АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 25 вересня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001783 від 16 вересня 2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 358 КК України про накладення арешту на майно,

за участю:

прокурора ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА :
В апеляційній скарзі представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, просить скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно.
Оскаржуваною ухвалою задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором ОСОБА_8 та накладено арешт на майно, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування, а саме: автомобілем «Опель Вектра» на якому встановлений д.н.з. НОМЕР_1 ; автомобіль марки «ВАЗ 2101» на якому встановлений д.н.з. НОМЕР_2 ; номерні знаки зареєстровані у Республіці Польша « НОМЕР_3 »; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 на автомобіль «Опель Вектра»; страховий поліс № АК 2182664 на автомобіль «Опель Вектра»; свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_10 .
Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що є підстави вважати, що вказане майно здобуте кримінально-протиправним шляхом, у зв`язку з чим відповідає критеріям, зазначеним в ст. 98 КПК України, є речовими доказами і відносно такого майна існують ризики приховування або знищення, тому на підставі ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України задовольнив клопотання слідчого та наклав арешт майно.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що слідчий суддя не взяв до уваги, що клопотання слідчого про арешт майна подане в межах кримінального провадження, до якого ОСОБА_7 не має жодного відношення, оскільки йому 14.09.2017 р. повідомлено про підозру в іншому кримінальному провадженні за № 0001085 від 13.09.2017 р. за ч. 2 ст. 190 КК України. Також, залишено поза увагою, іншим слідчим суддею вже розглядалося клопотання про накладення арешту на вказане майно і було відмовлено в його задоволенні. Стверджує, що ОСОБА_7 на законних підставах використовував вказані автомобілі, у зв`язку з чим відсутні підстави для накладення арешту на вказане майно. Наголошує, що такий засіб забезпечення кримінального провадження порушує майнові права ОСОБА_7 , оскільки останній використовував вказані автомобілі як засоби для отримання заробітку.
В судовому засіданні підозрюваний та його захисник підтримали апеляційну скаргу і, з підстав, зазначених в скарзі, просили її задовольнити, а ухвалу слідчого судді скасувати та відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги захисника, посилаючись на її необґрунтованість, а ухвалу суду вважав законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до п. п. 2, 3 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Згідно ч. 3 ст. 170, пунктів 1, 2, 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (ст. 170), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані належним чином, а захисника, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.

З матеріалів провадження вбачається, що в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0001085 від 13.09.2017 за ч. 2 ст. 190 КК України проведено огляд автомобіля «Опель-Вектра» д.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_11 в ході якого виявлено та вилучено свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу на ім`я ОСОБА_12 , бланк свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_6 , який згідно висновку експерта № 29/2.3/647 від 19.09.2017 не відповідає за своїми характеристиками встановленому зразку - бланкам свідоцтв про реєстрацію ТЗ, виготовленим на поліграфічному комбінаті «Україна».

За вказаним фактом СУ ГУНП в Дніпропетровській області 21.09.2017 розпочато кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001116 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Під час досудового розслідування 13.09.2017 в ході огляду місця події біля буд. 30 ж/м Тополя-3 м. Дніпрі було виявлено та вилучено автомобілі марки «Опель-Вектра» державний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 на даний автомобіль, також в ході огляду виявлено та вилучено автомобіль марки «ВАЗ 2101» д.н. НОМЕР_2 , всередині якого знаходились номери зареєстровані у Республіці Польща « НОМЕР_7 », а також, страховий поліс № АК 2182664 на автомобіль марки «Опель-Вектра» зареєстрований у Республіці Польща з номерним знаком НОМЕР_7 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ № НОМЕР_2 , які вилучені до СУ ГУНП в Дніпропетровській області та визнанні речовими доказами у кримінальному провадженні.

В ході досудового розслідування призначено та проведено технічну експертизу документів, згідно висновку якої № 29/2.3/647 від 19.09.2017 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 на автомобіль «Опель-Вектра» не відповідає за своїми характеристиками встановленому зразку - бланкам свідоцтв про реєстрацію ТЗ, виготовленим на Поліграфічному комбінаті «Україна».

У зв`язку з чим, виникла необхідність у проведенні судово-трасологічної експертизи з метою встановлення внесення змін в номер кузова автомобілю «Опель-Вектра» оскільки номери в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу та номер зазначений на самому автомобілі є різними.

В автомобілі «ВАЗ 2101» д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7 виявлено свідоцтво про технічну реєстрацію ТЗ НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_10 зареєстровано в м. Донецьк, документів, що підтверджують законність знаходження у ОСОБА_7 вказаного транспортного засобу на теперішній час не встановлено. Власник до органів досудового розслідування не звертався, у зв`язку з чим у органів досудового розслідування виникла необхідність у проведенні додаткових слідчих (розшукових) дій з метою встановлення законності використання ОСОБА_7 вказаного транспортного засобу.

Таким чином, є обґрунтовані підстави вважати, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а саме є предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом, що відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України є підставою для накладення арешту на таке майно.
У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. При цьому, на відміну від іншихправових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт з метою забезпечення речових доказів не вимагає повідомлення про підозру у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Завданнями застосування арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України).

Арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. ч. 1, 2 ст. 131 КПК України).
Враховуючи, що вказане майно є важливим доказом у даному провадженні, а також необхідність проведення ряду слідчих та інших процесуальних дій для встановлення обставин, які підлягають доказуванню відповідно до ст. 91 КПК України, чому і має сприяти застосування таких заходів, тому для забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування та для запобігання ризиками приховування, пошкодження, знищення, перетворення та відчуження даних речових доказів, які об`єктивно існують у разі незастосування такого заходу, що знайшло своє підтвердження як в судових засіданнях як в суді першої так і в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає обґрунтованим та доцільним накладення арешту на вказане майно.
Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України у разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.
Апеляційним судом встановлено, що на даному етапі досудового розслідування в матеріалах провадження відсутні належні докази, які давали б беззаперечні підстави суду прийти до висновку про відсутність ознак кримінального правопорушення, а також про відсутність необхідності в накладенні арешту. При цьому прокурором в судовому засіданні доведені достатні та належні підстави для застосування такого заходу забезпечення в даному кримінальному провадженні, зокрема, наявність обставин, передбачених ст. 98, ч. 3 ст. 170 КПК України.
Разом з тим, увипадку, якщо наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваним кримінальним правопорушенням у межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення у розумні строки, відповідно до ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для встановлення та перевірки відповідних обставин, апелянт не позбавлений права ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.

Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості накладеного арешту, колегія суддів вважає неприйнятними, оскільки із матеріалів кримінального провадження вбачається, що клопотання слідчого та ухвала слідчого судді містять вказівки на правові підставі, зазначені ст. ст. 170, 171, 173 КПК України, для накладення арешту на майно, а також містить належне обґрунтування таких підстав.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою, підстав для її скасування не встановлено, у зв`язку з чим відповідні доводи захисника ОСОБА_6 не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 170-173, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001783 від 16 вересня 2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 358 КК України про накладення арешту на майно залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4