кабіни автомобіля на пішохідному переході , а не на проїзній частині біля пішохідного переходу. Суд вважає, що невизнання обвинуваченим частково своєї вини в судовому засіданні, є способом його захисту з метою зменшення суспільної небезпечності вчиненого злочину.

Сторона захисту вказує, що обвинувачений дотримався вимог п.18.1 ПДР України , так як зупинився автомобілем перед пішохідним переходом. Але суд вважає, що вимоги п.18.1 ПДР України передбачають потребу водія зупинитися з обов`язком при цьому бачити межі пішохідного переходу і пішоходів на пішохідному переході на час необхідний , щоб дати дорогу пішоходам , для яких може бути створена перешкода чи небезпека, в тому числі і для пішохода ОСОБА_8 , але обвинувачений не виконав цих вимог.

Також сторона захисту посилається на те, що ОСОБА_8 почала переходити проїзну частину біля пішохідного переходу, а не по пішохідному переході. Суд встановив, що ОСОБА_8 почала переходити проїзну частину біля нерегульованого пішохідного переходу, а не по пішохідному переході, що є порушенням ОСОБА_8 вимог п.4.7.ПДР України. Але це порушення не перебуває у прямому причинному зв`язку з наслідками ДТП, так як ОСОБА_4 відновив рух автомобіля 20.04.2017 року в 16 год.43 хв.59 секунд коли ОСОБА_8 і інший пішохід знаходились на пішохідному переході на лінії руху автомобіля, що підтверджується протоколом перегляду відеозапису від 25.04.2017 року ( а.с.155-163) і переглянутим в судовому засіданні компакт- диском з відеозаписом події ДТП ( а.с.214) та протоколом проведення слідчого експеримента, схемою до нього та ілюстрованою таблицею від 16.05.2017 року.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження , керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що ОСОБА_4 слід визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ст. 286 ч.2 КК України, так як він вчинив порушення правил безпеки руху транспорту особою яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого який позитивно характеризується . Враховує, що має на утриманні трьох малолітніх дітей. Досудову доповідь органу пробації про можливість виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі суд оцінює критично, так як недостатньо враховано про смерть особи внаслідок вчинення злочину.

На підставі викладено суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами в межах санкції ст..286 ч.2 КК України.

Сторона захисту подала скаргу про визнання незаконним та скасування рішення слідчого про залучення до кримінального провадження потерпілої ОСОБА_10 , так як відсутні підстави, передбачені ст.55 ч.6 КПК України не є близьким родичем чи членом сімї ОСОБА_8 . Вказана скарга підлягає задоволенню. Статтею 55 ч.6 КПК України передбачено, якщо внаслідок кримінального правопорушення настала смерть особи або особа перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви, положення частин першої - третьої цієї статті поширюються на близьких родичів чи членів сім`ї такої особи. Потерпілим визнається одна особа з числа близьких родичів чи членів сім`ї, яка подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого, а за відповідним клопотанням - потерпілими може бути визнано кілька осіб.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 КПК України близькі родичі та члени сім`ї - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі;

Показами ОСОБА_10 підтверджується, що померлий чоловік ОСОБА_8 був братом її батька. Але такі родинні відносини не включені в перелік близьких родичів. Показання свідків , на яких посилається ОСОБА_10 , не підтверджують спільного проживання, наявності спільного господарства, бюджету у вказаних осіб, тобто не підтверджують, що вказані особи члени однієї сім`ї. Свідок ОСОБА_11 дала показання, що бачила ОСОБА_10 ,в якої своя сім`я, тільки на вихідні у померлої. Свідок ОСОБА_12 дала показання, що ОСОБА_10 1 раз на 2 неділі приїжджала до померлої, також допомагала посадить город. Свідок ОСОБА_13 дала показання, що померла була здорова і справлялась з своїм підсобним господарством, а ОСОБА_10 2-3 рази на місяць допомагала в хаті , на городі. Тому скарга є обґрунтованою і слід визнати незаконним та скасувати рішення слідчого про залучення до кримінального провадження потерпілої ОСОБА_10 .

ОСОБА_10 заявила цивільний позов про стягнення солідарно з обвинуваченого ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , Товариства з обмеженою відповідальністю « Укркрассервіс» на її користь 300000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Обгрунтувала позов тим, що внаслідок порушення вимог ПДР України обвинуваченим загинула її тітка ОСОБА_8 яка була членом її сім`ї і їй спричинена маральна шкода у зв`язку з переживаннями, появою емоційних спалахів, дратівливості, збудливості. ОСОБА_15 є власником автомобіля яким керував обвинувачений. З ТОВ « Укркрассервіс» обвинувачений перебував в трудових відносинах та виконував трудові обов`язки на час вчинення злочину, здійснюючи рейс з м. Тальне в м. Обухів. В підготовчому судовому засіданні також подала позов про стягнення солідарно з вказаних відповідачів на її користь 27721,55 грн. у відшкодування понесених нею витрат на поховання ОСОБА_8 .

В судовому засіданні ОСОБА_10 та її представник підтримали позов.

Обвинувачений не визнав позов про відшкодування моральної шкоди, так як не доведено родинних відносин померлої з ОСОБА_10 . Позов про відшкодування витрат на поховання визнав частково в частині доведених витрат на виховання . Відшкодування витрат на обід не передбачено.

Відповідач ОСОБА_15 в запереченнях не визнає позов, так як не доведено спричинення моральної шкоди. Обвинувачений на законних підставах керував автомобілем який йому належить , так як мав посвідчення водія і реєстраційний документ на транспортний засіб, а тому несе відповідальність за спричинену шкоду. Також його цивільно правова відповідальність власника транспортного засобу є застрахованою і він є неналежним відповідачем ( а.с.215 -217).

Відповідач ТОВ « Укркрассервіс» в запереченнях не визнає позов, так як на момент спричинення шкоди 20.04.2017 року ОСОБА_4 не виконував покладених на нього службових трудових обов`язків та не перебував безпосередньо при виконанні службових обов`язків і автомобіль яким він керував не закріплений за ОСОБА_4 .

Судом встановлено, що відповідно до ст.1168 ч.2 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові ( дружині), батькам ( усиновлювачам) дітям( усиновленим), а також особам які проживали з нею однією сім`єю. ОСОБА_10 не довела обставини якою обґрунтовувала позов, що проживала однією сім`єю з ОСОБА_8 яка померла внаслідок вчинення злочину обвинувачем . Показання свідків , на яких посилається ОСОБА_10 , не підтверджують спільного проживання, наявності спільного господарства, бюджету у вказаних осіб. Свідок ОСОБА_11 дала показання, що бачила ОСОБА_10 ,в якої своя сім`я, тільки на вихідні у померлої. Свідок ОСОБА_12 дала показання, що ОСОБА_10 1 раз на 2 неділі приїжджала до померлої, також допомагала посадить город. Свідок ОСОБА_13 дала показання, що померла була здорова і справлялась з своїм підсобним господарством, а ОСОБА_10 2-3 рази на місяць допомагала в хаті , на городі. Наданий ОСОБА_10 заповіт ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 та витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі не містить даних спільного проживання, наявності спільного господарства, бюджету у вказаних осіб.

Тому моральна шкода ОСОБА_10 не підлягає задоволенню і в цій частині відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до ст.1201 ч.1 ЦК України, особа , яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

Відповідно до ст.2 ЗУ « Про поховання та похоронну справу» поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.

ОСОБА_10 зробила необхідні витрати на поховання ОСОБА_8 , а саме: по чеку на суму 1365 грн. ( придбання простині, хреста, вінків та інше); по накладній на суму 3000 грн. на придбання труни; по рахунку на суму 2100 грн. ( послуги катафалка, автобуса), а всього на загальну суму 6465 грн. ОСОБА_10 також надала накладну на суму 20700 грн. на поминальний обід та чек на суму 556,55 грн. ( продукти на поминальний обід). Але ці витрати вказаним законодавством не відносяться до необхідних витрат на поховання .

Відповідно до п.2.2 Правил дорожнього руху власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

ОСОБА_15 як власник транспортного засобу - сідлового тягача марки « DAF ТЕ 95 ХF 430» реєстраційний номер НОМЕР_1 передав такий засіб у користування обвинуваченого , що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши обвинуваченому реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

А тому відповідно до ст.1187 ч.2 ЦК України шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки повинен відшкодувати обвинувачений.

Відповідно до ст.1172 ч.1 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обов`язків. ОСОБА_10 не довела, так як не надала доказів, що обвинувачений виконував трудові обов`язки на час вчинення злочинуі , що здійснював рейс з м. Тальне в м. Обухів. Обвинувачений пояснив, що 20.04.2017 року їхав по своїх справах в напрямку Києва. Відповідач ТОВ « Укркрассервіс» заперечує, що 20.04.2017 року обвинувачений виконував трудові обов`язки у ТОВ « Укркрассервіс» . Тому у вимогах до ОСОБА_15 і ТОВ « Укркрассервіс» відмовити і стягнути з обвинуваченого на користь ОСОБА_10 6465 грн. у відшкодування витрат на поховання.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,-

засудив:

ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні по ст..286 ч.2 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі , з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави: 1237 гривень витрат на проведення судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю «Дослідження технічного стану транспортного засобу» (висновок № 12-1/787 від 29.0.2017);

1237 грн. витрат на проведення судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю «Дослідження технічного стану транспортного засобу» (висновок № 12-1/788 від 29.05.2017) ;
1237 грн. витрат на проведення судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю «Дослідження обставин та механізму ДТП» (висновок 12-1/1668 від 28.08.2017).
Речові докази : сідловий тягач марки « DAF ТЕ 95 ХF 430» реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом-цистерною марки «АСЕRВІ» реєстраційний номер НОМЕР_2 залишити у користування ОСОБА_15 ; компакт- диск з відеозаписом події ДТП залишити в матеріалах справи.

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , прож.- АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_10 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ), прож. АДРЕСА_2 у відшкодування витрат на поховання 6465 грн.. У вимогах про відшкодування моральної шкоди і відшкодування витрат на поховання в більшому розмірі відмовити. У вимогах до ОСОБА_15 і ТОВ « Укркрассервіс» відмовити.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Київської області через Кагарлицький районний суд Київської області протягом 30 днів з дня проголошення вироку.

Суддя: ОСОБА_1