печерський районний суд міста києва
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04.10.2017 Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0002822, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.06.2017, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, маючого середню освіту, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 10.10.1997 Ватутінським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 140, ч. 1 ст. 226-6 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, 10.09.1998 звільнений умовно достроково на підставі ст. 3 Закону України «Про амністію», невідбутий строк покарання 11 місяців 4 дні;

- 11.08.1999 Ватутінським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 140 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

- 26.03.2004 Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 03.06.2010 Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений умовно достроково на підставі постанови Ірпінського міського суду Київської області від 11.08.2011, невідбутий строк покарання 6 місяців 15 днів;

- 27.08.2012 Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 16.07.2014 на підставі Закону України «Про амністію»

- у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , будучи раніше судимим, маючи не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості, 18.06.2017, приблизно о 15 год. 00 хв., перебуваючи у дворі будинку за адресою: м. Київ, вул. Інститутська, 16, побачив раніше не знайомий йому автомобіль марки Фоцьваген Кадді, сірого кольору, державні номерні знаки НОМЕР_1 , та в багажному відділенні вказаного автомобіля велосипед марки «OLYMPIA», вартістю 30 000 грн., після чого у нього виник злочинний умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, яке знаходилося у салоні вказаного автомобіля. Діючи з вказаною метою та з корисливих спонукань, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії непомітні для оточуючих, ОСОБА_4 рукою розбив скло в багажному відділі автомобіля, дістав велосипед та, тримаючи його в руках, почав тікати з місця вчинення злочину, проте не зміг завершити свій злочинний умисел до кінця з підстав, що не залежали від його волі, оскільки був викритий власником вищенаведених автомобіля та велосипеда ОСОБА_5 . Будучи викритим, ОСОБА_4 кинув велосипед та почав тікати, але був затриманий ОСОБА_5 та перехожими громадянами неподалік місця події.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю та щиро розкаявся, викладені в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення, вид та вартість викраденого майна не оспорював. Пояснив, що до вчинення злочину його спонукало скрутне матеріальне становище. Вказав, що усвідомив наслідки таких дій, щиро кається та просить його суворо не карати, обіцяв в подальшому не допускати протиправної поведінки.

Обвинувачений ОСОБА_4 вважав недоцільним у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України досліджувати інші докази стосовно фактичних обставин вчиненого ним діяння. Розуміє, що в такому випадку буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

За згодою осіб, які беруть участь у справі, в судовому засіданні ухвалою головуючого вирішено питання про недоцільність дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, оскільки фактичні обставини ніким не оспорюються та відсутні сумніви стосовно добровільності та істинності позиції обвинуваченого.

З урахуванням викладеного, оцінивши показання обвинуваченого як належний, допустимий та в даному випадку достатній доказ, а також те, що ОСОБА_4 має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за ч. 2 ст. 185 КК України, суд приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, та його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості скоєного злочину (який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості), особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, суд враховує повне визнання обвинуваченим вини, щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

В якості ознак, що характеризують особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, за яким характеризується формально-позитивно, не одружений, має повну загальну середню освіту, офіційно не працює, з 31.05.2012 є інвалідом 2 групи за загальним захворюванням - довічно.

На підставі зазначених обставин суд вважає, що покаранням, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 , попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України.

Поряд із тим, враховуючи викладені дані про особу винного, конкретні обставини справи, обставини, що пом`якшують покарання, критичне ставлення обвинуваченого до вчиненого ним діяння та його щире каяття, стан здоров`я обвинуваченого, який має хронічне захворювання та є інвалідом 2 групи, фактичну відсутність спричиненої злочином шкоди, оскільки майно повернуто власнику, суд вважає можливим виправлення засудженого без відбування покарання, а тому звільняє його від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків відповідно до ст. 76 КПК України, що на переконання суду буде справедливим та співмірним із тяжкістю вчиненого злочину та особою винного.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлено, процесуальні витрати відсутні.

Питання речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 475 КПК України, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід до ОСОБА_4 залишити без змін - домашній арешт.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов в провадженні не заявлено.

Речовий доказ - велосипед марки «OLYMPIA», переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_5 залишити за належністю потерпілому.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його оголошення через Печерський районний суд м. Києва.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити учасникам кримінального провадження після його оголошення.

Суддя ОСОБА_1