Номер провадження: 11-кп/785/1285/17
Номер справи місцевого суду: 510/302/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.12.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на вирок Ренійського районного суду Одеської області від 15.09.2017 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Рені Одеської області, громадянки України, з середньою освітою, неодруженої, не працюючої, проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої: 28.05.2014 р. Лозовським районним судом Харківської області за ст.185 ч.2 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі, звільнена 27.05.2016 р. за відбуттям строку покарання; 13.06.2017 р. Ренійським районним судом Одеської області за ст. 185 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України із іспитовим строком на 3 роки.

визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ст.ст. 185 ч.2, 186 ч.2, 190 ч.2 КК України та призначити покарання:
за ст.185 ч.2 КК України 2 (два) роки позбавлення волі,
за ст.186 ч.2 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі,
за ст. 190 ч.2 КК України 2 (два) роки позбавлення волі

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим, призначити 4 (чотири) роки позбавлення волі.
На підставі ст.70 ч.4 КК України, суд частково зараховує частину невідбутого покарання, призначеного за попереднім вироком Ренійського районного суду від 13.06.2017 р., остаточно призначаючи до відбуття 5 (п`ять) років позбавлення волі.
ВСТАНОВИЛА:
Як зазначено у вироку суду першої інстанції, ОСОБА_7 засуджено за вчинення злочинів за наступних обставин.

В один з днів початку листопада 2016 р., обвинувачена ОСОБА_7 , знаходячись у приміщенні будинку АДРЕСА_2 , маючи вільний доступ, таємно викрала з кімнати будинку мобільний телефон марки «Номі і 177» чорного кольору, imei 1: НОМЕР_1 , , imei 2: НОМЕР_2 , залишковою вартістю 156 грн., та мобільний телефон марки «Нокіа - 1200» чорного кольору, залишковою вартістю 280 грн., а всього таємно викрала майна, завдавши потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 436 грн. У подальшому з місця події зникла, розпорядившись викраденим на свій розсуд.
18.11.2016 р. у вечірній час, обвинувачена ОСОБА_7 , знаходячись у квартирі АДРЕСА_3 , маючи вільний доступ, таємно викрала мобільний телефон марки «FLY FF 178», чорного кольору, imei 1: НОМЕР_3 , imei 2: НОМЕР_4 , залишковою вартістю 322 грн., та телевізор марки «Бравіс», чорного кольору, діагоналлю 16 дюймів, серійний номер: НОМЕР_5 , залишковою вартістю 1610 грн., а всього таємно викрала майна, завдавши потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 1932 грн. У подальшому з місця події зникла, розпорядившись викраденим на свій розсуд.
В один з днів кінця листопада 2016 р., обвинувачена ОСОБА_7 , знаходячись у квартирі АДРЕСА_4 , маючи вільний доступ, таємно викрала мобільний телефон марки «SAMSUNG GT E 1200i», , залишковою вартістю 220 грн., та гроші у сумі 200 грн. а всього таємно викрала майна, завдавши потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 420 грн. У подальшому з місця події зникла, розпорядившись викраденим на свій розсуд.
Своїми вищевказаними діями обвинувачена ОСОБА_7 скоїла злочин, передбачений ст. 185 ч.2 КК України.
Крім того, в один з днів початку грудня 2016 р., обвинувачена ОСОБА_7 , знаходячись у приміщенні будинку АДРЕСА_5 , скориставшись довірою потерпілого ОСОБА_11 , а саме, попросивши надати їй тимчасово скористатися мобільним телефоном потерпілого марки «ANYCOOL», чорного кольору, imei: НОМЕР_6 , залишковою вартістю 246 грн., не повернула його, заволодівши ним таким чином, завдавши потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на вищевказану суму. У подальшому з місця події зникла, розпорядившись викраденим на свій розсуд.
Своїми вищевказаними діями обвинувачена ОСОБА_7 скоїла злочин, передбачений ст. 190 ч.2 КК України.
Також, 25.01.2017 р., обвинувачена ОСОБА_7 , в обідній час, перебуваючи у кв. АДРЕСА_6 , та розпиваючи спиртні напої із ОСОБА_12 , в ході виниклої між ними сварки, з метою відкритого викрадення чужого майна, застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, відкрито заволоділа майном потерпілої: телефоном марки «Самсунг» модель GT - 1080W, залишковою вартістю 129 грн., та дублянкою, залишковою вартістю 336 грн., а всього відкрито викрала майна, завдавши потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 465 грн.
Своїми діями обвинувачена ОСОБА_7 скоїла злочин, передбачений ст. 186 ч.2 КК України.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду змінити, вважати ОСОБА_7 засудженою за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі; за ч.2 ст. 186 до 4 років позбавлення волі; за ч.2 ст. 190 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за сукупністю злочинів призначити остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі. Покарання, призначене за сукупністю злочинів із резолютивної частини вироку виключити. Покарання за вироком від 13.06.2017 року виконувати самостійно. В іншій частині вирок залишити без задоволення.

Заслухавши прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, та просив про її задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи суд першої інстанції провів судове слідство у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому учасникам процесу були роз`яснені зміст наслідків розгляду справи у скороченому порядку і то що вони будуть позбавлені права оскаржувати обставини по справі в апеляційному порядку.

Колегія суддів з урахуванням вимого діючого законодавства прийшла до висновку що ці обставини не можуть бути предметом розгляду в апеляційній інстанції і вважає доцільним розглядати апеляцію в межах призначення покарання.

Дії обвинуваченої ОСОБА_7 вірно кваліфіковані судом за ст. 185 ч.2, 186 ч.2, 190 ч.2 КК України.

При призначенні покарання суд враховує кількість, характер, обставини, тяжкість та ступінь суспільної небезпечності кримінальних правопорушень, відсутність матеріальних претензій у потерпілих, визнання обвинуваченою вини та каяття, а також особу обвинуваченої, її сімейний та матеріальний стан, дані про особу, характеризуючі матеріали. ОСОБА_13 раніше неодноразово судима за скоєння корисливих злочинів, після неодноразового відбуття покарання у виді позбавлення волі належних висновків для себе не зробила, та знов неодноразово скоювала злочини проти власності, за місцем проживання характеризується негативно, окрім скоєння злочинів неодноразово притягалася до адміністративної відповідальності, зловживає спиртними напоями та схильна до скоєння правопорушень, тому неможливо без ізоляції від суспільства, у зв`язку із чим, вважає за необхідне застосувати до обвинуваченої покарання у вигляді позбавлення волі.

Призначене судом ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України та зміні не підлягає.

Дослідивши доводи прокурора і матеріали справи судова колегія з урахуванням конкретних обставин справи вважає, що виходячи з принципу розумності, зваженості та справедливості обвинуваченим правильно призначена міра покарання, оскільки їх виправлення та перевиховання можливі в ізоляції від суспільства, розкаялися, вину визнали.

В той же час призначаюи покарання по сукупності вироків за ст. 70 ч.4 КК України, судо допустив помилку.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» коли особа, щодо якої було застосовано звільнення ввід відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій інстанції інший злочин, за який вона засуджується до

покарання, що належіть відбувати реально, застосування поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не застосовується. За таких умовах кожний вирок виконується самостійно.

Суд першої інстанції дане положення закону не прийняв до закону застосувавши часткове складання покарань.

На дану обставину обґрунтовано посилається прокурор в своїй апеляції і на думку колегії суддів в даній частині вирок підлягає зміні.

Інших підстав для зміни чи скасування вироку не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду Одеської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити.

Вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 15.09.2017 року відносно ОСОБА_7 у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 185 ч.2, 186 ч.2, 190 ч.2 КК України змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженою:

-зач.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі;

-ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі;

-ч.2 ст. 190 КК України до 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України , шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за сукупністю злочинів призначити остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Покарання призначене за сукупністю злочинів із резолютивної частини вироку виключити.

Покарання за вироком від 13.06.2017 року виконувати самостійно.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскарженою в касаційному порядку у строк 3 місяці.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3 .

З оригіналом згідно суддя: ОСОБА_2