Гусятинський районний суд Тернопільської області
Справа № 596/1862/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" грудня 2017 р. Гусятинський районний суд Тернопільської області
в складі:головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
представника установи виконання
покарань ОСОБА_4
захисника засудженого адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Гусятин у режимі відеоконференцзв`язку матеріали за клопотанням державної установи «Копичинська виправна колонія (№ 112)» (далі - Копичинська ВК-112) про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, до засудження непрацюючого, в силу ст. 89 КК України не судимого.
Засудженого: 30.12.2014 року Сихівським районним судом м.Львова за ч.3 ст. 305, ч.3 ст.307, ст.70 КК України на 9 років позбавлення волі з конфіскацією наркотичних засобів та з конфіскацією належного на праві власності майна. Зараховано у строк відбування покарання час перебування під вартою з 27 листопада 2011 року по 11 вересня 2013 року, якому ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 27.01.2016 року зараховано у відповідності до ч.5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення з 30.12.2014 року по 15.05.2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, якому ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 03.03.2016 року зараховано у відповідності до ч.5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення з 27.11.2011 року по 11.09.2013 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Постановою виконуючого обов`язки начальника державної установи «Копичинська виправна колонія (№112)» від 08.09.2017 року переведений із дільниці ресоціалізації колонії середнього рівня безпеки до дільниці соціальної реабілітації цієї ж колонії, -
Державна установа «Копичинська виправна колонія (№ 112)» (далі - Копичинська ВК-112) звернулася до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 на підставі ст. 81 КК України з тих підстав, що він довів своє виправлення.
Представник державної установи «Копичинська ВК №112» в судовому засіданні вказав, що в задоволенні клопотання слід відмовити, оскільки під час розгляду справи в суді засуджений допустив порушення установленого порядку відбування покарання вживання спиртних напоїв, за яке було накладено дисциплінарне стягнення у виді 10 діб ДІЗО.
В судовому засіданні засуджений та його захисник, просили клопотання задовольнити. Засуджений вказав, що з липня 2016 року по лютий 2017 року в колонії на виробництві не працював, оскільки думав, що до нього буде застосована амністія, так як розглядалося з цього приводу в суді його клопотання. Також заперечив факт свідомого вживання спиртного, 15.12.2017 року та вказав, що з метою лікування виготовив з медичного спирту, меду, перцю мікстуру, оскільки в нього погіршився стан здоров`я. Медичний спирт зберігав у себе, сховавши пляшку з медичним спиртом. Також вказав, що оскільки він на даний час утримується в ДІЗО, він обмежений прав на листування, написання будь-яких заяв. В адміністрацію 15.12.2017 року, тобто перед вживанням «мікстури», із заявою, що він хворий не звертався. Медичне обстеження на стан алкогольного сп`яніння після вищевказаного факту йому проводилося у Копичинецькій лікарні без відбору крові.
Захисник засудженого в судовому засіданні вказав, що висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції лікаря Копичинецької КРЛ від 15.12.2017 року не є достовірний, оскільки запах алкоголю з ротової порожнини це не є факт, що останній був в стані алкогольного сп`яніння і для цього необхідно було у засудженого відібрати кров.
Прокурор в судовому засіданні висловив думку про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання. Вказав, що клопотання є безпідставним, в задоволенні якого слід відмовити.
Суд, заслухавши засудженого, його захисника, представника державної установи «Копичинська ВК №112», думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання, матеріали особової справи засудженого та інші представлені адміністрацією колонії документи щодо засудженого, приходить до висновку, що клопотання не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_6 30.12.2014 року був засуджений Сихівським районним судом м. Львова за ч.3 ст. 305, ч.3 ст.307, ст.70 КК України на 9 років позбавлення волі з конфіскацією наркотичних засобів та з конфіскацією належного йому на праві власності майна. Зараховано у строк відбування покарання час перебування під вартою з 27 листопада 2011 року по 11 вересня 2013 року, якому ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 27.01.2016 року зараховано у відповідності до ч.5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 30.12.2014 року по 15.05.2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, якому ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 03.03.2016 року зараховано у відповідності до ч.5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 27.11.2011 року по 11.09.2013 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання 30.12.2014 року.
Кінець строку відбування покарання 13.01.2020 року.
Засуджений ОСОБА_6 відбув 3/4 строку покарання 13.10.2017 року.
Відповідно до ч. 2, п.3 ч. 3 ст. 81 КК України, постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох четвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
Висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Відповідно до роз`яснень п.п. 2, 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким - умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.
Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період-відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, представлених документів на засудженого адміністрацією колонії, зокрема, з характеристики на засудженого ОСОБА_6 затвердженої виконуючим обов`язки начальника державної установи «Копичинська ВК №112» 18.12.2017 року, засуджений ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі з 31.12.2014 року. За час утримання в слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, порушень режиму утримання не допускав. Заохочень та стягнень не мав.
В період з 08.07.2015 року по 11.07.2016 року відбував покарання у державній установі «Полицька виправна колонія (№76)». За час відбування покарання у даній установі характеризувався негативно, за допущене порушення установленого порядку відбування покарання 1 раз притягувався до дисциплінарної відповідальності. Однак, після проведеної з ним індивідуально-виховної та профілактичної роботи змінив свою поведінку в кращу сторону. Стягнення достроково зняте у встановленому законом порядку. Адміністрацією державної установи «Полицька виправна колонія (№76)» 1 раз заохочувався.
Міру призначеного судом покарання у державній установі «Копичинська виправна колонія (№112)» відбуває з 23.07.2016 року. Працевлаштований на дільниці соціальної реабілітації різноробочим. До роботи відноситься добре, поставлені завдання виконує вчасно.
За період відбування покарання в державній установі «Копичинська виправна колонія (№112)» характеризувався позитивно, однак перебуваючи на дільниці соціальної реабілітації допустив 1 порушення установленого порядку відбування покарання, яке виражалось у вживанні спиртних напоїв, за яке було накладене дисциплінарне стягнення, яке достроково не зняте та не погашене у встановленому законом порядку. На даний час характеризується негативно.
За дотримання норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядку дня установи, адміністрацією колонії 2 рази заохочувався.
У в взаємовідносинах із іншими засудженими не конфліктний. Підтримує товариські взаємовідносини з іншими засудженими. Намагається дотримуватись правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом колонії. До виконання передбачених законних вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через свою неорганізованість. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Порушень правил пожежної безпеки та безпеки праці не допускає.
Приймав участь у програмах диференційованого виховного впливу на засуджених «Духовне відродження» та «Підготовка до звільнення», які реалізував у повному обсязі.
Соціально-корисні зв`язки з рідними та близькими підтримує шляхом листування, телефонних розмов та особистих побачень.
За період відбування покарання вину в скоєних злочинах визнав повністю. Позову на виконанні за виконавчими листами не має.
За статейними ознаками заохочувальній нормі закону щодо зміни умов тримання, у відповідності до ст.ст. 100, 101 КВК України підлягав після фактичного відбуття 1/2 частини призначеного судом строку покарання 13.07.2015 року. Постійно-діючою комісією державної установи «Полицька виправна колонія (№76)» засудженому було відмовлено у застосуванні даної заохочувальної норми закону (протокол №20 від 08.04.2016 року).
08.09.2017 року постійно-діючою комісією державної установи «Копичинська виправна колонія (№112)» засудженому було задоволено у застосуванні вказаної заохочувальної норми закону та переведено для подальшого відбування покарання з дільниці ресоціалізації колонії середнього рівня безпеки до дільниці соціальної реабілітації цієї ж колонії (протокол № 21 від 08.09.2017 року).
За статейними ознаками заохочувальній нормі закону у вигляді заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, у відповідності до ст. 82 КК України, підлягав після фактичного відбуття 2/3 частини призначеного судом строку покарання 13.01.2017 року. Постійно-діючою комісією державної установи «Копичинська виправна колонія (№112)» засудженому було відмовлено у застосуванні даної заохочувальної норми закону, як такому, що не став на шлях виправлення (протокол № 2 від 27.01.2017 року ).
Заохочувальній нормі закону щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, у відповідності до ст. 81 КК України, підлягав після фактичного відбуття 3/4 частини призначеного судом строку покарання - 13.10.2017 року. Постійно - діючою комісією Копичинської виправної колонії (№112) (протокол №26 від 03.11.2017 року) засудженому було задоволено в застосуванні даної заохочувальної норми закону, та направлено матеріали в Гусятинський районний суд для вирішення питання щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарань.
Засуджений ОСОБА_6 за час відбування покарання в Копичинській ВК №112, а саме, з липня 2016 року по січень 2017 року включно не був працевлаштований і з заявою про його працевлаштування не звертався, що підтверджується довідками Копичинської ВК №112 від 23.11.2017 року №3899, довідкою №25 від 24.11.2017 року, №3902, а також поясненнями засудженого в судовому засіданні.
Як вбачається з матеріалів клопотання, особової справи засудженого ОСОБА_6 останній відбув передбачений п.3 ч.3 ст.81 КК України строк, у зв`язку з чим виникла можливість вирішення питання щодо умовно - дострокового звільнення від призначеного судом покарання.
Згідно опитувального аркуша щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 (а.с.17) станом на день подачі клопотання до суду думка керівників частин і служб установи щодо вирішення питання про застосування до засудженого ОСОБА_6 ст. 81 КК України ідентична, тобто, що вказаний засуджений заслуговує на застосування до нього умовно-дострокового звільнення згідно ст.81 КК України.
Як вбачається із витягу з протоколу №26 засідання спостережної комісії виконкому Копичинецької міської ради Гусятинського району Тернопільської області, вказана комісія погодилася з думкою адміністрації державної установи «Копичинська виправна колонія (№112)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 ..
Проте, згідно матеріалів, доданих до клопотання з Копичинської ВК №112 станом на 22.12.2017 року засуджений ОСОБА_6 за час відбування покарання допустив два порушення встановленого порядку відбування покарання, за вчинення яких накладалися стягнення у вигляді попередження, 10 діб ДІЗО. Дисциплінарне стягнення від 18.12.2017 року 10 діб ДІЗО достроково не зняте та не погашене у встановленому законом порядку. Рішення про накладення вказаного стягнення засуджений не оскаржував.
Такі висновки адміністрації державної установи «Копичинська ВК №112» суд бере до уваги так як вони для вирішення питання мають пріоритетне значення, оскільки саме на адміністрацію установи покладені обов`язки по виправленню і перевихованню засуджених та дослідженню їх морально психологічних чинників, які впливають на цей процес.
Наявність трьох заохочень за період відбування покарання у засудженого, працевлаштування його в установі в період, яких передує настанню пільги згідно ст.81 КК України та факт відбуття засудженим 3/4 строку покарання на думку суду не є підставою та достатніми при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 ..
Триразове заохочення не може свідчити про його виправлення.
Крім того, на переконання суду, незважаючи на те, що на час розгляду клопотання одне дисциплінарне стягнення ОСОБА_6 було достроково зняте, його наявність також підтверджує негативну характеристику засудженого.
Враховуючи вимоги закону, встановленні обставини, суд вважає, що позицію засудженого про те, що він сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення є передчасною і не обумовлена достатніми підставами, оскільки матеріали клопотання, особової справи засудженого та інші матеріали, представлені державною установою «Копичинська ВК №112» в своїй сукупності не свідчать про досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України - виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів.
За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскільки передбаченої частиною 2 ст.81 КК України обов`язкової підстави умовно дострокового звільнення засудженим ОСОБА_6 на даний час не виконано, засуджений на час винесення рішення не довів своє виправлення, а тому у задоволенні клопотання державної установи «Копичинська ВК №112» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 слід відмовити.
Посилання засудженого на те, що він не вживав спиртного напою 15.12.2017 року суд не приймає до уваги, оскільки вони спростовуються висновком щодо результатів його медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції лікаря Копичинецької КРЛ від 15.12.2017 року. з якого вбачається, що ОСОБА_6 перебував станом на 21.30 годин 15.12.2017 року в стані алкогольного сп`яніння.
Суд, також не приймає до уваги посилання захисника засудженого на те, що висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння Копичинецької КРЛ від 15.12.2017 року є недостовірним, оскільки вони спростовуються п.3 розділу 3 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції від 29.12.2014 року за №2186/5 згідно якого засудженим забороняється, зокрема, і вживати спиртні напої, наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги чи інші одурманюючі засоби.
Твердження засудженого про те, що він виготовлену мікстуру із медичного спирту, перцю і меду випив 15.12.2017 року з метою призупинення болю в шлунку, оскільки була пізня година і він не міг дочекатися до ранку, суд, вважає, безпідставним та такими, що не заслуговують на увагу, оскільки доказів погіршення стану здоров`я у засудженого 15.12.2017 року останнім суду не надано і під час розгляду справи за вказаним вище клопотанням суду не здобуто, а згідно Порядку організації надання медичної допомоги засуджених до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України 15.08.2014 року №1348/5/572, лікування засуджених проводиться за призначенням лікаря у встановленому порядку.
Твердження засудженого про те, що він не міг оскаржити рішення дисциплінарної комісії установи від 18.12.2017 року згідно якого йому оголошено 10 діб ДІЗО, оскільки він утримується в ДІЗО і тому обмежений права на подання будь-яких заяв, суд вважає також безпідставним та таким, що спростовується ст.8 КВК України згідно якої засуджені мають право звертатися відповідно до законодавства з заявами і скаргами до адміністрації органів і установ виконання покарань. Відповідні звернення подаються до адміністрації установи виконання покарань.
Суд, також не приймає до уваги посилання засудженого на те, що він з липня 2016 року по лютий 2017 року не був працевлаштований на виробництві в колонії, оскільки вважав, що до нього буде застосовано Закон «Про амністію», суд, вважає безпідставним та таким, яке не має правового значення.
На підставі наведеного та керуючись ст.81 КК України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким, ст.ст. 537, 539, 392 КПК України суд,-
Відмовити в задоволенні клопотання державної установи «Копичинська виправна колонія (№ 112)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 .
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Тернопільської області шляхом подачі апеляційної скарги через Гусятинський районний суд Тернопільської області протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим у той же строк, з моменту вручення копії ухвали.
Суддя-підпис
Суддя Гусятинського районного суду ОСОБА_1