АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/513/18 Справа № 185/3586/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002094 від 10 серпня 2016 року, № 0002110 від 30.07.2017 року за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2017 року, відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гуляй Поле, Запорізької області, українця, громадянина України, маючого повну середню освіту, неодруженого, непрацюючого, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1.21.10.2009 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік;
2.19.05.2015 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 15 ч.1 ст.185 КК України до штрафу в сумі 850 грн;
3.08.02.2016 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки. Покарання не відбув,
-обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 186, ч.3 ст.185, ч.2 ст.190 КК України,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Першотравенськ, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, маючого неповною середню освіту, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
1.13.01.2016 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.186 КК України до покарання у виді 120 годин громадських робіт;
2.23.05.2017 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 389, ч.1 ст. 121 КК України. На підставі ч.1 ст. 71 КК України до покарання приєднано покарання за вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.01.2016 року, та призначено покарання у вигляді 6 років 15 днів позбавлення волі. Покарання не відбув.
- обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 186, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України
за участю учасників кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_9

обвинуваченого: ОСОБА_8 , ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_10

В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначення покарання ОСОБА_8 , виключивши з вироку помилкове рішення про призначення покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України та вважати засудженим ОСОБА_8 : за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі; ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2017 року, та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років 6 місяців. В решті вирок відносно ОСОБА_8 не оскаржується.

Вирок щодо ОСОБА_7 прокурором не оскаржується.

Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2017 року, ОСОБА_8 визнано винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України та призначено покарання: за ч.2 ст.186 КК України 4 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання більш сурового покарання, призначеного вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.05.2017 року, менш суровим, призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років 15 днів.

Крім того ОСОБА_8 призначено покарання за ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано не відбуту частину покарання вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.05.2017 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років 6 місяців.

Цим же вироком, ОСОБА_7 визнано винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.3 ст.185, ч.2 ст.190 КК України та призначити йому покарання: за ч.2 ст.186 КК України - 4 роки позбавлення волі; за ч.3 ст.185 КК України 3 роки позбавлення волі; за ч.2 ст.190 КК України 2 роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України ОСОБА_7 за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.02.2016 року, та призначено остаточне покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 процесуальні витрати на користь держави в розмірі 198 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 297 гривень.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

Справа в суді першої інстанції розглядалась в порядку передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України.

Згідно вироку суду першої інстанції, ОСОБА_7 10.08.2016 року, приблизно о 17.45 годині, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, зайшов до торгівельного залу магазину «Взуття №1» ПП «Кравченко», що розташований за адресою: м. Павлоград, вул. Дніпровська, 464, підійшов до торгівельного прилавку, де розташоване чоловіче взуття, та почав приміряти чоловічі босоніжки марки «Salisotik» чорного кольору, розмір 40. Далі, з метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_7 ,керуючись корисливим мотивом незаконного збагачення за рахунок чужого майна, діючи відкрито, повторно, підійшов до каси в одягнутих на себе чоловічих босоніжках марки «Salisotik» чорного кольору, розмір 40, де не розрахувавшись с продавцем за вказані босоніжки, пройшов касову зону в одягнених на собі чоловічих босоніжках, та направився до виходу із торгівельного залу, після чого відкрито покинув приміщення магазину «Взуття №1» ПП «Кравченко», що розташований за адресою: м. Павлоград, вул. Дніпровська, 464, вибігши з нього, та був помічений власницею магазину ОСОБА_11 .

В свою чергу, ОСОБА_11 , побачивши, що ОСОБА_7 , не розрахувався за товар та відкрито покинув приміщення магазину «Взуття №1» ПП «Кравченко», що розташований за адресою: м. Павлоград, вул. Дніпровська, 464, вибігши з приміщення, усвідомлюючи характер здійснюваних ним дій, сприймаючи їх як злочинні, побігла наздоганяти ОСОБА_7 та намагалася зупинити останнього. ОСОБА_7 розуміючи, що власник магазину ОСОБА_11 розуміє протиправний характер здійснюваної ним дії, але не бажаючи відмовлятися від своїх злочинних намірів, з метою утримання викраденого майна, а саме одягнених на себе босоніжок марки «Salisotik» чорного кольору, розмір 40, та доведення свого злочинного умислу до кінця, діючи повторно, відкрито, від ОСОБА_11 втік в напрямку кафе «Вояж» по вул. Дніпровській, м. Павлограду, та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_11 матеріальний збиток на загальну суму 215 гривень (згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №1150-17 від 16.03.2017 року).

Крім того, 21.11.2016 року, приблизно о 20.00 годині, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , перебували в приміщенні магазину «Делві» ТОВ «ОПТТОРГ-15», що розташований по вул. Західно-донбаській, 43, м. Павлограду, де в ході спілкування ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вирішили відкрито викрасти продукти харчування з вказаного магазину «Делві» ТОВ «ОПТТОРГ-15», що розташований по вул. Західно-донбаській, 43, м. Павлограду. Після цього, 21.11.2016 року, близько 20.40 годин ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , реалізуючи свій спільний злочинний умисел, направлений на повторне, відкрите викрадення чужого майна, знаходячись в приміщенні торгівельного залу магазину «Делві» ТОВ «ОПТТОРГ-15», що розташований по вул. Зіхідно - донбаській, 43, м. Павлограду, де ОСОБА_12 та ОСОБА_8 , діючи умисно та відкрито, склали в кошик продукти харчування та тримаючи кошик з продуктами харчування в руках ОСОБА_12 та ОСОБА_8 направилися до касової зони магазину «Делві» ТОВ «ОПТТОРГ-15», де склали вказані продукти харчування в два пакети. Далі, розуміючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно та відкрито для продавців та відвідувачів магазину «Делві» ТОВ «ОПТТОРГ-15», керуючись корисливим мотивом на досягнення злочинного результату, прагнучи отримати для себе матеріальну вигоду за рахунок майна, яке їм не належить, минули касову зону магазину «Делві» ТОВ «ОПТТОРГ-15» та пройшовши касовий контроль без оплати товару, відкрито викрали з приміщення магазину «Делві» ТОВ «ОПТТОРГ- 5 два пакети з продуктами харчування на загальну суму 950,36 грн.

Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_8 та ОСОБА_7 при чинили магазину «Делві» ТОВ «ОПТТОРГ-15», матеріальний збиток на загальну суму 950,36 грн.

Крім того, 01.01.2017 року, приблизно о 15.30 годин, ОСОБА_7 з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, перебували в районі магазину «Приз», що розташований по АДРЕСА_3 , де познайомилися з ОСОБА_13 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння. В ході спілкування, ОСОБА_7 особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, розуміючи, що ОСОБА_13 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, запропонували останньому провести його додому за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_4 , на що ОСОБА_13 погодився. Далі, в ході спілкування у ОСОБА_14 та особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, перебуваючи за місцем мешкання ОСОБА_13 , за адресою АДРЕСА_4 , раптово виник злочинний намір, направлений на повторне протиправне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, а саме майна, яке належить ОСОБА_15 , та з даною метою ОСОБА_16 , побачивши, що ОСОБА_13 втратив з власної необережності ключ від квартири в приміщенні коридору, таємно, шляхом вільного доступу, викрав даний ключ, з метою подальшої реалізації злочинного умислу, спрямованого на незаконне, протиправне заволодіння чужим майном, поєднаного з проникненням у житло. Після цього, 01.01.2017 року, близько 16.00 годин, ОСОБА_12 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, за попередньою змовою між собою, з метою скоєння таємного викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, реалізуючи свій спільний злочинний умисел, спрямований на незаконне, протиправне заволодіння майном, що належить ОСОБА_15 , заздалегідь домовившись про вчинення злочину, прийшли до квартири АДРЕСА_5 , де ОСОБА_12 відчинив замок дверей вказаної квартири за допомогою викраденого раніше в приміщенні коридору ключа від дверей квартири, та через відчинені двері останні проникли до вказаної квартири. Перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_5 , ОСОБА_16 , діючи, умисно, таємно, повторно, за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, з корисливих мотивів, з метою наживи, розуміючи незаконність і протиправність своїх дій, але не бажаючи відмовлятися від своїх злочинних намірів, скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає і вони залишаться ніким не помічені, таємно, повторно, вчинили крадіжку майна, що належить ОСОБА_15 ,чим завдали ОСОБА_15 майнову шкоду на загальну суму 19170 грн.

Крім того, 24.02.2017 року, приблизно о 09.00 годині, ОСОБА_7 , випадково зустрівся зі своїм знайомим ОСОБА_17 біля першого під`їзду будинку АДРЕСА_6 , та в ході спілкування з останніми ОСОБА_7 попросив у ОСОБА_17 його мобільний телефон, щоб здійснити телефонний дзвінок. В цей час у ОСОБА_7 раптово виник злочинний намір, спрямований на повторне заволодіння вказаним мобільним телефоном марки «Самсунг Телексі» 12, який належить ОСОБА_17 . Далі, ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на повторне протиправне вилучення чужого майна і обернення його на свою користь, усвідомлюючи протиправний характер своїх намірів, щодо посягання на чужу власність та її вилучення, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді спричинення майнової шкоди власнику майна та бажаючи настання таких наслідків, тобто діючи умисно, з корисливих мотивів та особистою зацікавленістю, зловживаючи довірою ОСОБА_17 , під приводом здійснити телефонний дзвінок, повторно заволодів мобільним телефоном марки «Самсунг Телексі» J2 вартістю 2840,50 грн., в якому знаходилася флеш карта мікро СД на 16 Гб вартістю 220 грн., та який належить ОСОБА_17 . Після чого з місця скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_7 з викраденим майном зник та розпорядився на свій розсуд - продав. Таким чином, ОСОБА_7 своїми злочинними діями заподіяв ОСОБА_17 матеріальний збиток на суму 3060,50 гривень

Крім того, ОСОБА_8 29 липня 2017 року о 10.44 годині прийшов до магазину «Продукти №34» ТОВ «Оптторг-15», що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Промислова, 6. Перебуваючи в приміщенні вказаного магазину у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на таємне, повторне викрадення чужого майна, а саме віскі марки «Фреймус Граус», об`ємом 0,5 літри. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне, повторне викрадення чужого майна ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом, переслідуючи мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна о 10.47 год. підійшов до стелажів, на яких розташовані алкогольні напої, шляхом вільного доступу, повторно, з вищевказаного стелажу викрав одну пляшку віскі марки «Фреймус Граус», об`ємом 0,5 літри, вартістю 296,67 грн.

Після чого, доводячи свій протиправний умисел до кінця, ОСОБА_8 направився до виходу із приміщення магазину «Продукти №34» ТОВ «Оптторг-15», при цьому минув касову зону магазину, однак був помічений продавцем зазначеного магазину ОСОБА_18 . Остання, побачивши, що ОСОБА_8 тримає в руках вказану пляшку зі спиртним та прямує на вихід з магазину, усвідомлюючи характер здійснюваних ним дій, сприймаючи їх як злочинні, побігла наздоганяти ОСОБА_8 , при цьому кричала йому вслід, щоб останній зупинився, тим самим намагалась зупинити ОСОБА_8 та повернути викрадене майно. Але ОСОБА_18 наздогнати ОСОБА_8 не змогла і останній втік з викраденим майном. В свою чергу ОСОБА_8 , розуміючи, що продавець ОСОБА_18 розуміє протиправний характер здійснюваної ним дії, але не бажаючи відмовлятися від своїх злочинних намірів, з метою утримання викраденого майна, та доведення свого злочинного умислу до кінця, діючи відкрито, втік від продавця у невідомому напрямку, викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_8 спричинив ТОВ «Оптторг - 15» магазин «Продукти-34» матеріальний збиток на суму 296,67 грн.

Крім того, ОСОБА_8 09 серпня 2017 року о 16.28 годині прийшов до магазину «Магазин № 226» ТОВ «СІЛЬПО - ФУД», що розташований по вул. Горького, 166 в м. Павлограді Дніпропетровської області. Перебуваючи в приміщенні вказаного магазину у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на таємне, повторне викрадення чужого майна, а саме однієї пляшки віскі марки «Bulleit 95 RYE», об`ємом 0,7 літри. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне, повторне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 , керуючись корисливим мотивом, переслідуючи мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна о 16.35 год. перебуваючи біля стелажів, на яких розташовані вино-горілчані вироби, шляхом вільного доступу, повторно, з вищевказаного стелажу викрав одну пляшку віскі марки «Bulleit 95 RYE», об`ємом 0,7 літри, вартістю 636 грн. Після чого, доводячи свій протиправний умисел до кінця, ОСОБА_8 попрямував до виходу із торгівельної зали вищевказаного магазину, не здійснюючи розрахунок за викрадений алкогольний напій, минув касові зони магазину «Магазин №226» ТОВ «СІЛЬПО - ФУД» та попрямував на вихід з торгівельного павільйону. Однак ОСОБА_8 , підійшовши до виходу з приміщення магазину, був помічений та зупинений охоронцем зазначеного магазину із викраденим майном і таким чином, виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину, направленого на таємне викрадення чужого майна, до кінця, не зміг закінчити злочин з причин, які не залежали від його волі.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, яка просила задовольнити апеляційну скаргу прокурора, думку обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 та його захисника, які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом.
Відповідно до ст. 409 КПК України, підставами для скасування або зміни судового рішення апеляційною інстанцією є:

1) неповнота судового розгляду,

2) невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження,

3) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону,

4) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність,

5) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини та кваліфікацію кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 186, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, які вчинив ОСОБА_8 та фактичні обставини не оспорюється в апеляційній інстанції.
Перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі, щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність є слушними.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, при вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання, суд не у повній мірі дотримався вимог зазначеного закону.

Суд першої інстанції, призначаючи покарання за ч. 2 ст. 186, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України ОСОБА_8 , не врахував положення ч.4 ст. 70 КК України та не взяв до уваги, що ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні 3 епізодів кримінального правопорушення, зокрема у вчиненні 2 епізодів кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. Один, з яких вчинений 21.11.2016 року, тобто до ухвалення вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.05.2017 року, друге кримінальне правопорушення - 29.07.2017 року після ухвалення вище вказаного вироку та обидва правопорушення охоплюються єдиною кваліфікацією за ч. 2 ст. 186 КК України.

Відповідно до ст. 70 КК України встановлено порядок призначення покарання за сукупністю злочинів. Зокрема, ч. 4 ст. 70 КК України передбачено, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, - покарання призначається за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті.

Згідно ст. 33 КК України та роз`яснень, що містяться в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», за сукупністю злочинів на підставі ст. 70 КК України призначається покарання у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади злочинів і які мають самостійні санкції. За окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК України, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не вірно застосовано положення ч.4 ст. 70 КК України, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та неправильного тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту, тому вирок суду не можна визнати законним и обґрунтованим в частині призначення покарання та він підлягає зміні, з виключенням з вироку при призначені покарання застосування положення ч. 4 ст. 70 КК України , а апеляційна скарга прокурора задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, п.3 розділу х11 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ « Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів ,
П о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 задовольнити.
Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2017 року, відносно ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 186, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України в частині призначення покарання змінити.
Виключити з вироку суду застосування вимог ч.4 ст. 70 КК України.
Вважати ОСОБА_8 засудженим: за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі;за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2017 року та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років 6 (шість) місяців.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений у Верховний Суд протягом трьох місяців з моменту проголошення, обвинуваченим, який знаходиться під вартою - у той же строк, з моменту вручення ухвали.

Судді
Апеляційного суду :
------------------- ------------------- --------------------
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3