Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/8161/17
Провадження № 1-в/644/57/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 березня 2018 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

При секретарі ОСОБА_2 ,

За участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

Засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова заяву та клопотання засудженого ОСОБА_5 про зарахування у строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення, -
В С Т А Н О В И В:
13.12.2017 року засудженим було подано до Орджонікідзевського районного суду м.Харкова заяву, в якій він посилається на те, що 11.08.2012 року він був звільнений з слідчого ізолятора м.Харкова за вироком Ленінського районного суду м.Харкова із застосуванням ст.75 КК України. До винесення вироку він перебував під вартою в слідчому ізоляторі. 22.03.2013 року ним було вчинено новий злочин за ч.1 ст.187 КК України та він був засуджений вироком Жовтневого районного суду м.Харкова із застосуванням ст.71 КК України. Але 8 місяців, які він перебував під вартою під час розгляду справи Ленінським районним судом м.Харкова йому не було зараховано. Просив зарахувати строк попереднього ув`язнення до строку покарання відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України. 19.01.2018 року до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова надійшло клопотання, яким засуджений доповнив свою заяву та посилався на те, що він був затриманий 13.12.2011 року за ч.1 ст.307 КК України та перебував в СІЗО м.Харкова до 13.08.2012 року. Вирок був прийнятий 26.07.2012 року, після чого він ще 15 днів перебував в ізоляторі до набрання вироком законної сили. Вирок набрав законної сили 10.08.2012 року, а довідку надали до слідчого ізолятора 13.08.2012 року та його звільнили з-під варти. Тобто, він перебував в ізоляторі 8 місяців, які він вважає підлягають зарахуванню до строку покарання, який він відбуває, згідно до вимог ч.5 ст.72 КК України.

Ухвалою від 20.03.2018 року провадження за клопотанням та заявою об`єднано в одне провадження.

На час розгляду справи засуджений відбуває покарання у Харківській виправній колонії №43 Управління Державної пенітенціарної служби у Харківській області. Засуджений в судовому засіданні подану заяву з уточненим клопотанням підтримав, просив її задовольнити, оскільки йому не було зараховано термін попереднього ув`язнення за вироком Ленінського районного суду м.Харкова. Прокурор проти задоволення заяви з уточненим клопотанням заперечував, просив в задоволенні заяви відмовити.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали особової справи засудженого, приходить до наступного.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537, п.2 ч. 1 ст. 539 КПК України та Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» вирішення питань пов`язаних зі звільненням від покарання і пом`якшенням покарання стосовно особи, що відбуває покарання, у відповідність з новим законом, який пом`якшує покарання або звільняє від покарання, вирішується судом, у межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках встановлених законом.

Як вбачається з матеріалів особової справи ОСОБА_5 був засуджений 26.07.2012 року Ленінським районним судом м.Харкова за ч.1 ст.307 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки. Як вбачається із змісту вироку запобіжний захід після набрання вироком законної сили був скасований. Відповідно до копії довідки про звільнення серія ХАР №02026 ОСОБА_5 з 14 грудня 2011 року по 13 серпня 2012 року утримувався під вартою.

На момент подачі заяви та клопотання ОСОБА_5 відбуває покарання за вироком Жовтневого районного суду м.Харкова від 03.07.2017 року за ч.1 ст.187 КК України. За вказаним вироком призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, застосовано вимоги ч.1 ст.71 КК України та за сукупністю вироків до призначеного вироком покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 26.07.2012 року у виді 3 місяців позбавлення волі та остаточно призначено покарання у вигляді 3 років 3 місяців позбавлення волі. Початок строку відбуття покарання обрахований з 06.09.2016 року, з дня фактичного затримання. Проведено зарахування строку попереднього ув`язнення до строку покарання відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України з 06.09.2016 року по день набрання вироком законної сили. Відповідно до розпорядження вирок набрав законної сили 02.08.2017 року.

Засужений просить зарахувати в строк покарання за вироком Жовтневого районного суду м.Харкова від 03.07.2017 року термін попереднього ув`язнення за вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 26.07.2012 року з 14 грудня 2011 року по 13 серпня 2012 року.

Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.
Відповідно до вимог ч.1 ст.71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Відповідно до вимог п. 26 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» маючи на увазі, що при визначенні покарання за правилами ст. 71 КК України до покарання за новим вироком повністю або частково приєднується невідбута частина покарання за попереднім вироком, суди повинні точно встановлювати невідбуту частину основного й додаткового покарань і зазначати їх вид та розмір у новому вироку. Невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати: покарання, від відбування якого особу звільнено з випробуванням (статті 75, 79, 104 КК), за винятком часу тримання під вартою в порядку запобіжного заходу або затримання, перебування в медичному закладі тощо.

Якщо суд повністю приєднує покарання, призначене особі за першим вироком, який постановлено із застосуванням ст. 75 КК України, до покарання, призначеного останнім за часом вироком, то до остаточного строку покарання за сукупністю вироків зараховується час перебування особи під вартою в порядку запобіжного заходу або затримання.
Як вбачається із змісту вироку Жовтневого районного суду м.Харкова від 03.07.2017 року при призначенні покарання було відповідно до вимог ч.1 ст.71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання у вигляді 3 місяців.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що підстав для задоволення заяви та клопотання не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.71, 72 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Заяву та клопотання засудженого ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області, шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим в той же строк та в тому ж порядку з моменту отримання копії відповідної ухвали.

Головуючий: суддя ОСОБА_1