16.04.2018
справа № 642/1436/18
провадження № 1-кс/642/686/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.04.2018 до Ленінського районного суду м. Харкова звернулась слідчий Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 із клопотанням про арешт майна, яке було вилучено в ході огляду місця події.
В клопотанні слідчий просить винести ухвалу, якою накласти арешт на майно, яке було вилучено під час огляду місця події у період часу з 21:00 годину 00 хвилин по 21 годину 43 хвилин 30.03.2018 року, за адресою: м. Харків, вул. Євгена Котляра, 7, в ході якого у чоловіка, який представився як ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було вилучено мобільний телефон «iPhone 5 S» в корпусі чорного кольору» з імей-терміналом НОМЕР_1 в чохлі та карта на проїзд в метрополітені.
Вищевказані предмети були оглянуті слідчим Холодногірського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області та визнані речовими доказами по вищевказаному кримінальному провадженню.
Пізніше в ході досудового розслідування було встановлено, шо в ході проведення першочергових слідчих дій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 представився не своїм справжнім прізвищем ( ОСОБА_6 ).
В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , 30 березня 2018 року, приблизно о 19 годині 30 хвилин, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, йшов по південному тунелю вокзалу «Харків Пасажирський», розташованого за адресою: м. Харків, пл. Привокзальна, 1, побачив раніше йому невідомого неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та у останнього раптово виник злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. Підійшовши до ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, направленим на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, притиснув рукою ОСОБА_7 до стіни та почав вимагати віддати йому мобільний телефон та грошові кошти. Перелякавшись, ОСОБА_7 , під фізичним та психологічним тиском зі сторони ОСОБА_5 , дістав з лівої кишені своїх джинс, одягнених на ньому, свій мобільний телефон марки «iPhone 5 S» вартістю 3 500 гривень та віддав їх ОСОБА_5 . Взявши телефон потерпілого в руки, ОСОБА_5 почав вимагати потерпілого дістати з телефону сім-карту. У зв`язку з неможливістю це здійснити потерпілим, ОСОБА_5 , стоячи на відстані витягнутої руки від ОСОБА_7 наніс йому долонею правої руки один удар в область лівої щоки та покинув місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Своїми неправомірними діями ОСОБА_5 спричинив матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_7 у розмірі 3 500 гривень.
Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
02 квітня 2018 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та він був допитаний в якості підозрюваного.
02 квітня 2018 року, в перший робочий день після проведення огляду місця події, до Київського районного суду м. Харкова поштою було направлено клопотання про арешт майна, однак воно залишено без розгляду.
Вищевказане майно, вилучене в ході огляду місця події було вилучено у період часу з 21:00 годину 00 хвилин по 21 годину 43 хвилин 30.03.2018 року, за адресою: м. Харків, вул. Євгена Котляра, 7, у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є викраденим майном неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 , є достатні підстави вважати, що дані предмети
є предметом кримінального правопорушення. Крім того, незастосування тимчасового позбавлення можливості будь-яких осіб відчужувати це майно, може призвести до зникнення, втрати, пошкодження вказаних предметів, які є важливими речовими доказами по кримінальному провадженню, що може перешкодити встановленню істини по справі.
ОСОБА_8 у судове засідання не з`явилась, про день та час слухання клопотання повідомлялась належним чином. Причини неявки суду не відомі.
Суд, вислухавши слідчого, яка підтримала клопотання в повному обсязі, встановив наступне:
Відповідно до ст. 131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.
Згідно з ч. 7 ст. 237 КПК України вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
2. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Слідчий суддя вважає, що слідчий обґрунтовано звернувся з клопотанням про необхідність накладення арешту на вказане майно, враховуючи вищенаведені обставини, для збереження доказової бази та зазначені обставини дають суду підстави для висновку про наявність передбачених ст.ст. 131, 170, 171, 173 КПК України підстав для задоволення клопотання слідчого.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 131, 170, 171 КПК України,-
Клопотання слідчого ОСОБА_3 про накладення арешту - задовольнити
Накласти арешт на майно, а саме: мобільний телефон «iPhone 5 S» в корпусі чорного кольору» з імей-терміналом НОМЕР_1 в чохлі, яке було вилучено у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під час огляду місця події у період часу з 21:00 годину 00 хвилин по 21 годину 43 хвилин 30.03.2018 року, за адресою: м. Харків, вул. Євгена Котляра, 7.
Передати вказане майно на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_8 .
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1