Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/110/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.01.2018 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого - ОСОБА_7 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30.11.2017 року, якою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю села Помічна Новоукраїнського району Кіровоградської області, громадянину України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженому, неодноразово судимому,

останній раз вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 29.12.2016 року за ч.3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 11.05.2017 року вказаний вирок суду від 29.12.2016 року змінено, ОСОБА_7 вважати засудженим за ч.2 ст. 185, 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі,

відмовлено в задоволенні його заяви про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році»,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30.11.2017 року відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році» .

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що згідно п. «а» ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», амністія не застосовується до осіб, які після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання, знову вчинили умисний злочин. При цьому, суд врахував, що скоєний засудженим злочин за ч.2 ст. 185 КК України, є умисним злочином середньої тяжкості та вчинений ним в період іспитового строку.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить застосувати до нього положення ЗУ «Про амністію у 2016 році» та звільнити його від подальшого відбування покарання мотивуючи тим, що районний суд не врахував ту обставину, що він вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 185 КК України, який є злочином середньої тяжкості, а тому відповідно до вимог ст.ст. 1-4 Закону України «Про амністію у 2016 році» його потрібно звільнити від подальшого відбування покарання.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_7 , який підтримав свої апеляційні вимоги, думку прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги та просила ухвалу суду залишити без змін, дослідивши матеріали клопотання та проаналізувавши доводи апеляційної скарги засудженого колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів клопотання вироком Добровеличківського районниого суду Кіровоградської області від 21.09.2015 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

Вироком Добровеличківським районним судом Кіровоградської області від 29.12.2016 року ОСОБА_7 також засуджено за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 11.05.2017 року вказаний вирок суду від 29.12.2016 року змінено, ОСОБА_7 вважати засудженим за ч.2 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Згідно п. «а» ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», амністія не застосовується до осіб, які після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання, знову вчинили умисний злочин.

Враховуючи, що скоєний засудженим ОСОБА_7 злочин за ч.2 ст. 185 КК України є умисним, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості та вчинений ним у період іспитового строку, тобто після ухвалення попереднього вироку від 21.09.2015 року, але до повного відбуття покарання за попереднім вироком, колегія суддів приходить до висновку, що районний суд обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання засудженого, щодо застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році».
Апеляційні доводи засудженого ОСОБА_7 про те, що суд першої інстанції при розгляді клопотання не врахував, що він вчинив злочин середньої тяжкості, а тому відповідно до вимог ст.ст. 1-4 Закону України «Про амністію у 2016 році» його потрібно звільнити від подальшого відбування покарання, на думку колегії суддів не заслуговують на увагу та не можуть бути підставою для скасування даної ухвали суду та застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки скоєний ним злочином хоч і є злочином середньої тяжкості, але ж він вчинений в період іспитового строку та до повного відбуття покарання за попереднім вироком, а тому відповідно до вимог п. «а» ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» він відноситься до переліку тих осіб, до яких не може бути застосовано положення цього Закону щодо звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі.

Таким чином, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 , а тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30.11.2017 року, якою відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році» - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .
Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2