печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 серпня 2017 року Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

підозрюваної ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого в особливо важливих справах п`ятого відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , погоджене із прокурором першого відділу управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0002973 від 08.11.2014 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці Російської Федерації, громадянки України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
В провадженні слідчого судді надійшло клопотання слідчого в особливо важливих справах п`ятого відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , погоджене із прокурором першого відділу управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0002973 від 08.11.2014 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Бровари, громадянки України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , заступника директора Департаменту комунального господарства Харківської міської ради, раніше не судимої, підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364, ч. 5 ст. 27, ч.4 ст. 190 КК України.

Вказане клопотання обґрунтовує тим, що п`ятим відділом з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002973 від 08.11.2014 за підозрою колишнього Харківського міського голови ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190 КК України.

Так, слідчий у внесеному на розгляд слідчого судді клопотання вказує, що досудовим розслідуванням беззаперечно встановлено, що У 2008 році ОСОБА_6 , яка обіймала посаду заступника міського голови директора Департаменту містобудування, архітектури та земельних відносин Харківської міської ради, разом із ОСОБА_9 , який обіймав посаду Харківського міського голови, ОСОБА_10 , який обіймав посаду заступника директора Департаменту містобудування, архітектури та земельних відносин начальника управління містобудування та архітектури Департаменту містобудування, архітектури та земельних відносин Харківської міської ради, ОСОБА_11 , який обіймав посаду заступника директора Департаменту містобудування, архітектури та земельних відносин начальника управління земельних відносин Харківської міської ради, та іншими не встановленими на теперішній час особами як посадові особи органу місцевого самоврядування, уповноважені розглядати питання, пов`язані із контролем за дотриманням земельного законодавства, підготовкою висновків щодо доцільності та обґрунтованості вилучення земельних ділянок із власності територіальної громади тощо, вступили у попередню змову та, діючи всупереч інтересам служби, використовували своє службове становище, а саме незаконно відчужували із власності територіальної громади м. Харкова земельні ділянки на користь третіх осіб.

Згідно з досягнутою попередньою змовою ОСОБА_6 відповідно до займаної посади та наявних у зв`язку із цим повноважень, зловживаючи своїм службовим становищем, всупереч положенням Регламенту Харківської міської ради забезпечувала позитивний розгляд підлеглими працівниками очолюваного нею Департаменту заяв голови кооперативу про надання земельних ділянок у власність; підготовку проектів рішень про надання кооперативу земельних ділянок у власність; будучи доповідачем на сесіях Харківської міської ради створювала у депутатів Харківської міської ради уявлення щодо законності дій, очолюваного нею Департаменту містобудування, архітектури та земельних відносин.

ОСОБА_10 та ОСОБА_11 як підлеглі ОСОБА_6 , зловживаючи своїм службовим становищем, діючи умисно, за попередньою змовою із іншими учасниками вчинення злочинів, з метою реалізації злочинного умислу безпідставно вносили у проекти рішень сесії Харківської міської ради відомості про надання земельних ділянок у власність для кооперативу, який визначався ОСОБА_9 та ОСОБА_6 .

ОСОБА_9 як Харківський міський голова, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та іншими невстановленими особами, всупереч чинному законодавству, зловживаючи своїм службовим становищем, з метою забезпечення позитивного розгляду депутатами Харківської міської ради питань про надання у власність земельних ділянок кооперативу при внесенні на розгляд сесії Харківської міської ради незаконно змінених проектів порядків денних умисно не повідомляв депутатів про такі зміни, використовував при цьому свій авторитет головної посадової особи Харківської міської ради для схиляння депутатів міської ради до позитивного голосування за підготовленими Департаментом містобудування, архітектури та земельних відносин Харківської міської ради проектами рішень і в подальшому підписував такі рішення.

Зокрема встановлено, що рішеннями 26 сесії 5 скликання Харківської міської ради № 274/08 та № 283/08 від 23.10.2008 та рішенням 29 сесії 5 скликання Харківської міської ради № 350/08 від 24.12.2008 обслуговуючому кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Житлобуд-1» та споживчому товариству «Житлово-будівельний кооператив «Аванатаж» у порушення вимог ст. 41 Земельного кодексу України, ст.ст. 133, 134 Житлового кодексу Української РСР, передано у власність земельні ділянки загальною площею 77,7832 га.

Таким чином, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою групою осіб, зловживаючи своїм службовим становищем в інтересах третіх осіб, шляхом обману, сприяв зазначеним особам заволодіти земельними ділянками на території м. Харкова загальною площею 77,7832 га, чим спричинив збитки територіальній громаді м. Харкова на загальну суму 226 972 621 гривень.

Сторона обвинувачення вважає, що ОСОБА_12 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України, повторно (у редакції Закону від 05.04.2001) як умисні дії що виразились, умисному за попередньою змовою групою осіб, зловживанні своїм службовим становищем в інтересах третіх осіб, що спричинило тяжкі наслідки, та сприянні зазначеним особам у реалізації злочинного умислу щодо заволодіння земельними ділянками на території м. Харкова шляхом обману.

Разом з тим, у зазначеному кримінальному провадженні № 0002973 ОСОБА_6 23.03.2017 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 364 КК України, а саме за фактами пособництва голові обслуговуючих кооперативів «ЖБК «Наш оберіг», «ЖБК «Цезар», «ЖБК «Спартак», «ЖБК «Наша будівля», «ЖБК «Титан», «ЖБК «Добриня», «ЖБК «Парк-мілленіум» та «ЖБК «Тамагавк» ОСОБА_13 у незаконному придбанні права на земельні ділянки та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з одночасним визначенням застави у розмірі 30 000 000 гривень.

Незважаючи на те, що стосовно підозрюваної ОСОБА_6 вже застосовано запобіжний захід, однак 04.07.2017 матеріали за вказаними фактами стосовно ОСОБА_6 та ряду інших службових осіб Харківської міської ради на підставі ст. 216 КПК України виділено в окреме кримінальне провадження за № 0002154, тому на теперішній час у кримінальному провадженні № 0002973 від 08.11.2014 жоден із запобіжних заходів до підозрюваної ОСОБА_6 не застосований.

В судовому засіданні прокурор, яким погоджено клопотання, клопотання підтримав, посилаючись на його доводи. Крім цього зазначив, що орган досудового розслідування повідомивши ОСОБА_6 про підозру, з метою забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищення або спотворення будь-яких із речей, документів, електронних носіїв інформації, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів та спеціалістів у цьому кримінальному провадженні, вважає за необхідне застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з наступних підстав.

Так, у органу досудового розслідування наявні підстави вважати, що ОСОБА_6 , маючи діючий паспорт громадянина України для тимчасового виїзду за кордон, з метою уникнення кримінальної відповідальності може виїхати за межі України.

Разом із цим, ОСОБА_6 займаючи посаду заступника Харківського міського голови, маючи коло зв`язків, до якого входять особи керівного складу інших державних органів виконавчої влади, у т.ч. правоохоронних органів, використовуючи свій майновий стан, свої соціальні зв`язки та авторитет у органах місцевого самоврядування м. Харкова, буде здійснювати вплив на свідків, інших підозрюваних осіб у кримінальному провадженні, у т.ч. осіб, які перебувають у її безпосередньому підпорядкуванні, з метою спотворення, знищення або штучного створення доказів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, за для подальшого уникнення кримінальної відповідальності, або з метою переховування від слідства та суду.

Крім цього, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання її винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, у скоєнні яких вона підозрюється та неможливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, тому утримання останньої під вартою являється єдиними гарантованим та можливим способом унеможливити її спілкування з іншими підозрюваними та свідками, що у свою чергу не дасть можливості їй незаконно впливати на них з метою перешкодити встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні та ухилитись від кримінальної відповідальності.

ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні особливо тяжких злочинів, за вчинення яких законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

За таких обставин, на думку прокурора, більш м`які, передбачені ст. 176 КПК України запобіжні заходи, не забезпечать виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків підозрюваного та не нададуть можливості під час досудового розслідування контролювати місця його перебування.

Захисники та підозрювана заперечили проти доводів клопотання та прокурора, зазначили про безпідставність підозри. Вказали про відсутність підстав для застосування до ОСОБА_6 будь якого запобіжного заходу, оскільки такий вже застосований в кримінальному провадженні № 0002154. При цьому ОСОБА_6 в повному обсязі виконує покладені на неї процесуальні обов`язки, підстав стверджувати про можливість виїзду за кордон чи переховуватись від органів досудового розслідування з метою уникнення від кримінальної відповідальності немає остання має сталі соціальні зв`язки, працює, жодних доказів на її можливий неправомірний вплив на свідків чи інших учасників кримінального провадження, немає., а тому відсутні будь які ризики, визначені ст. 177 КПК України для застосування запобіжного заходу.

Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, приходить до наступного висновку.

ОСОБА_6 є підозрюваною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України у кримінальному провадженні № 0002973 від 08.11.2014

Відповідно до положень ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

З положень вказаної статті в сукупності з принципом кримінального провадження, закріпленому в в ст. 22 КПК України змагальності сторін, випливає, що обов`язок доведення всіх обставин, визначених ч.1 ст. 194 КПК України лежить виключно на прокурору.

Тобто саме на прокурора в кримінальному провадженні покладено обов`язок доведення обґрунтованості підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення.

Так ОСОБА_6 наряду з іншим, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України в редакції Закону 2001 року.

Між тим, Законом України № 746-VII від 21.02.2014 «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо імплементації до національного законодавства положень статті 19 Конвенції ООН проти корупції» визначено обов`язкову кваліфікуючу ознаку складу злочину, передбаченого ст. 364 КК України - «мету одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи".

Статтею 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Крім цього, відповідно до ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, який скасував злочинність діяння або пом`якшує кримінальну відповідальність, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, що вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Суть зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів полягає в тому, що їх приписи поширюються на правовідносини, які виникли до набрання ними чинності, за умови, якщо вони скасовують або пом`якшують відповідальність особи.

Кримінально-правова норма має зворотну дію в часі в тій її частині, в якій вона пом`якшує або скасовує відповідальність особи. Це стосується випадків, коли в диспозиції норми зменшено коло предметів посягання; виключено із складу злочину якісь альтернативні суспільно-небезпечні наслідки; обмежено відповідальність особи шляхом конкретизації в бік звуження способу вчинення злочину; звужено зміст кваліфікуючих ознак тощо.

Відповідно до даних клопотання, даних наявного в матеріалах клопотання письмового повідомлення про підозру ОСОБА_6 досліджених в судовому засіданні матеріалах, якими обґрунтовується клопотання, остання діючи за обставин, викладених в повідомленні про підозру не мала на меті отримання неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи.

В даному випадку, Законом України Законом України № 746-VII від 21.02.2014 «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо імплементації до національного законодавства положень статті 19 Конвенції ООН проти корупції» в диспозиції ст. 364 КК України обмежено відповідальність особи шляхом конкретизації в бік звуження способу вчинення злочину, а відтак, за діяння в якому підозрюється ОСОБА_6 в частині зловживання службовим становищем, за обставин викладених в підозрі, законом усунуто злочинність і караність.

Між тим, перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя не погоджується з доводами сторони захисту про безпідставність підозри за ч.5 ст. 27, ч. 4 ст. 190 КК України та вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч ч.5 ст. 27, ч. 4 ст. 190 КК України, містяться у долучених до матеріалах клопотання протоколах допитів свідка ОСОБА_14 ; свідка ОСОБА_15 ; свідка ОСОБА_16 ; свідка ОСОБА_17 ; свідка ОСОБА_18 ; рішенні 26 сесії 5 скликання Харківської міської ради № 274/08 від 23.10.2008, протоколі та стенограмі до нього; рішенні 26 сесії 5 скликання Харківської міської ради № 283/08 від 23.10.2008, протоколі та стенограмі до нього; рішенні 29 сесії 5 скликання Харківської міської ради № 350/08 від 24.12.2008, протоколі та стенограмі до нього; матеріалах реєстраційної справи СТ «ЖБК «Авантаж», вилученої 15.09.2016 за результатами проведеного обшуку у Реєстраційній службі Харківського міського управління юстиції Харківської області на виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва № 757/44841/16-к від 13.09.2016; заявах кооперативів про надання земельних ділянок, листами-резолюціями та відповідями на них, які вилучені 20.01.2017 за результатами проведеного тимчасового доступу до речей та документів у Харківській міській раді на виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва № 757/1549/17-к від 12.01.2017., рішеннях 26 сесії 5 скликання Харківської міської ради № 274/08 та № 283/08 від 23.10.2008, 29 сесії 5 скликання Харківської міської ради № 350/08 від 24.12.2009, на підставі яких ОК «ЖБК «Житлобуд-1» та СТ «ЖБК «Авантаж», передано у власність земельні ділянки та виготовлено технічну документацію із землеустрою для отримання правовстановлюючих документів;

Разом з цим, незважаючи на обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27, ч.4 ст. 190 КК України, слідчий суддя враховує, що відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Однак вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваної, слідчий суддя враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Сама лише тяжкість інкримінованого обвинувачення, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від правосуддя, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою і не має пріоритетної сили перед позитивними даними про особу підозрюваного.

Разом з цим, доводи, які зазначені в клопотанні про застосування запобіжного заходу та підтримані прокурором в судовому засіданні щодо можливості ухилення підозрюваної як наслідок не надання правильної правової оцінки її діям, які можуть містити ознаки інших кримінальних правопорушень, є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.

Так, ні в самому клопотанні, ні прокурором в судовому засіданні не було наведено індивідуальних підстав для підтвердження необхідності застосування тримання під вартою.

Доводи прокурора проте, що підозрювана особисто та через інших осіб може в майбутньому завадити виконанню процесуальних рішень по справі, а також впливати на свідків, очевидно, не є індивідуальним обґрунтуванням законності застосування тримання під вартою відповідно до конкретних фактів справи, чого вимагає Європейський суд з прав людини. (див. рішення «Луценко проти України»).

ЄСПЛ наголошує, що стаття 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим свободи або мати гарантії від продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції. Цей перелік винятків, встановлений у вищезазначеному положенні, є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме - гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи (див. рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), № 38717/04, пункт 26, з подальшими посиланнями). Будь-яке свавільне тримання під вартою не може відповідати пункту 1 статті 5 Конвенції. У цьому контексті термін «свавільність» розуміється ширше, ніж лише невідповідність національному законодавству. Як наслідок, законне позбавлення свободи за національним законодавством усе одно може бути свавільним і, таким чином, може порушувати Конвенцію, зокрема, коли таке позбавлення свободи не було необхідним за конкретних обставин (див. рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештак проти Словаччини» (Nesta v. Slovakia), заява № 65559/01, пункт 74).

Доводи прокурора про безумовну наявність підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою внаслідок повідомлення нової підозри, не можуть бути прийняті судом. Оскільки дана обставина має правове значення при обранні запобіжного заходу згідно п.3 ч.2 ст.183 КПК України до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення середньої тяжкості. При цьому, як вбачається зі змісту згаданих положень, повідомлення про іншу підозру має значення, якщо при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу по раніше повідомленій підозрі ризики по новій підозрі не забезпечені. Разом з тим, як вже зазначалось, на час розгляду даного клопотання ризики по раніше повідомленій підозрі вже забезпечені запобіжним заходом у вигляді застави, який слідчий суддя вважав достатнім для забезпечення дотримання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.

Що стосується ризику втечі, на який посилається прокурор, слід зазначити, що відносно підозрюваної 11.05.2017 вже застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з альтернативним визначеним запобіжним заходом у виді застави, розмір якої внесено підозрюваною. Крім цього, на підозрювану покладено ряд обов`язків, скарг на невиконання яких від прокурора в ході розгляду клопотання не надходило, а відтак застосування виняткового запобіжного заходу в даному випадку буде з іншою метою, ніж та, що передбачена пунктом 1 статті 5 Конвенції. (Аналогічна правова позиція висвітлена в рішеннях ЄСПЛ «Луценко проти України», «Ладент проти Польщі», «Амбрушкевич проти Польщі»).

За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , погоджене із прокурором першого відділу управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0002973 від 08.11.2014 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_6 .

Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя, враховуючи висновки, описані в мотивувальній частині ухвали вище, з метою забезпечення виконання підозрюваною, покладених на неї процесуальних обов`язків, приходить до висновку про доцільність застосування до підозрюваної запобіжного заходу у виді у вигляді домашнього арешту шляхом заборони підозрюваній залишати своє житло в період доби з 22-00 по 07 год. 00 хв., та вважає недостатньою застосування більш м`якого запобіжного заходу, а також що застосування запобіжного заходу саме у виді домашнього арешту забезпечить уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України та забезпечить право підозрюваної на навчання.

Крім цього, застосовуючи до підозрюваної запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрювану додаткові обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, та зобов`язати підозрювану: не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання слідчому в особливо важливих справах п`ятого відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 182, 183, 184, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання слідчого в особливо важливих справах п`ятого відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , погодженого із прокурором першого відділу управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0002973 від 08.11.2014 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , в певний період часу з 22.00 год. до 06.00 год. у межах строку досудового розслідування, а саме до 16.10.2017.

Зобов`язати підозрювану ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 протягом дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування з особами, визначеними слідчим; здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваної.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1