Справа № 178/108/17
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

22 лютого 2018 року Криничанський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.Кринички за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 кримінальне провадження за обвинуваченням:

Л Ю Л Ю К ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Кринички Криничанського району Дніпропетровської області, громадянина України, освіта базова середня, учня економічного коледжу Дніпровського державного технічного університету, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно обвинувального акту неповнолітній обвинувачений ОСОБА_7 у невстановленому слідстві місці та час, однак раніше ніж 16 годин 45 хвилин 28 вересня 2016 року придбав металевий кастет сріблястого кольору.

Після чого зазначений металевий кастет ОСОБА_7 вирішив незаконно, без передбаченого законом дозволу носити при собі.

28 вересня 2016 року близько 16 години 45 хвилин неповнолітній ОСОБА_7 рухався поблизу музичної школи по вул. Центральній, 9 в с. Кринички Криничанського району Дніпропетровської області, при цьому незаконно, без передбаченого законом дозволу переносив у зовнішній правій кишені, одягнутої на ньому куртки вище вказаний металевий кастет.

У вказаний час та місці ОСОБА_7 був зупинений працівником Криничанського відділення поліції Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, після чого ОСОБА_7 з метою уникнення передбаченої законом відповідальності за свої дії дістав з кишені вищевказаний кастет, який незаконно без передбаченого законом дозволу носив при собі, та викинув на землю поблизу себе.

Зазначений металевий кастет, який ОСОБА_7 незаконно носив при собі, оглянуто і вилучено працівниками поліції, та згідно висновку експерта № 12/4.5-861 від 24 жовтня 2016 року він є холодною зброєю ударно дробильної дії, виготовлений саморобним способом за типом кастетів.

Дії ОСОБА_7 на досудовому слідстві кваліфіковані за ч. 2 ст. 263 КК України, за ознакою носіння кастету без передбаченого законом дозволу.

Обвинувачуваний ОСОБА_7 винним себе в судовому засіданні не визнав і від дачі пояснень відмовився.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що в вересні 2016 року він йшов біля музичної школи в с.Кринички, попереду нього йшов невідомий йому молодий хлопець, який почав перекладати з портфелю, який був на плечах, до кишені одягу металевий предмет, схожий на кастет, після чого він зупинив цього юнака та попросив, щоб той показав вміст своїх кишень, а сам показав посвідчення працівника поліції, на що той відмовився. Після чого зателефонував до поліції та викликав по телефону слідчу групу, як в цей час зупинений ним юнак викинув на землю кастет.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні вказав, що приблизно у вересні 2016 року він йшов із Криничанського стадіону до себе додому і біля музичної школи побачив, як працівник поліції затримав біля музичної школи ОСОБА_5 . Підійшовши до них та запитавши що трапилось, відповіді від ОСОБА_10 не отримав, а працівником поліції йому було повідомлено, що його затримано за носіння холодної зброї. Згодом прийшли інші працівники поліції, які почали фіксувати дані обставини. Він був присутнім при складенні працівниками поліції документів, але не бачив, щоб при цьому були присутні особи жіночої статі.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що на початку осені 2016 року вона перебувала за місцем своєї праці у музичній школі в с.Кринички. До неї прийшов працівник поліції та попросив бути присутньою при фіксації певної слідчої дії. Підійшовши до приміщення музичної школи в с. Кринички, працівник поліції звернув її увагу на лежачій на землі кастет. Та повідомив, що її в даних обставинах зафіксовано понятою. Протоколів ніяких їй спочатку на підпис не надавалось, через деякий час, в той же день у неї в кабінеті працівниками поліції було надано на підпис протокол, з яким вона ознайомитись не встигла, бачила, що мова йде про якийсь кастет. Обставин даних подій їй не було повідомлено в момент запрошення для фіксування події біля музичної школи. При складенні документів працівниками поліції вона присутня не була, а лише їх підписала. Також зазначила, що протягом місяця до неї приїжджали працівники поліції та просили кожного разу підписати різні протоколи, мотивуючись тим, що попередні було складено невірно.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що працює вчителем в Криничанській музичній школі. У вересні 2016 року до неї в кабінет ввійшов працівник поліції та попросив засвідчити, що вона бачила металевий предмет, схожий на кастет, який було знайдено біля приміщення музичної школи. Весь час працівниками поліції ніяких процесуальних прав їй не було роз`яснено, та приблизно через 1-2 хвилини працівник поліції попросив підписати її протокол, який вже був заповнений. При складенні протоколу вона присутня не була.

Свідок ОСОБА_13 пояснив, що він проводив досудове розслідування по цій справі. У вересні 2016 року він складав протокол огляду місця події - території біля музичної школи в с.Кринички, де було зафіксована наявність кастету. В якості понятих він запросив викладачів музичної школи, але через зайнятість їх в навчальному процесі протокол огляду місця події в присутності понятих складався лише частково, бо поняті пішли продовжувати уроки, а він після виготовлення протоколу огляду заніс готовий протокол до музичної школи, де його підписали поняті. Підписи понятих в протоколі огляду місця події про роз`яснення їм їхніх прав відсутні, бо бланк протоколу огляду не передбачає графи для цих підписів.

Сторона обвинувачення в судовому засіданні вказує, що винність обвинуваченого доведена матеріалами, наявними в кримінальному провадженні протоколом огляду місця події та фото таблицею до нього / а. с. 8-11 /, висновком експерта № 12/4.5-861 від 14 жовтня 2016 року та фото таблицею до нього, встановившим, що металевий предмет, вилучений 28 вересня 2016 року в ОСОБА_7 є холодною зброєю дробильної дії, виготовленою саморобним способом за типом кастетів / а. с. 23-26 /, речовим доказом кастетом / а. с. 29 /.

В судовому засіданні захисником заявлені клопотання про визнання недопустимими як доказів:

- протоколів допиту та додаткового допиту свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 через порушення вимог кримінального процесуального законодавства, допущених слідчим при їх допиті. Але згідно ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо і показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, що і було судом зроблено стосовно свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Доказами не можуть бути визнані відомості, що містяться в показаннях, які не були предметом безпосереднього дослідження суду. Протоколи допиту та додаткового допиту названих свідків на досудовому слідстві не були предметом безпосереднього дослідження суду і не можуть бути покладені в основу вироку. Тому суд не вбачає можливості в задоволенні клопотання про визнання названих протоколів недопустимими доказами.

- протоколу огляду місця події, постанови про призначення криміналістичної експертизи, висновку експерта № 12/4.5-861 від 24.10.2106, постанови про визнання речовим доказом, протоколу допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_7 , повідомлення про підозру, повідомлення про змінену підозру ОСОБА_7 . Дане клопотання суд вважає підлягаючим задоволенню з огляду на наступне - у відповідності із вимогами ст. 84 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані в передбаченому цим Кодексом порядку, ст. 86 КПК України встановлює, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий в порядку, встановленому цим Кодексом, а недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухвалі судового рішення, згідно із ст. 237 КПК України огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи, правила ст. 223 КПК України передбачають обов`язкову участь понятих при огляді житла, чи іншого володіння особи, а також інших процесуальних дій, якщо слідчий вважатиме це за доцільне. При огляді місця події слідчим були залучені поняті ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , про що свідчить протокол огляду місця події. П. 5 ст. 237 КПК України передбачає дозвіл при проведенні огляду вилучати лише речі і документи, які мають значення для кримінального провадження, усі вилучені речі підлягають негайному огляду і опечатуванню із звіренням підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду. Згідно протоколу огляду місця події протокол був складений слідчим в присутності понятих. а з висновку експерта вбачається, що на пакеті, в який був упакований предмет, схожий на кастет, наявний підпис спеціаліста, про участь якого в огляді місця події протокол огляду інформації не містить. Ні в протоколі огляду місця події, ні в висновку експерта нема посилань на опечатування пакету, в який був упакований вилучений предмет, схожий на кастет. В судовому засіданні встановлено, що фактично поняті при огляді місця події присутні не були, а лише поставили свої підписи в протоколі огляду, що свідчить про грубе порушення слідчим вимог вищевказаних положень кримінального процесуального законодавства. Тому протокол огляду місця події не може судом розцінюватись як допустимий доказ. А інші слідчі дії і отримані внаслідок їх проведення результати - постанова про призначення криміналістичної експертизи, висновок експерта № 12/4.5-861 від 24.10.2106, про визнання кастету холодною зброєю, постанова про визнання кастету речовим доказом, є похідними від протоколу огляду місця події, зафіксувавшим вилучення кастету, тому також не можуть бути допустимими доказами, оскільки отримані поза встановленим кримінальним процесуальним законодавством порядком. Протокол допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_7 слідчим проведений 29 вересня 2016 року після складення протоколу огляду і вилучення кастету і слідчий попередив ОСОБА_7 про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України, чим примусив ОСОБА_7 давати свідчення, які можуть бути підставою для підозри.

У відповідності із ст. 63 Конституції України особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом. Підозрюваний, обвинувачений чи підсудний має право на захист.

Згідно ст. 7 КПК України однією з загальних засад Кримінального провадження є свобода від самовикриття та право не свідчити проти близьких родичів та членів сім`ї.

Ст. 18 КПК України передбачає, що жодна особа не може бути примушена визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушена давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення. Кожна особа має право не говорити нічого з приводу підозри чи обвинувачення проти неї, у будь-який момент відмовитися відповідати на запитання, а також бути негайно повідомленою про ці права. Жодна особа не може бути примушена давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні її близькими родичами чи членами її сім`ї кримінального правопорушення.
П. 1 ч. 3 ст. 87 КПК України визначає, що недопустимими є також докази, що були отримані з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.
Порушення слідчим наведених вимог законодавства спричиняє визнання протоколу допиту ОСОБА_7 та повідомлення про підозру, повідомлення про змінену підозру ОСОБА_7 недопустимими доказами.

Ст. 2 КПК України встановлює, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
У п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» № 9 від 01 листопада 1996 року зазначено, що при розгляді кримінальних справ суд має суворо додержуватись закріпленого у ч. 1 ст. 62 Конституції України принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. При цьому неприпустимо покладати на обвинуваченого доведення своєї невинуватості.
Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» № 5 від 29 червня 1990 року, в редакції від 30 травня 2008 року, встановлена недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність обвинуваченого. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого. Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.
Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Так у справі "Шагін проти України" від 10 грудня 2009 року Європейський Суд з прав людини встановив, що принцип забезпечення презумпції невинуватості проголошується статтею 62 Конституції України. У статті 2 Кримінального кодексу зазначено: "Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду".
У справі "Аллене де Рібемон проти Франції від 10 лютого 1995 року Європейський Суд з прав людини визначив, що презумпція невинуватості, закріплена в п.2 статті 6, є одним з елементів справедливого судового розгляду, про який говорить п.1 тієї же статті (див., зокрема, постанову по справі Девеєр проти Бельгії від 27 лютого 1980 року та постанову по справі Мінеллі проти Швейцарії від 25 березня 1983 року). Цей принцип порушується, якщо суд визнає обвинуваченого винним, в той час як його винність не була попередньо доведена.
Передбачена ст. 17 КПК України засада кримінального провадження презумпція невинуватості передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Згідно ст. 3 КПК України державне обвинувачення - це процесуальна діяльність прокурора, що полягає у доведенні перед судом обвинувачення з метою забезпечення кримінальної відповідальності особи, яка вчинила кримінальне правопорушення;
Положення ст. 92 КПК України передбачають, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, покладається на прокурора, обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.
Згідно ст. 91 КПК України
1. У кримінальному провадженні підлягають доказуванню:
1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);
2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;
3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;
4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;
5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання;
6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення;
7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.
2. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Ст. 22 КПК України передбачає засаду кримінального провадження змагальність сторін, яка полягає в тому, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
З метою недопущення неповноти судового розгляду судом в судовому засіданні досліджені всі обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обгрунтованого та справедливого судового рішення, оцінені всі надані стороною обвинувачення докази, можливості отримання інших доказів вичерпані, а доводи прокурора про встановлення і допит існуючих свідків, які не були допитані на досудовому слідстві та встановлення додаткових обставин шляхом повторного допиту слідчого та понятих, які були присутні при огляді місця події, суд не може прийняти до уваги, бо існуючі, згідно думки прокурора, свідки не встановлені і прокурором не визначені способи їх встановлення, свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 допитані стосовно всіх обставин, що мають значення для ухвалення законного рішення по справі і повторний допит цих свідків не є доцільним, оскільки їх покази в частині процесу складання та підписання протоколу огляду місця події не суперечать один одному.
Таким чином суд, обов`язком якого згідно ст. 30 КПК України є здійснення правосуддя, за умови визнання недопустимими доказів, які покладені в основу обвинувачення, не встановлення в судовому засіданні достатніх доказів винуватості ОСОБА_7 і вичерпання можливостей їх отримання, не доведеності прокурором обвинувачення приходить до висновку про обов`язок суду ухвалити по справі виправдувальний вирок, як те передбачено ст. 373 КПК України.
Питання про долю речових доказів по даним матеріалам кримінального провадження, суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати необхідно віднести на рахунок держави.
Керуючись ст.ст.368-370, 373-374, 376 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_14 визнати невинуватим по пред`явленому обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України та виправдати у зв`язку із недоведеністю скоєння ним вказаного кримінального правопорушення.
Витрати на залучення експертів, а саме, за проведення судової експертизи № 12/4.5-861 від 14 жовтня 2016 року в сумі 439 грн. 80 коп (чотириста тридцять дев`ять гривень, вісімдесят вісім копійок) віднести за рахунок держави.

Речовий доказ - металевий кастет сріблястого кольору - знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Криничанський районний суд.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору.

Суддя: ОСОБА_1