Провадження № 11-кп/792/39/18
Справа № 676/5352/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія:ч.ч.2,3 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 березня 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:
суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції з Кам`янець-Подільським міськрайонним судом кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001319, за апеляційною скаргою прокурора на вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 16 серпня 2017 року,

у с т а н о в и л а :
Вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 16 серпня 2017 року,

ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, неодружений, не працює, раніше судимий Кам`янець-Подільським міськрайонним судом:

-19 травня 2008 року за ч.1 ст.309, ч.3 ст.185, ст.ст.70, 71 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;

-26 червня 2013 року за ч.2 ст.296 КК України на 1 рік позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;

визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, з призначенням покарання у виді 1 року 7 місяців позбавлення волі.

Його ж визнано невинуватим та виправдано на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України через недоведеність винуватості:

-за ч.2 ст.185 КК України за епізодом крадіжки майна потерпілого ОСОБА_13 ;

-за ч.3 ст.185 КК України за епізодом крадіжки майна потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ;

-за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України за епізодом крадіжки майна потерпілого ОСОБА_12 .

Запобіжний захід до вступу вироку у законну силу обвинуваченому залишено попередній тримання під вартою.
Початок строку відбування покарання ухвалено рахувати з 16 серпня 2017 року, зараховано в строк відбування покарання строк тримання під вартою з 24 жовтня 2016 року по 20 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі та з 20 червня 2017 року по 16 серпня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Судом вирішено питання про процесуальні витрати та речові докази.

Відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_11 до ОСОБА_9 про відшкодування майнової та моральної шкоди.

За вироком суду, близько 02-ї години 11 липня 2016 року ОСОБА_9 поблизу кафе «Монте Крісто», що по вул. Л.Українки, 24 у м. Камянці-Подільському, з метою вчинення крадіжки, шляхом вільного доступу умисно, повторно, таємно, викрав з літньої лоджії кафе сім металевих стільців вартістю 240 грн. кожен, чим спричинив потерпілому ОСОБА_16 матеріальної шкоди на суму 1 680 грн.

Крім того, близько 03-ї години 14 липня 2016 року, перебуваючи поблизу кафе «Монте Крісто», що по вул. Л.Українки, 24 у м. Камянці-Подільському, ОСОБА_9 шляхом вільного доступу умисно, повторно, таємно, викрав з літньої лоджії кафе десять металевих стільців вартістю 240 грн. кожен, чим спричинив потерпілому ОСОБА_16 матеріальну шкоду на суму 2 400 грн.

Органами досудового розслідування ОСОБА_9 обвинувачувався в тому, що:

- близько 22-ї години 30 хвилин 22 липня 2016 року шляхом вільного доступу, з подвір`я будинку по АДРЕСА_2 , умисно, повторно, таємно викрав металеву господарську тачку вартістю 500 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду на вказану суму;

- близько 23-ї години 11 липня 2016 року проник через незачинену хвіртку на територію домоволодіння по АДРЕСА_3 , де умисно, повторно, таємно викрав з-під вхідних дверей велосипед «MCKENZIA» вартістю 5 700 грн. чим заподіяв ОСОБА_15 матеріальну шкоду на вказану суму;

- близько 00 годин того ж дня проник до гаражного приміщення домоволодіння по АДРЕСА_4 , звідки умисно, таємно, повторно викрав алюмінієвий бідон об`ємом 40 л вартістю 400 грн., алюмінієву каструлю об`ємом 6 л вартістю 180 грн., зарядний пристрій акумуляторної батареї вартістю 800 грн., велосипед марки «STYCLE» вартістю 3 500 грн., електричний дриль вартістю 550 грн., електричний лобзик марки «Фиолент» вартістю 500 грн., торцовочну пилку вартістю 1850 грн., чим спричинив ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 7 780 грн.

- близько 01-ї години 18 серпня 2016 року ОСОБА_9 проник на літню терасу другого поверху будинку по АДРЕСА_5 , звідки умисно, повторно, таємно викрав меблевий плетений комплект (стіл, два стільці, диван, табуретка,) вартістю 1 920 грн., чим спричинив ОСОБА_14 матеріальну шкоду на вказану суму.

- близько 02 години 30 хвилин 22 серпня 2016 року з метою вчинення крадіжки, проник до приміщення жилого будинку по АДРЕСА_6 , звідки умисно, повторно, таємно викрав зі сходинкового маршу до підвалу секцію батарей на 8 ребер вартістю 62,50 грн. за ребро, з кімнати підвального приміщення металеві плоскогубці вартістю 47 грн. 50 коп., стамеску вартістю 51 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 598 грн. 50 коп. Однак, свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна не довів, оскільки був затриманий працівниками поліції на території вказаного домоволодіння.

В апеляційній скарзі прокурор просив вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України та на підставі ст.70 КК України призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Посилався на невідповідність фактичним обставинам кримінального провадження висновку суду про невинуватість ОСОБА_9 у викраденні майна потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та замаху на крадіжку майна ОСОБА_12 і невідповідність призначеного покарання тяжкості правопорушення та особі винного.

Уважав, що суд дійшов передчасних висновків про незаконне затримання ОСОБА_9 , застосування до нього фізичного насильства, катування та утримання в нелюдських умовах, оскільки жодних доказів про це здобуто не було. ОСОБА_9 з будь-якими скаргами не звертався, кримінальне провадження по вказаному факту на реєструвалось, а навпаки, після вручення йому підозри він переховувався від органів досудового розслідування, у зв`язку з чим був оголошений у розшук.

Зазначав, що свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_18 в суді підтвердили, що ОСОБА_9 добровільно видав викрадену ним тачку, а його показання про те, що розписку щодо видачі краденого він написав під впливом алкоголю, який йому надали працівники поліції, будь-якими доказами не підтверджується.

На переконання прокурора, показання родичів обвинуваченого про його алібі на час вчинення крадіжки майна ОСОБА_11 спростовуються іншими доказами, а самі вони не є допустимими, оскільки сторона захисту не надала до них доступ в порядку ст. 290 КПК України.

Указував, що висновок суду про неможливість викрадення майна ОСОБА_14 обвинуваченим у зв`язку зі станом здоров`я спростовується розпискою ОСОБА_9 про добровільну видачу краденого. Крім того, згідно його ж пояснень, для викрадення майна на території домогосподарства по АДРЕСА_6 він перестрибнув через паркан, яким його було огороджено.

Звертав увагу на те, що судом не надано належної оцінки показанням свідка ОСОБА_19 про те, що він отримав від ОСОБА_9 велосипед марки «MCKENZIA» та на прохання останнього перегнав його від Кам`янець-Подільського коледжу харчової промисловості до магазину «Сільпо», що по вул. Нігинське шосе,41/1, за що отримав від нього 100 грн. Факт придбання зазначеного велосипеда у ОСОБА_19 підтвердив також свідок ОСОБА_20 .

Доводи ж обвинуваченого ОСОБА_9 про визнання ним вини за цим епізодом під впливом працівників поліції також не підтверджуються жодними доказами.

Не заслуговує на увагу і висновок суду про недоведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні замаху на крадіжку майна ОСОБА_12 , оскільки він ґрунтується лише на показаннях ОСОБА_9 про те, що вони з ОСОБА_19 зайшли на територію будинковолодіння з цікавості. Разом з тим, судом залишено поза увагою те, що під час затримання у ОСОБА_9 в кишені штанів були вилучені викрадені ним плоскогубці.

Ураховуючи викладене, прокурор уважав вину ОСОБА_9 у вчиненні цих злочинів доведеною, а тому просив вирок місцевого суду скасувати та призначити йому покарання відповідно до вимог ст.65 КК України.

Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 20 березня 2018 року апеляційну скаргу прокурора на вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 16 серпня 2017 про недоведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні крадіжок майна ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_21 , ОСОБА_14 та безпідставність його виправдання за цими епізодами залишено без задоволення.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги; прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги про скасування вироку суду з викладених у ній мотивів, обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 , які заперечили проти її задоволення, пояснення потерпілого ОСОБА_12 , перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вона підлягає частковому задоволенню.

Апеляційним судом установлено, що близько 02-ї години 30 хвилин 22 серпня 2016 року ОСОБА_9 з метою вчинення крадіжки переліз через дерев`яний паркан і за допомогою металевого прута, якого знайшов на території будинковолодіння, шляхом віджиму дверного замка проник до приміщення нежилого будинку по АДРЕСА_6 . Звідти умисно, повторно, таємно викрав зі сходинкового маршу до підвалу секцію батареї на 8 ребер вартістю 62,50 грн. за одне ребро на загальну суму 500 грн., з кімнати підвального приміщення металеві плоскогубці вартістю 47,50 грн., стамеску вартістю 51 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 598,50 грн. Однак, свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна до логічного завершення не довів, оскільки був затриманий працівниками поліції на території вказаного домоволодіння.

Виправдовуючи ОСОБА_9 за цим епізодом, суд виходив з того, що докази на підтвердження його вини зібрані з порушенням вимог КПК України, зокрема, внаслідок катування та незаконного затримання, а отже є недопустимими.

Проте, колегія суддів з таким висновком погодитись не може.

Допитаний місцевим судом обвинувачений ОСОБА_9 свою вину не визнав. Стверджував, що дійсно біля 02 години 30 хвилин 22 серпня 2016 року разом з неповнолітнім ОСОБА_19 проходив повз незавершений будівництвом будинок по АДРЕСА_6 , з цікавості зайшли всередину з метою роздивитись, що в ньому є. При цьому він ОСОБА_19 сказав очікувати його на дорозі.

Однак, через деякий час до будинку зайшов ОСОБА_19 , з приводу чого між ними виник спір. Де ходив по будинку ОСОБА_22 і що робив він не бачив, наміру вчиняти крадіжку в нього не було і про вказане з ОСОБА_19 не домовлялись.

Згодом прибули працівники охорони, затримали їх і викликали слідчо-оперативну групу, яка забрала їх до чергової частини Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області та два дні незаконно утримували в кайданах, прикованими до батареї центрального опалення в службовому кабінеті.

Працівник поліції, ОСОБА_23 , з яким у нього раніше був конфлікт, забрав в нього паспорт громадянина України, побив його. Перед побиттям повідомив, що побив ОСОБА_22 , але останній його не здає. Він чув, як били ОСОБА_19 та його крики, що тривали близько 30 хвилин. Він просив припинити побиття ОСОБА_22 , на що останні не реагували. Напарник ОСОБА_24 запропонував йому взяти на себе вину в крадіжках, яких він не вчиняв, то вони перестануть бити ОСОБА_19 і відпустять його, на що він погодився.

Через два дні незаконного затримання, без харчування та належного відпочинку йому дали випити пляшку самогонки, внаслідок чого він швидко захмелів.

Викраденого майна працівникам поліції не видавав, підписав надані йому поліцейськими документи не читаючи, бо був у стані алкогольного сп`яніння. Близько 17 години 23 серпня 2016 року його відпустили додому, жодних протоколів про його затримання не складали, захисника не надали. Крадіжки у потерпілого ОСОБА_12 не вчиняв. Визнав, що незаконно проник до будинку по АДРЕСА_6 з цікавості.

Такі ж показання обвинувачений дав у апеляційному суді.

Як неодноразово зазначав Європейський суд з прав людини, твердження про погане поводження повинні бути підкріплені належними доказами. Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (класичний прецедент рішення у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства").

Проте, твердження ОСОБА_9 про застосування до нього недозволених методів слідства, зокрема катування, жодними доказами не підтверджуються.

Як установлено апеляційним судом, ОСОБА_9 під час досудового розслідування не звертався з відповідними скаргами у жодні інстанції у зв`язку з неправомірними діями працівників поліції, зокрема, і в заклади охорони здоров`я з приводу заподіяних йому тілесних ушкоджень, кримінальні провадження за вказаним фактом не реєструвались, хоча останній перебував на свободі з 23 серпня по 24 жовтня 2016 року та не був під контролем органів влади, отже не був позбавлений такої можливості. Навпаки, отримавши повідомлення про підозру, переховувався від органів досудового розслідування у зв`язку з чим був оголошений у розшук.

Допитані місцевим судом працівники Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_17 та ОСОБА_18 показали, що ОСОБА_9 добровільно видав їм викрадене майно та власноручно написав заяву про його добровільну видачу. При цьому повідомив, що саме він вчинив крадіжки. Заперечили застосування до обвинуваченого будь-якого насильства чи погроз.

Ураховуючи викладене та за відсутності будь-яких інших об`єктивних доказів, висновок суду про застосування до ОСОБА_9 катування не можна визнати переконливим.

Крім того, вина ОСОБА_9 у вчиненні замаху на викрадення майна ОСОБА_12 підтверджується сукупністю інших доказів, яким суд належної правової оцінки не дав.

Так, згідно вироку Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 27 жовтня 2016 року, який набрав законної сили, ОСОБА_19 , серед іншого, визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України за епізодом замаху на крадіжку майна ОСОБА_12 , спільно з особою, справа щодо якої виділена в окреме провадження, ОСОБА_9 22 серпня 2016 року.

Допитаний в засіданні апеляційного суду свідок ОСОБА_19 підтвердив, що ОСОБА_9 шляхом віджиму дверного замка за допомогою металевого прута, який знайшов на території домоволодіння, проник у будинок. Викрадене ним майно складав біля сходинкового маршу підвального приміщення, а викрадені плоскогубці поклав до кишені штанів. Він допомагав ОСОБА_9 підносити викрадене до виходу з будинку.

Потерпілий ОСОБА_12 в місцевому суді та в засіданні апеляційного суду показав, що йому зателефонували працівники поліції та повідомили, що затримали двох осіб, які намагались викрасти з належного йому будинку велосипед «Стиль» вартістю 4 000 грн. та нову секцію батарей, інструменти, посуд та інше майно. Ствердив, що проникнення до будинку відбулось через зачинені на замок бічні, підвальні двері з дерева.

Ці обставини підтверджуються також рапортом оперативного чергового від 22 серпня 2016 року про виїзд слідчо-оперативної групи та затримання невстановлених осіб о 02 годині 51 хвилині 22 серпня 2018 року; протоколом огляду місця події від того ж числа, в ході якого виявлено та вилучено дві пари рукавиць, металевий прут, плоскогубці, зубило, сумку з посудом та металеву батарею; протоколом огляду цих речових доказів.

Вартість викраденого ОСОБА_9 майна потерпілого ОСОБА_12 станом на 22 серпня 2016 року підтверджена відповідними довідками, учасниками провадження не оспорювалась.

З огляду на викладене, доводи ОСОБА_9 про те, що він зайшов на територію домоволодіння ОСОБА_25 о 02 годині 30 хвилин з цікавості, колегія суддів розцінює як спосіб уникнути відповідальності за скоєне.

Відтак, апеляційний суд уважає, що висновок суду про недоведеність винуватості ОСОБА_9 у замаху на таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно, поєднане з проникненням в інше приміщення, був передчасним та спростовується сукупністю наведених вище доказів.

Отже з цих підстав вирок суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку.

Дії ОСОБА_9 за цим епізодом слід кваліфікувати за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, поєднане з проникненням в інше приміщення.

Відповідно до ст.349 КПК України суд першої інстанції визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, зокрема за епізодами вчинення обвинуваченим крадіжок майна потерпілого ОСОБА_16 . Таке рішення суду відповідає вимогам закону. У зв`язку з цим фактичні обставини кримінального провадження в цій частині не є предметом розгляду в апеляційному порядку.

Проте, апеляційний суд не позбавлений можливості перевірити законність та обґрунтованість вироку суду в частині призначеного покарання, про що наголошується в апеляційній скарзі прокурора.

У відповідності з вимогами ч.2 ст.409 КПК України підставою для скасування вироку суду першої інстанції є невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі винного.

Згідно зі ст.414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або суворість.

Відповідно до статей 50, 65 КК України при виборі заходу примусу суд зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, яке має на меті виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів, як останнім, так і іншими особами.

Визначаючи ступінь тяжкості цього злочину, суд повинен виходити із усіх обставин провадження, зокрема, форми вини, мотиву та мети, способу і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали, тощо.

Водночас обвинуваченому має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Проте, зазначені вимоги судом були порушені, оскільки при призначенні ОСОБА_9 покарання не повною мірою взято до уваги обставини, які впливають на призначення покарання, що свідчить про незаконність і необґрунтованість вироку.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , судом обґрунтовано визнано щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданої шкоди.

Обставиною, що обтяжує покарання, судом ураховано вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_9 за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку лікаря-психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря-нарколога у зв`язку із наркозалежністю, примусового лікування не потребує, завдані збитки відшкодував.

Водночас колегія суддів уважає, що при дослідженні особи винного суд припустився помилки щодо його судимостей.

Як установлено, ОСОБА_9 раніше судимий вироком Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 13 лютого 2007 року за ч.1 ст.15, ч.1 ст.186 КК України на 1 рік позбавлення волі зі звільненням від відбуття покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 1 рік.

Цю судимість місцевий суд помилково не врахував при ухваленні вироку, незважаючи на те, що в подальшому ОСОБА_9 засуджувався 19 травня 2008 року Кам`янець-Подільським міськрайонним судом за сукупністю вироків з урахуванням зазначеного вироку. Оскільки за вироком від 19 травня 2008 року ОСОБА_9 звільнився 22 серпня 2011 року по відбуттю строку покарання, то ця судимість відповідно до п.9 ст.89 КК України не погашена.

Водночас зі вступної частини вироку відповідно до п.1 ст.89 КК України підлягає виключенню судимість за вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 25 червня 2013 року, оскільки обвинувачений протягом визначеного іспитового строку не вчинив нового злочину і рішення про його звільнення від відбування покарання з випробуванням не скасовувалось.

Ураховуючи збільшення обсягу обвинувачення, кількість епізодів злочинної діяльності ОСОБА_9 , те, що він раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, апеляційний суд уважає необхідним призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч.ч.2 і 3 ст.185 КК України.

Відповідно до ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

За таких обставин, вирок суду щодо ОСОБА_9 в частині виправдання його за епізодом замаху на крадіжку майна та призначеного покарання підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку і застосуванням більш суворого покарання.

Керуючись ст.ст.407, 409, 418, 420, 424, 426, 532 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково .

Вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 16 серпня 2017 року щодо ОСОБА_9 в частині виправдання за епізодом крадіжки майна потерпілого ОСОБА_12 та в частині призначення покарання скасувати та ухвалити новий вирок.

Визнати ОСОБА_9 винним за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України за епізодом крадіжки майна потерпілого ОСОБА_12 та призначити покарання 3 роки позбавлення волі.

Йому ж за ч.2 ст.185 КК України за епізодом крадіжки майна потерпілого ОСОБА_16 призначити покарання 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у виді 3 років позбавлення волі.

У решті вирок суду залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

На вирок може бути подана касаційна скарга до касаційного суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому його копії.

Судді:/підписи/
Згідно з оригіналом:
Суддя апеляційного суду ОСОБА_2