Справа № 477/1910/17
Провадження № 1-кп/477/35/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 квітня 2018 року м. Миколаїв
Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі: головуючого у справі судді ОСОБА_1 ,
із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Ярнема Онежського району Архангельської області Російської Федерації, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню доньку - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального злочину, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України,
9 серпня 2017 року, близько 17:30, ОСОБА_4 зайшов до будинку АДРЕСА_2 за місцем проживання ОСОБА_5 , де, на підґрунті особистих неприязних відносин, між ними виникла словесна сварка, під час якої у ОСОБА_4 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_5 та наніс йому три удари кулаками обох рук в область голови, чим спричинив умисні легкі тілесні ушкодження у виді повторної черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, крововиливу в область лівої надбрівної дуги, рани нижньої губи, які потягли короткочасний розлад здоров`я.
За вчинення описаних дій передбачена кримінальна відповідальність за ч. 2 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення визнав себе винним повністю та пояснив, що 9 серпня 2017 року між ним та ОСОБА_5 за місцем помешкання останнього виник особистий конфлікт, пов`язаний із відносинами його дочки та ОСОБА_5 . Будучи невдоволеним, що ОСОБА_5 втрутився у відносини сім`ї дочки та вимусив її піти від свого чоловіка, він три рази вдарив кулаками рук в область голови ОСОБА_5 . У скоєному розкаявся та просив не карати суворо.
Крім того вина ОСОБА_4 також була підтверджена у судовому засіданні зібраними по справі письмовими доказами, а саме:
- протоколом прийняття заяви потерпілого ОСОБА_5 від 9 серпня 2017 року, згідно якого ОСОБА_4 , знаходячись в с. Галицинове Вітовського району Миколаївської області спричинив йому тілесні ушкодження в області голови та тулуба;
- висновком судово-медичного експерта № 272 від 20 вересня 2017 року, згідно якого у ОСОБА_5 були виявлені тілесні ушкодження у виді повторної черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, крововиливу в області лівої надбрівної дуги, рани нижньої губи, які могли виникнути від дії твердого тупого предмету, по механізму удару, можливо руки або другого тупого предмета, можливо в строк та за обставин вказаних в постанові про призначення судово-медичної експертизи; в момент нанесення ушкоджень потерпілий та нападник могли знаходиться обличчям один до одного; за ступенем тяжкості вказані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які потягли короткочасний розлад здоров`я.
- протоколом проведення слідчого експерименту від 22 вересня 2017 року за участю ОСОБА_4 (з фототаблицями), згідно якого останній детально показав яким чином він наніс потерпілому три удари в область голови кулаками обох рук: спочатку правою, потім лівою, і знову правою.
Таким чином, суд вважає повністю доведеним те, що обвинувачений наніс умисні легкі тілесні ушкодження ОСОБА_5 , що спричинили його короткочасний розлад здоров`я, тобто його дії вірно кваліфіковані за частиною 2 статті 125 КК України.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд вважає його щире каяття.
Обставин, що обтяжують його покарання, судом не встановлено.
Враховуючи, що ОСОБА_4 скоїв злочин невеликої тяжкості, щиро розкаявся, раніше не судимий, за місцем свого проживання характеризується позитивно, суд вважає за можливе призначити йому покарання у виді штрафу.
В справі прокурором Вітовського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №2 був заявлений цивільний позов, поданий в інтересах держави, до ОСОБА_4 про відшкодування вартості понесених витрат закладом охорони здоров`я Вітовською центральною районною лікарнею, на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_5 в сумі 3744 грн. 69 коп.
Даний позов обвинувачений визнав повністю.
Відповідно до положень ст. 1166 та ст. 1206 ЦК України, з врахування визнання обвинуваченим цивільного позову прокурора і досліджених судом доказів про отримання потерпілим тілесних ушкоджень та його лікування від них в медичному закладі, суд приходить до висновку, що він підлягає задоволенню.
Обвинувачений позов визнав частково, вказавши, що згоден на відшкодування збитків, які дійсно підтверджують спричинення шкоди.
Заявлені вимоги щодо стягнення матеріального збитку складалися із витрат на лікування в сумі 3169 грн. 18 коп. та втраченого заробітку з 14 серпня 2017 року по 23 жовтня 2017 року в сумі 7354 грн.
Витрати потерпілого на лікування підтверджується наданими ним чеками та квитанція про купівлю ліків і медпрапаратів, тому цивільний позов у цій частині підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.
У ч. 2 цієї ж статті визначено, що у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.
Даних про те, що потерпілий ОСОБА_5 на час спричинення йому тілесних ушкоджень, а потім на час лікування, працював офіційно, суду надано не було.
Мінімальний розмір заробітної плати у 2017 році був встановлений в розмірі 3200 грн. на місяць.
Згідно із медичними довідками він перебував на стаціонарному лікуванні у Вітовській центральній районній лікарні з 10 серпня по 31 серпня 2017 року і виписаний із необхідністю продовжити визначені курси терапії, та контрольними оглядами у окуліста та психіатра. Однак даних, що він продовжував лікування та перебував на диспансерному обліку до якогось визначеного часу та звертався до лікарів за профілактичним обстеженням, в тому числі і по 23 серпня 2017 року, суду надано не було.
Таким чином, з врахуванням заявлених вимог, суд вважає, що належними доказами було підтверджено втрату його працездатності з 14 серпня по 31 серпня 2017 року, що складає 13 робочих днів. У серпні 22 робочих дня, тому сума відшкодування в наслідок втрати працездатності складає 1890 грн. 85 коп. = 13 днів х 145,45 (3200 грн. мін. зар. плати : 22 робочих дня).
Також, виходячи зі встановлених в судовому засіданні обставин суд приходить до висновку, що потерпілий ОСОБА_5 , внаслідок спричинення тілесних ушкоджень, зазнав моральних страждань: суттєво змінився уклад його життя, йому необхідно було лікуватися та відновлюватися від ушкоджень, він не міг повноцінно працювати за своїми професійними здібностями. Виходячи з таких обставин, положень ст. 1167 ЦК України, з врахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що розмір компенсації моральних страждань по заявленому позову буде достатнім у 2000 грн.
Процесуальні витрати в справі відсутні.
Крім того, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про застосування до нього Закону України Про амністію у 2016 році, у зв`язку з тим, що він має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Так, згідно з п. в) ст. 1 Закону України Про амністію у 2016 році, який набрав чинності 7 вересня 2017 року, підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших злочинів, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, які на день набрання чинності цим Законом не позбавлені батьківських прав та мають на утриманні дітей, яким не виповнилося 18 років.
Оскільки ОСОБА_4 на час набрання Законом України Про амністію у 2016 році має неповнолітню дитину, якій не виповнилося 18-ть років, і він не позбавлений батьківських прав відносно неї, вчинив не тяжкий злочин, тому він підпадає під дію зазначеного закону про амністію і його слід звільнити від відбування покарання на підставі п. в) ст. 1 Закону України Про амністію у 2016 році.
Керуючись статтями 370, 371, 373, 374 КПК України, суд
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 (одна тисяча сімсот) грн.
Звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання на підставі п. в) ст. 1 Закону України Про амністію у 2016 році.
До вступу вироку в законну силу міру запобіжного заходу ОСОБА_4 не обирати.
Стягнути із ОСОБА_4 на користь Вітовської центральної районної лікарні вартість понесених витрат закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_5 у сумі 3744 грн. 69 коп.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задовольнити частково та стягнути із ОСОБА_4 , на його користь відшкодування моральної шкоди у сумі 2000 (дві тисячі) грн. та відшкодування морального збитку в загальній сумі 5060 (п`ять тисяч шістдесят) грн. 03 коп., з яких: 3169 (три тисячі шістдесят девять) грн. 18 коп. - витрати на лікування, та 1890 (одна тисяча вісімсот дев`яносто) грн. 85 коп відшкодування тимчасової втрати непрацездатності.
Вирок може бути оскарженим до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору.

Потерпілому надіслати копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення вироку.

Суддя ОСОБА_1