АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 550/1007/16-к Номер провадження 11-кп/786/409/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст. 121 КК України ТЗ
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 вересня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних
справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
потерпілої ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000419 за апеляційною скаргою з внесеними доповненнями захисника ОСОБА_8 , поданої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Чутівського районного суду Полтавської області від 30 січня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червоне, Чутівського р-ну, Полтавської обл., який проживає АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в строк покарання за цим вироком ОСОБА_7 зараховано строк попереднього ув`язнення з 25.08.2016 до вступу вироку в законну силу, з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.

Вирішено питання про речові докази.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за те, що він, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння 24.08.2016 приблизно о 15 год в одній із кімнат квартири у якій проживає за адресою: АДРЕСА_1 під час сварки, яка виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків між ним та ОСОБА_10 , який також перебував у стані алкогольного сп`яніння, умисно, долонями рук наніс декілька ударів в різні частини тіла ОСОБА_10 внаслідок чого останній впав на підлогу.
Потім ОСОБА_7 , утримуючи двома руками за футболку ОСОБА_10 , жбурнув останнього з кімнати у коридор будинку, внаслідок чого останній впав на підлогу в коридорі.
Після чого ОСОБА_7 шляхом волочіння за футболку, яка була стягнута в області шиї, витягнув ОСОБА_10 з коридору будинку на подвір`я господарства і, взявши за руку, виволік його за межі свого господарства на вулицю. Такими діями ОСОБА_7 заподіяв ОСОБА_10 тяжкі тілесні ушкодження, які небезпечні для життя в момент їх спричинення від яких помер ОСОБА_10 .. Смерть ОСОБА_10 настала від механічної асфіксії внаслідок здавлення органів шиї тупими предметами при удушенні.
У подальшому ОСОБА_7 за допомогою третьої особи на візку перевіз тіло ОСОБА_10 на територію господарства за місцем проживання останнього, де згрузили тіло з візка на землю, а сам повернувся додому.
В апеляційній скарзі з доповненнями захисник обвинуваченого просить змінити вирок суду шляхом перекваліфікації дій ОСОБА_7 з ч. 2 ст. 121 КК України на ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у межах санкції вказаної статті. Свої вимоги захисник обґрунтовує тим, що суд не врахував те, що: обвинувачений ОСОБА_7 під час слідчого експерименту та у суді надавав стабільні і послідовні показання про те, що він до шиї померлого ОСОБА_10 не торкався, за футболку взявся лише коли викинув його з кімнати будинку в коридор і футболка порвалася, а з коридору на вулицю, а потім за межі двору він витягував ОСОБА_10 за руку, а не за футболку. До будинку ОСОБА_10 перевіз на возику разом з ОСОБА_11 і ОСОБА_10 був ще живим. Потім він пішов до дому, щоб взяти металевий прут та відкрити будинок ОСОБА_10 і занести його, з останнім на деякий час залишився ОСОБА_12 , а коли повернувся то побачив, що ОСОБА_10 лежить в іншій позі, ніж він його залишив, ОСОБА_12 поряд не було, і ОСОБА_10 декілька раз здригнувся та помер; показання свідка ОСОБА_13 частково не відповідають дійсності та суперечать показанням свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 і ОСОБА_17 у тому, що вона о 14.45 проснулася від грохоту, чула стогін людини, голос ОСОБА_7 та його брата ОСОБА_18 , а о 16.00 год від працівників поліції вона дізналася, що помер ОСОБА_10 , оскільки в 14.45 в квартирі ОСОБА_7 нікого не було і вона не могла чути голос його брата ОСОБА_18 , а працівники поліції не могли прийти до неї о 16.00 год, так як ОСОБА_19 телефонував у поліцію лише о 16.37 год; показання свідка ОСОБА_20 про те, що ОСОБА_7 був у нормальних відносинах з ОСОБА_10 і його не ображав, а неприязні стосунки з ОСОБА_10 були саме у ОСОБА_11 ; показання свідка ОСОБА_21 про те, що приблизно о 15.00 год до нього прийшов ОСОБА_7 і вказав, що з ОСОБА_10 «щось негаразд» і попросив допомогти останнього занести у будинок. Коли прийшли побачили мертвого ОСОБА_10 , який лежав на спині біля дверей будинку з червоним обличчям та у порваній футболці. Також характеризував ОСОБА_7 , як хорошого товариша, який часто допомагав ОСОБА_10 ; показання свідка ОСОБА_22 є суперечливими, але останній стверджував, що не бачив як ОСОБА_7 тягнув ОСОБА_10 за футболку з будинку на вулицю і не дивився; показання свідка ОСОБА_23 , який був понятим при огляді трупу вказував, що він нічого не бачив, йому нічого не показували, але протокол він підписав; показання свідка ОСОБА_11 (помер на час розгляду провадження у суді), наданих під час досудового розслідування, який стверджував, що коли віз ОСОБА_10 на металевому візку до його дому, останній подавав всі ознаки життя, а після цього він ОСОБА_11 пішов і про смерть ОСОБА_10 дізнався від працівників міліції, проте всі події його дня не пам`ятає, так як був у стані сильного алкогольного сп`яніння.

Захисник вважає, що згідно показань обвинуваченого і свідків, всі події відбувалися з 7.30 год до 13.00 год, а смерть ОСОБА_10 настала з 14.30 до 16.00 год, що, на його думку спростовує висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть.

На думку апелянта експерт ОСОБА_24 суду надала показання, які носять характер припущення, а саме говорила, що удушення можливо могло бути в момент витягування від м`якої петлі, можливо від футболки, де були руки сказати не могла. Стверджувала, що якщо ламається кістка, то дія була сильна.

Тобто вважає, що органами досудового розслідування було встановлено лише факт спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , але не здобуто доказів того, що саме ОСОБА_7 умисно наніс тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили смерть ОСОБА_25 , свідків події немає, всі учасники перебували в стані сильного алкогольного сп`яніння, проте жоден з них не вказував, що ОСОБА_7 умисно заподіяв тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили смерть ОСОБА_25 , відсутній прямий умисел на завдання тяжких тілесних ушкоджень, а тому вважає, що в діях обвинуваченого відсутній склад злочину, передбачений ч. 2 ст. 121 КК України.

Крім того автор апеляційної скарги вважає, що суд не врахував обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 щире каяття, наявність на утриманні двох малолітніх дітей, відсутність судимостей, вчинення злочину вперше, позитивну характеристику за місцем військової служби в зоні АТО, посередню характеристику за місцем проживання, часткове визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, те, що він був нагородженим нагрудним знаком «Гвардія».

Вказує, що ОСОБА_7 24.08.2016 майже добу незаконно утримувався в приміщенні службової особи Чутівського ВП без складання протоколу про затримання та підданий незаконному допиту працівниками поліції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення: захисника та обвинуваченого, які просять задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, потерпілу, яка посилаючись на законність вироку суду ухваленого після ретельного дослідження доказів просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 та правильність кваліфікації його дій судом за ч. 2 ст. 121 КК України, а саме у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, ґрунтуються на об`єктивно з`ясованих обставинах, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Так обвинувачений у суді першої та апеляційної інстанцій стверджував, що 24.08.2016 з 8.00 год він у себе вдома за адресою: АДРЕСА_1 розпивав спиртні напої зі своїми знайомими ОСОБА_15 (також відомий за прізвищем ОСОБА_26 ), ОСОБА_27 , ОСОБА_11 ,останній повідомив, що ОСОБА_10 винен йому гроші і не віддає, на що він ОСОБА_7 сказав, щоб ОСОБА_11 привів до нього додому ОСОБА_10 для того щоб з`ясувати чого останній не віддає гроші.
Після того як ОСОБА_21 приблизно о 10.00 год пішов додому, ОСОБА_11 привів ОСОБА_10 , між ним ОСОБА_7 і останнім приблизно о 13 год. виникла сварка з приводу того, що останній не передав ОСОБА_11 гроші за частково виконану роботу, в ході якої він ОСОБА_7 рукою штовхнув ОСОБА_10 в обличчя, від чого ОСОБА_10 впав на підлогу, вдарившись об шафу.
Після цього він ще 2-3 рази долонею руки вдарив по обличчю ОСОБА_10 та продовжили вживати спиртні напої. Через 30 хвилин після вказаного він, ОСОБА_7 став виганяти ОСОБА_10 з будинку і, взявши руками за футболку останнього, жбурнув його з кімнати у коридор будинку, внаслідок чого останній впав на підлогу, а потім за футболку витягнув на двір.

Потім взяв ОСОБА_10 , який лежав на землі, за руку і витягнув з подвір`я на вулицю, де залишив за фірткою на землі. Попросивши у ОСОБА_11 візок він, разом з останнім погрузили на нього ОСОБА_10 і ОСОБА_11 повіз останнього до дому ОСОБА_10 ..
Взявши цигарки, він наздогнав ОСОБА_11 , який завіз візок на подвір`я ОСОБА_10 і допоміг зняти останнього з візка, поклавши на землю біля будинку. Забрав візок і пішов додому, а через півгодини пішов до ОСОБА_21 і запропонував разом піти подивитись, як там ОСОБА_10 .. Прийшовши на подвір`я побачили ОСОБА_10 , який лежав на землі. Зателефонував брату ОСОБА_19 і попросив викликати поліцію та швидку допомогу, які в подальшому повідомили, що ОСОБА_10 помер. Обставини події пам`ятає погано, так як був у сильному стані алкогольного сп`яніння.
Отже, обвинувачений ОСОБА_7 у суді першої та апеляційної інстанцій підтвердив, що у день, час і на місці вчинення злочину щодо ОСОБА_10 він ОСОБА_7 перебував з останнім і між ними виникла сварка через борг ОСОБА_10 під час якої ОСОБА_7 наніс тілесні ушкодження, і витягнув ОСОБА_10 за футболку зі своєї квартири на подвір`я.

Такі показання обвинуваченого підтвердив свідок ОСОБА_15 , повідомивши суду першої інстанції, що 24.08.2016 приблизно о 8.00 год у помешканні обвинуваченого за адресою: АДРЕСА_1 разом з останнім, ОСОБА_21 , ОСОБА_11 вживали алкогольні напої та спілкувалися.
Через деякий час ОСОБА_21 пішов додому та ОСОБА_7 попросив ОСОБА_11 покликати ОСОБА_10 .. Коли прийшов останній, між ОСОБА_7 та ОСОБА_28 виникла сварка під час якої ОСОБА_7 наніс більше 3 ударів рукою по обличчю ОСОБА_10 , від чого останній падав і вдарявся головою об стіну.
Він, ОСОБА_15 , намагався припинити бійку, але коли ОСОБА_7 попросив не вмішуватися, вийшов в іншу кімнату, де став дивитись телевізор, звідки чув крик ОСОБА_10 , який просив не бити його. Після того як ОСОБА_11 відмовив ОСОБА_7 забрати ОСОБА_10 з його будинку, обвинувачений витягнув останнього з будинку у коридор. При цьому ОСОБА_7 під час витягування взяв ОСОБА_10 руками за верхню частину одягу, можливо за плече, обличчям ОСОБА_10 на бік, головою в бік коридору. Потім потяг знову на вулицю, але як витягував він не бачив. Де була футболка у момент витягування сказати не може. Це було приблизно о 10.00 - 11.00 год, десь до обіду.
Свідок ОСОБА_19 (брат обвинуваченого) підтвердив у суді першої інстанції показання обвинуваченого і свідка ОСОБА_15 у тому, що 24.08.2016 з 8.00 год вдома у ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 вони всі та ОСОБА_11 разом розпивали спиртні напої.
З даних, які містяться у протоколі огляду місця події вбачається, що 24.08.2016 був проведений огляд квартири АДРЕСА_2 , в ході якого в одній із кімнат були виявлені присохлі бризки речовини бурого кольору та шпалери зі слідами речовини бурого кольору, які були вилучені (т. 1 а.с. 156-160).
За даними висновків експерта № 836 від 23.09.2016 (т. 1 а.с. 177-178), № 837 від 30.09.2016 р. (а.с. 179-180) та № 838 від 30.09.2016 р. (т. 1 а.с. 181-182) виявлені в квартирі ОСОБА_7 присохлі бризки речовини бурого кольору є кров`ю, яка може належати ОСОБА_10 .

З висновку експерта № 965 убачається, що на трупі ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження, які умовно можна розділити на 7 груп:
1 група синець з садном на передній поверхні шиї в проекції щитовидного хряща та під`язикової кістки з компресією шарів епідермісу; виражені темно-червоні крововиливи в м`які тканини.
Виявлені ушкодження 1 групи, на фоні наявного асфіктичного комплексу, свідчать про настання смерті внаслідок механічної асфікції, за своїми характеристиками є прижиттєвими, утворились незадовго до настання смерті або в момент її настання, від здавлення органів шиї тупими предметами при удушенні. Приймаючи до уваги дані огляду трупу на місці його виявлення, морфологічні характеристики ушкоджень шкіри шиї (з компресією її шарів) та підлеглих тканин, експерт вважає найбільш вірогідним, що тілесні ушкодження 1 групи були спричинені внаслідок здавлення шиї м`якою петлею.
Між виявленими на тілі ОСОБА_10 тілесними ушкодженнями цієї групи та настанням його смерті, вбачається прямий причинно-наслідковий зв`язок, і стосовно живої особи тілесні ушкодження 1 групи мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх спричинення.
2 група прямі переломи 3-4 ребер справа, прямий перелом 4-го ребра справа, прямі переломи 2-4 ребер зліва та прямі переломи 2-3 ребер зліва з вираженими крововиливами в оточуючих м`яких тканинах мають ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.
Тілесні ушкодження 2 групи за своїми характеристикам мають ознаки прижиттєвих, утворились незадовго до настання смерті від не менше ніж 4-х кратних дій тупого (-их) предмету (-ів) з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути кисті рук стиснуті в кулак, нога людини у взутті, або інші предмети з подібними характеристиками.
3 група забійна рана на голові зліва; 2 синці в лобній області справа, на верхній та нижній повіках правого та лівого очей в правій та лівій щічних областях, садно в області кінчика носа, локальні крововиливів у м`які тканини в проекції ушкоджень, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також синці та садна, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень.
Тілесні ушкодження 3 групи за своїми характеристикам мають ознаки прижиттєвих, утворились незадовго до настання смерті від не менше ніж 8-ми кратної дії тупого (-их) предмету (-ів) з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути кисті рук стиснуті в кулак, нога людини у взутті, або інші предмети з подібними характеристиками.
4 група 5 синців видовженої форми з просвітленням в центрі в надлопаткової області справа, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень.
Тілесні ушкодження 4 групи за своїми характеристикам мають ознаки прижиттєвих, утворились незадовго до настання смерті від не менше ніж 5-ти кратної дій тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, що має видовжену форму.
5 група синці та крововиливи в м`які тканини на заднє-зовнішній поверхні лівого передпліччя та на передній поверхні правого передпліччя, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень, які за своїми характеристикам мають ознаки прижиттєвих, утворились незадовго до настання смерті від дії тупих предметів, і могли утворитись внаслідок захисту руками від ударів.
6 група розрив великого круглого м`язу правої лопатки з крововиливом навколо, крововилив в м`яких тканини по внутрішній поверхні правого плеча, мають ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.
Тілесні ушкодження 6 групи за своїми характеристикам мають ознаки прижиттєвих, і могли утворитися як незадовго до настання смерті, так і в короткий проміжок часу після її настання. Вказані ушкодження могли утворитися внаслідок тягнення правової верхньої кінцівки догори з елементами її кручення відносно своєї вісі.
7 група осадження шкіри на спині, садно в області правого надпліччя, садно в надлопатковій області зліва, крововиливи в м`які тканини в правій крижовій області та в проекції з`єднання крила лівої клубової кістки з крижовим відділом хребта, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень.
Тілесні ушкодження 7 групи за своїми характеристикам мають ознаки прижиттєвих, і могли утворитись як незадовго до настання смерті, так і в короткий проміжок часу після її настання.
Виявлена ділянка осадження шкіри на спині зліва з більш глибокими саднами лінійної форми і поверхневою раною могли утворитися внаслідок переміщення тіла шляхом його волочіння за головний кінець в положенні обличчям вверх. Інші ушкодження могли утворитись від дії тупих предметів чи при ударі об такі.
Всі виявлені на тілі ОСОБА_10 тілесні ушкодження мають ознаки прижиттєвих, утворились в короткий проміжок часу, і могли утворитись 24.08.2016 р. Смерть ОСОБА_10 наступила 24.08.2016 р. і могла настати в період часу з 14 год. 30 хв. до 16 год. 30 хв.
Виявлені на трупі ОСОБА_10 тілесні ушкодження 2 7 груп не супроводжувалися небезпечними для життя явищами, тому не позбавляла потерпілого можливості здійснювати активні дії (самостійно пересуватися, чинити опір тощо).
Тілесні ушкодження 1 групи (механічна асфіксія), як правило, супроводжується втратою свідомості, тобто втратою всіх видів чутливості і моторних функцій, в зв`язку з чим в цей період можливість здійснення потерпілими активних дій виключається. Смерть потерпілих настає в короткий проміжок часу, який обчислюється хвилинами.
Характеристика виявлених тілесних ушкоджень 1 групи (механічна асфіксія) дала підставу експерту вважати, що після її спричинення смерть ОСОБА_10 настала через короткий проміжок часу, що може обчислюватись декількома хвилинами.
Приймаючи до уваги характеристики, кількість та різносторонню локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, експерт вважає, що під час їх заподіяння взаємне розташування потерпілого та нападника змінювалося.
Враховуючи кількість, локалізацію та морфологічні характеристики виявлених тілесних ушкоджень, можливість утворення їх комплексу на тілі ОСОБА_10 в результаті падіння на площину чи виступаючу поверхню, у т.ч. неодноразового, чи з прискоренням, виключається.
В той же час, не виключена можливість утворення внаслідок падіння (в т.ч. неодноразового, чи з прискоренням): садна лінійної форми в області правого надпліччя, садна невизначеної форми в надлопатковій області зліва та крововиливів в м`які тканини в крижовій області.
Об`єктивних судово-медичних даних про те, що в момент заподіяння ОСОБА_10 тілесних ушкоджень він відчував так-званий особливо нестерпний біль, не має.
Між виявленими на тілі ОСОБА_10 тяжкими тілесними ушкодженнями та настанням його смерті вбачається прямий причинно-наслідковий зв`язок - смерть ОСОБА_10 настала від механічної асфіксії внаслідок здавлення органів шиї тупими предметами при удушенні (т. 1 а.п. 133-141).
Експерт ОСОБА_24 у суді першої інстанції підтвердила, що по локалізації спричинення тілесних ушкоджень черговість завдання тілесних ушкоджень відповідає наступній послідовності: спершу були ушкодження в області голови, потім ребер, наступні у надлопаткових ділянках, після чого слідує ушкодження шиї у вигляді удушення, та в короткий проміжок часу ушкодження на спині у вигляді волочіння та розриву лопаткового м`яза з переходом на руку за рахунок витягання за руку. Всі тілесні ушкодження були спричинені щодо живої особи, а шоста група у вигляді розриву великого круглого м`язу правої лопатки з вираженим крововиливом навколо мають ознаки прижиттєві і могли утворитися як незадовго до настання смерті так і у проміжок часу після її настання. Всі тілесні ушкодження утворилися у короткий проміжок часу і могли бути 24.08.2016. При цьому експерт стверджувала, що хоча ОСОБА_7 на відтворенні і не вказував тілесні ушкодження у вигляді удушення, а також тілесні ушкодження 2-ї та 4-ї групи, а інші ушкодження показував, але в меншій кількості, проте всі тілесні ушкодження зазначені у висновку могли бути за обставин, вказаних свідком ОСОБА_15 , які фактично не суперечать показанням самого ОСОБА_7 , у тому, що він витягував з коридору ОСОБА_10 , на що вказує ушкодження на шиї і шкірі у вигляді синця з осадненням, сліди компресії, тобто здавлення, і по характеристикам таке ушкодження могло утворитися від дії м`якої петлі, тобто тканини, та враховуючи те, у якому стані була футболка померлого під час огляду, можливо це була і футболка.
Також експерт пояснила, що відповідно до проведеної експертизи вбачається, що спочатку було зміщення футболки в область шиї, а потім пошкодження на спині у вигляді волочіння, так як тканина футболки не має характерних ушкоджень волочіння, які є на спині померлого.
Показання обвинуваченого ОСОБА_7 щодо подій, які відбувалися 24.08.2016 у нього вдома узгоджуються і з показаннями інших свідків, які того дня були у обвинуваченого, а саме показаннями свідка ОСОБА_21 , який підтвердив, що він приходив того дня до ОСОБА_7 , де вже був ОСОБА_15 та вживали спиртні напої з 8.00 до 10.00 год.
Суд першої інстанції правильно критично оцінив показання свідка ОСОБА_15 , про те, що зранку 24.08.2016, перебуваючи у ОСОБА_7 , його брат ОСОБА_19 наніс ОСОБА_10 удар табуреткою, від чого той впав і втратив свідомість, оскільки ні досудовим слідством, ні судом не було встановлено спричинення такого удару, та категорично заперечувалося експертом ОСОБА_24 наявність ушкодження в тім`яній частині голови ОСОБА_10 , на яку вказував ОСОБА_15 ..

Окрім цього експерт ОСОБА_24 спростувала твердження захисника обвинуваченого про те, що ОСОБА_19 , наносячи удар ОСОБА_10 табуреткою міг попасти не по голові померлому, а в область шиї, при цьому експерт вказала, що якби був спричинений удар табуреткою в область шиї, то були б зовсім інші ушкодження в цій частині тіла, у той час як у даному випадку вбачаються сліди компресії, тобто здавлення, яке могло утворитися від дії м`якої петлі, а не від удару, як про це вказує захисник.
Час завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_10 і настання його смерті встановленого судом підтвердила свідок ОСОБА_13 , яка суду першої інстанції розповіла, що вона наймає кімнату в квартирі в одному будинку де має квартиру обвинувачений ОСОБА_7 і їхні квартири межують одна з одною, та в один із днів на початку третьої декади серпня 2016 року приблизно о 15.00 год чула зі сторони квартири ОСОБА_7 якийсь грохіт, голоси ОСОБА_7 та його брата ОСОБА_19 , а також глухі удари (як б`ють людину) та стони. Підстав недовіряти таким показанням у колегії суддів не має.
Більше того сам обвинувачений стверджував, що сварка між ним і нанесення ним ударів ОСОБА_10 відбулося за місцем його проживання приблизно о 13 год 24.08.2016, а витягував він ОСОБА_10 із будинку приблизно через 30 хвилин.
Щодо перебування свідка ОСОБА_19 - брат обвинуваченого після 12.00 год 24.08.2016 вдома у обвинуваченого підтверджує сам свідок, вказуючи у суді першої інстанції, що повертаючись з роботи приблизно о 12.00 год по дорозі додому зайшов до брата ОСОБА_7 де перебував ОСОБА_10 .. Повернення ОСОБА_19 з роботи приблизно 12.00 год 24.08.2016 узгоджується з показаннями свідка ОСОБА_20 , який у суді першої інстанції вказував, що ОСОБА_19 після роботи пішов у напрямку проживання свого брата ОСОБА_7 ..

Через це твердження захисника про те, що всі події 24.08.2016 у квартирі ОСОБА_7 відбулися до 13 год, є неспроможними.
Під час апеляційного перегляду обвинувачений стверджував, що ОСОБА_10 були нанесені тілесні ушкодження до 24.08.2016, але це спростовується,як даними,які містяться у висновку експерта № 965, показаннями експерта ОСОБА_24 ,які наведені вище та наступним.

Під час проведення слідчого експерименту 30.08.2016 ОСОБА_7 розповів про обставини події, яка відбулась в його квартирі 24.08.2016, та показав на місці як спричиняв тілесні ушкодження ОСОБА_10 (т. 1 а.с. 199-219).
За даними висновку експерта № 965-А від 13.10.2016 показаний ОСОБА_7 механізм спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 під час слідчого експерименту 30.08.2016, не суперечать об`єктивним даним судово-медичної експертизи щодо механізму, морфологічних характеристик, локалізації та давності спричинення тілесних ушкоджень 3, 5, 6 та 7 групи, виявлених у трупа ОСОБА_29 . В той же час ОСОБА_7 показав меншу кількість ударів, нанесених ОСОБА_10 . Під час слідчого експерименту ОСОБА_7 не показує механізм утворення 1 (удушення), 2 (переломи ребер) та 4 (видовжені синці з просвітленням в центрі) груп (т. 1 а.с. 220-222).
Твердження захисника про те, що суд, дослідивши показання ОСОБА_11 (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ), які він давав як свідок органам досудового розслідування про те, що коли віз ОСОБА_10 на металевому візку до його будинку, останній подавав всі ознаки життя, проте безпідставно не послався у вироку на них, є необґрунтованими.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 95 КК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст.225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

На підставі ч.1 ст. 225 КПК України у виняткових випадках, пов`язаних із необхідністю отримання показань свідка чи потерпілого під час досудового розслідування, якщо через існування небезпеки для життя і здоров`я свідка чи потерпілого, їх тяжкої хвороби, наявності інших обставин, що можуть унеможливити їх допит в суді або вплинути на повноту чи достовірність показань, сторона кримінального провадження, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право звернутися до слідчого судді із клопотанням провести допит такого свідка чи потерпілого в судовому засіданні, в тому числі одночасний допит двох чи більше вже допитаних осіб.
Свідок ОСОБА_11 ні у суді першої інстанції, ні слідчим суддею в порядку ст. 225 КПК України не допитувався, що було підтверджено захисником обвинуваченого у суді апеляційної інстанції, тому суд першої інстанції правильно не обґрунтовував оскаржуваний вирок показаннями цього свідка, наданих слідчому під час досудового розслідування.
Матеріали кримінального провадження не містять будь-яких процесуальних документів про затримання обвинуваченого працівниками поліції і захисником обвинуваченого не надано таких процесуальних документів через це колегія суддів позбавлена можливості перевірити доводи апелянта щодо законності затримання обвинуваченого правоохоронними органами.

Доводи в апеляційній скарзі захисника щодо того, що свідок ОСОБА_23 , який був понятим при огляді трупа вказував, що він нічого не бачив, йому нічого не показували, але протокол він підписав, спростовуються показаннями цього свідка, наданими суду першої інстанції, які містяться на технічному носії інформації, на якому зафіксоване судове провадження, з яких вбачається, що він був присутнім під час огляду трупу, дійсно не читав протокол огляду, який йому було надано для підпису, але він бачив, як здійснювали огляд трупу ОСОБА_10 , чув, як експерт надиктовувала слідчому, пов`язані з оглядом, та бачив як вказану інформацію записували, а тому не став перечитувати вказаний протокол.

Отже, протоколом огляду трупа від 24.08.2016 у якому зафіксовані тілесні ушкодження на трупі ОСОБА_10 (т. 1 а.с. 161-168) є належним, допустимим доказом, а тому суд правильно, обґрунтовуючи висновки щодо винуватості обвинуваченого послався на нього у судовому рішенні.
Таким чином, аналізуючи всю сукупність досліджених доказів безпосередньо судом та ретельно перевіривши всі заперечення обвинуваченого і його захисника, колегія суддів вважає повністю доведеною винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України у зв`язку з чим підстави для перекваліфікації дій ОСОБА_7 на ч. 2 ст. 125 КК України відсутні.
У свою чергу, наведені ОСОБА_7 та його захисником заперечення, як і доводи апеляційної скарги, колегія суддів розцінює як тактику захисту.
Колегія суддів і не вирішує питання про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році»,оскільки це клопотання захисник просила вирішити у разі перекваліфікації дій обвинуваченого на ч. 2 ст. 125 К України.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Суд першої інстанції, при призначенні покарання виконав вказані вимоги закону та роз`яснення Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» і врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином; особу обвинуваченого, який посередньо характеризується односельчанами та позитивно характеризується по місцю служби у Збройних силах України, є учасником війни - учасником бойових дій, має на утриманні 2-х малолітніх дітей; обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння; відсутність обставин, що пом`якшують покарання.

Обговорюючи призначене ОСОБА_7 покарання колегія суддів окрім визнаного судом, враховує всі обставини по провадженню в їх сукупності, особу обвинуваченого, який вину визнав частково, те, що ОСОБА_7 не притягувався до кримінальної відповідальності, 22.11.2015 нагороджений нагрудним знаком «Гвардія».

За таких підстав суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Колегія суддів не вбачає обставин, що пом`якшують покарання, у тому числі щире каяття, оскільки щире каяття повинно ґрунтуватися на визнанні особою своєї вини, висловленні жалю з приводу вчиненого та бажанні виправити ситуацію, що склалася. Натомість обвинувачений свою вину у вчиненні злочину визнає частково, оскільки заперечує свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Активне сприяння розкриттю злочину це дії винуватої особи, які спрямовані на допомогу органам досудового розслідування і суду у встановленні істини (фактів), надання доказів, іншої інформації про свою злочинну діяльність у провадження.

Активного сприяння розкриттю злочину судом не встановлено, а тому немає підстав для врахування цієї обставини, такою, що пом`якшує покарання.

Таким чином призначене ОСОБА_7 у мінімальних межах покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 121 КК України відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

З огляду на викладене вище безумовних підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для зміни ухваленого по справі судового рішення щодо ОСОБА_7 , у тому числі перекваліфікації дій, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА :
Апеляційну скаргу з внесеними доповненнями захисника ОСОБА_8 , поданої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Чутівського районного суду Полтавської області від 30 січня 2017 року щодо ОСОБА_7 без змін

На підставі ч. 5 ст.72 КК України (в редакції від 26 листопада 2015 року) зарахувати ОСОБА_7 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 25 серпня 2016 року по 20 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4