Справа №490/2820/15-к 11.01.2018
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ОКРЕМА ДУМКА
Судді Апеляційного суду Миколаївської справах ОСОБА_1
11 січня 2018 року м. Миколаїв
ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , в м. Кишинів, Республіки Молдова, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше судимого:
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_3 ,
обвинувачений ОСОБА_2 ,
захисник ОСОБА_4 .
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 4 травня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до покарання призначеного за цим вироком частково приєднано покарання призначене вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 7 травня 2015 року і остаточно призначено ОСОБА_2 покарання у виді 6 років позбавлення волі.

Ухвалено зарахувати ОСОБА_2 відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, в строк відбування покарання частково відбуте покарання за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 7 травня 2015 року та за ст. 72 КК України у строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі в період з 15 жовтня 2015 року по 4 травня 2017 року.

Вирішено питання щодо речових доказів у справі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Обвинувачений ОСОБА_2 просить вирок скасувати, призначити йому покарання за сукупністю злочинів у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі та зарахувати йому строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В змінах до апеляційної скарги обвинувачений просить скасувати вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 4 травня 2017 року та направити справу на новий судовий розгляд.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_2 зазначає, що призначене йому покарання є занадто суворим, оскільки з урахуванням його щирого каяття, часткового відшкодування майнової шкоди, відсутності претензій майнового характеру від потерпілої, вчинення злочину без застосування насильства, суд мав призначити покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі, як просила сторона обвинувачення у суді першої інстанції.

В змінах до апеляційної скарги апелянт зазначає про те, що відмовляється від своїх показів в яких визнав свою вину. Посилається на те, що сторона обвинувачення не мала достатніх доказів його вини.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.
10 лютого 2015 роу близько 12.30 год. знаходячись в під`їзді будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на викрадення чужого майна, відкрито, шляхом ривка, викрав у потерпілої ОСОБА_5 поліетиленовий пакет, в якому знаходилися гаманець вартістю 500 грн. з грошовими коштами 20 грн., медична картка та посвідчення інваліда 3 групи на ім`я ОСОБА_5 , мобільний телефон марки «Самсунг Е 1070» із сім-картою оператора «МТС», на рахунку якої було 10 грн. Після цього ОСОБА_2 з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився за власним розсудом, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду в розмірі 780 грн.

Дії ОСОБА_2 судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

МОТИВУВУННЯ ОКРЕМОЇ ДУМКИ
З ухвалою Апеляційного суду в частині визначення нормативного акту щодо зарахування у строк покарання ОСОБА_2 строк попереднього ув`язнення не погоджуюсь та висловлюю окрему думку про таке.

Згідно з ч. 2 ст. 4 КК злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ст. 5 КК закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище, має зворотну дію у часі. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Згідно ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», зарахувється судом строк попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У строк попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
18 травня 2017 року Законом України № 2046 VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» ч. 5 ст. 72 КК України викладено в новій редакції, згідно якої попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у ч. 1 ст. 72 КК України.
Отже, Закон України № 2046 VIII, який набрав чинності з 21 червня 2017 року, погіршує становище особи, яка вчинила відповідні діяння, а відтак не має зворотної дії у часі.
Враховуючи наведене, вважаю, що ОСОБА_2 зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання має провадитись за законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час вчинення ним злочину, тобто за Законом України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII, а не Законом України від 18 травня 2017 року Законом України № 2046 VIII, який погіршує становище обвинуваченого.
З огляду на зазначене, вважаю, що на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону від 26 листопада 2015 року № 838-VIII, з дотриманням положень ст. 5 КК України щодо зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі, обвинуваченому ОСОБА_2 за оскаржуваним вироком підлягає зарахуванню у строк позбавлення волі попереднє ув`язнення по 11 січня 2018 року (набрання оскаржуваним вироком законної сили) включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Суддя Апеляційного суду
Миколаївської області ОСОБА_1 .