Справа № 369/3555/18
Провадження №1-кс/369/1040/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2018 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області про відмову в залученні до провадження в якості потерпілого, -

В С Т А Н О В И В:
29.03.2018 р. ОСОБА_4 звернулась до слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області з даною скаргою мотивуючи її тим, що, 23.03.2018р. вона у канцелярії Києво-Святошинського відділення поліції отримала Постанову старшого слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_5 про відмову в залученні до провадження в якості потерпілого від 21.03.2018р. Дану постанову вважала невмотивованою та незаконною з наступних причин:

На початку березня цього року заявнику стало відомо, що групою невідомих осіб готуються документи для незаконного продажу будинку що дістався їй у спадок, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Тоді ж їй стало відомо, що було виготовлено підроблену довіреність, яку нібито вона видала у Генеральному консульстві України у місті Мілан 12 липня 2016 року, якою уповноважила, невідомого громадянина, ОСОБА_6 продати належний їй вищевказаний будинок. Також стало відомо, що ОСОБА_6 цю довіреність зареєстрував в Єдиному реєстрі довіреностей №34173202 від 26.06.2017р. у приватного нотаріуса ОСОБА_7 , та готує необхідний пакет документів для незаконного продажу будинку.

Найбільше хвилювання викликав той факт, що за схожою схемою, з виготовленням підробленої довіреності, уже було продано будинок знайомих людей, що знаходиться в АДРЕСА_2 і з приводу цієї незаконної продажі Києво-Святошинським ВП ведеться кримінальне провадження №0001629. Виявляється, що також було виготовлено підроблену довіреність, яку також нібито видали у Генеральному консульстві України у місті Мілан і також 12 липня 2016 року і обидві довіреності нібито посвідчені ОСОБА_8 віце-консулом Генерального консульства України в Мілані.

Від себе заявила, що ніколи не була в Італії і жодних довіреностей на продаж будь-якого належного майна нікому не давала.

Вважала, щодо неї вчинено групою осіб кримінальне правопорушення, передбачене ст. 358 КК України, та на даний час готуються черговий злочин з незаконного продажу належного їй будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1 , що підпадає під кваліфікацію ст. 190 КК України.

19.03.2018р. ОСОБА_4 , подала заяву з проханням залучити її до кримінального провадження у якості потерпілого вх. № Г-209.

Відмовляючи у визнанні потерпілим, ст. слідчий ОСОБА_5 , мотивує тим, що факт спричинення мені моральної та матеріальної шкоди нічим не підтверджується.

Внаслідок вказаного кримінального правопорушення заявнику було завдано значної моральної шкоди, що виражається у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із підробленням документів для продажу її майна, та завдання можливої майнової шкоди

Вважала Постанову ст. слідчого ОСОБА_5 про відмову в залученні її до провадження в якості потерпілого від 21.03.2018р. упередженою, невмотивованою та незаконною.

Тому заявник просила скасувати постанову про відмову в залученні її до провадження в якості потерпілої від 21.03.2018р. Зобов`язати старшого слідчого ОСОБА_5 визнати її потерпілою у кримінальному провадженні 0001629.

В судовому засіданні заявник вимоги скарги підтримала.

Прокурор Києво-Святошинської місцевої прокуратури проти вимог скарги заперечувала.

Заслухавши пояснення сторін які брали участі у розгляді скарги, вивчивши надані в обґрунтування скарги матеріали, слідчий суддя вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як встановлено в судовому засіданні, згідно ухали слідчого Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28.02.2018 року зобов`язано уповноважену особу Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення, що викладені в заяві ОСОБА_9 від 13 лютого 2018 року за вх. № 6081, у передбачений чинним КПК України строк.

На підставі заяви ОСОБА_9 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відповідні відомості та відкрите кримінальне провадження 0001629 від 13.03.2018, за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

19.03.2018р. ОСОБА_4 , подала до Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області заяву з проханням залучити її до кримінального провадження у якості потерпілого.

Постановою старшого слідчого СВ Києво-Святошинського ВН ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_5 від 21.03.2018 року в даному кримінальному провадженні, відмовлено в залученні ОСОБА_4 як потерпілої особи до кримінального провадження №0001629 від 13.03.2018, оскільки в даному випадку факт спричинення матеріальної та моральної шкоди ОСОБА_4 ні чим не підтверджується.

Главою 26 КПК визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування. Частиною 1 ст. 303 КПК передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора підлягають оскарженню під час досудового провадження та ким (заявником, потерпілим, підозрюваним, володільцем майна тощо) такі рішення, дії або бездіяльність можуть бути оскаржені.

Відповідно до ч.1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Тобто, потерпілим у кримінальному провадженні може бути особа, якій на момент звернення із заявою про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілої, завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.
Частиною 5 статті 55 КПК України встановлено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
З матеріалів кримінального провадження, що СВ Києво-Святошинського ВН ГУНП в Київській області здійснює досудове розслідування щодо можливого підроблення документів пов`язаних із правом власності на нерухоме майно ОСОБА_9 , відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 358 КК України.
Отже, законодавцем чітко визначено статус потерпілого у кримінальному провадженні та визначено момент виникнення прав та обов`язків потерпілого, при цьому скаржником не доведено, що на момент звернення із заявою про залучення до кримінального провадження як потерпілого, ОСОБА_4 завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, як передбачено ч. 1 ст. 55 КПК України, а тому підстав вважати постанову слідчого від 21.03.2018 незаконною не має. А тому слідчий суддя відмовляє у вимогах даної частини скарги.
Крім цього, заявниця просить зобов`язати старшого слідчого ОСОБА_5 визнати її потерпілою у кримінальному провадженні 0001629.

У відповідності до ч.5 ст. 40 КПК України слідчий при здійсненні своїх повноважень, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Отже, оскільки слідчий у своїй діяльності є самостійним, а слідчий суддя не наділений повноваженнями для вирішення питання про зобов`язання слідчого визнавати особу потерпілим у кримінальному провадженні, в задоволенні цієї частини скарги слід відмовити.
На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про необґрунтованість скарги, а отже у її вимогах необхідно відмовити.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 303, 304, 395 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ :
В скарзі ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області про відмову в залученні до провадження в якості потерпілого відмовити.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя : ОСОБА_1