ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 335/7501/16-к
Провадження № 51-196км18
24 квітня 2018 року

м. Київ

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,

розглянула в судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на вирок Апеляційного суду Запорізької області від 21 вересня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000449, щодо
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,
засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 Кримінального кодексу України (далі КК).

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини
За вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2016 року ОСОБА_5 було засуджено за ч. 3 ст. 187 КК із застосуваннямст. 69 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК ОСОБА_5 зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення за період із 16 травня по 23 грудня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК.
Вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати у провадженні.

Судом ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні у м. Запоріжжі за обставин, викладених у вироку, ряду нападів із метою заволодіння чужим майном, поєднаних із погрозою застосування насильства, небезпечних для життя чи здоров`я особи, з проникненням в інше приміщення, а також особою, яка раніше вчинила розбій.
Як установив суд, 19 грудня 2015 року о 17:26 ОСОБА_5 з метою заволодіння чужим майном, одягнувши маску, проник до аптеки № НОМЕР_1 на вул. Космічній, 120, де, погрожуючи фармацевту ОСОБА_8 застосуванням пневматичного пістолета МР654К, здійснив на неї напад, у ході якого заволодів 18 214,52 грн, що зберігалися в касі, завдавши цим ТОВ «Юніс» матеріальної шкоди на вказану суму.
Крім того, ОСОБА_5 з такою ж метою, використовуючи засоби конспірації (маску, шарф), проникав до аптек та магазинів, де, погрожуючи провізорам, адміністраторам залу та продавцям застосуванням згаданого пістолета, здійснював на вказаних осіб напад, заволодівши коштами, що зберігалися в касах приміщень. Зокрема, у такий спосіб він: 8 січня 2016 року о 19:20 проник до аптеки № 24 на АДРЕСА_2 і заволодів 1 627,92 грн, завдавши ТОВ «Юніс» матеріальної шкоди на вказану суму; 9 січня 2016 року о 17:10 проник до аптеки № НОМЕР_2 на АДРЕСА_3 і заволодів 3 711 грн, завдавши ТОВ «Аптека-Магнолія» матеріальної шкоди на вказану суму; 18 березня 2016 року о 21:00 проник до магазину на АДРЕСА_4 і заволодів 3 500 грн, завдавши підприємцю ОСОБА_9 матеріальної шкоди на вказану суму; 19 березня 2016 року о 18:47 проник до магазину на АДРЕСА_5 і заволодів 800 грн, завдавши підприємцю ОСОБА_10 матеріальної шкоди на вказану суму; 19 березня 2016 року о 21:00 та 22:30 проник до магазинів на АДРЕСА_6 та АДРЕСА_7 і заволодів 2 025 грн. та 4 692 грн, завдавши підприємцям ОСОБА_11 та ОСОБА_12 матеріальної шкоди на вказану суму, відповідно; 22 березня 2016 року о 20:05 проник до магазину на АДРЕСА_8 і заволодів 1 235 грн, завдавши підприємцю ОСОБА_13 матеріальної шкоди на вказану суму; 23 березня 2016 року о 19:30 та 20:30 проник до аптекна АДРЕСА_9 та на АДРЕСА_10 , де заволодів 3 870 грн та 1 415 грн, відповідно, завдавши ТОВ фірма «Медсервіс» матеріальної шкоди на зазначені суми; 23 березня 2016 року о 21:35 проник до магазину на АДРЕСА_11 , де заволодів 1 000 грн, завдавши підприємцю ОСОБА_14 матеріальної шкоди на вказану суму; 26 березня 2016 року о 18:30 проник до магазину на АДРЕСА_12 , де заволодів 16 000 грн., заподіявши ОСОБА_15 матеріальної шкоди на вказану суму.

Апеляційний суд Запорізької області 21 вересня 2017 року скасував вирок місцевого суду від 23 грудня 2016 року щодо ОСОБА_5 в частині покарання й ухвалив у цій частині новий вирок, яким визнав останнього винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК і призначив йому покарання із застосуванням ст. 69 КК у виді позбавлення волі на строк 5 років із конфіскацією 1/2 частини майна, яке є його власністю. У решті вирок суду першої інстанції залишено без змін.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
Засуджений ОСОБА_5 просить на підставі, передбаченій п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК, змінити постановлений щодо нього вирок апеляційного суду, пом`якшити призначене покарання, обравши його не пов`язаним із позбавленням волі. Аргументуючи заявлену вимогу, ОСОБА_5 посилається на те, що він позитивно характеризується, страждає на ряд захворювань, має на утриманні малолітню дитину, дружину та батьків похилого віку, злочини вчинив уперше, внаслідок збігу тяжких особистих та сімейних обставин, з`явився зі зізнанням, визнав свою вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочинів, відшкодував потерпілим завдану шкоду. Вважає, що апеляційний суд повною мірою не врахував усіх цих обставин, які, на думку скаржника, свідчать про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства і слугують підставами для призначення йому заходу примусу із застосуванням ст. 75 КК.

Учасникам кримінального провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце касаційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду касаційної інстанції не надходило.

Позиції учасників судового провадження
У суді касаційної інстанції засуджений та його захисник підтримали касаційну скаргу, прокурор вважав необґрунтованими заявлені касаційні вимоги.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає вирок апеляційного суду в межах касаційної скарги, в якій не заперечується висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення та правильність кваліфікації діяння за ч. 3 ст. 187 КК.

Доводи засудженого щодо порушення загальних засад призначення покарання, на думку колегії суддів, є необґрунтованими.
Відповідно до статей 50, 65 КК особі, котра вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності й даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

У цьому кримінальному провадженні, як убачається з його матеріалів, саме наведеними законодавчими приписами керувався апеляційний суд при призначенні ОСОБА_5 покарання.
Так, суд апеляційної інстанції, ретельно перевіривши доводи прокурора, дійшов умотивованого висновку про неможливість досягти мети заходу примусу без ізоляції засудженого від суспільства. Тому вказаний суд визнав рішення місцевого суду про застосування ст. 75 КК неправильним, а призначений ОСОБА_5 захід примусу невиправдано м`яким.
Ухвалюючи свій вирок у частині призначеного ОСОБА_5 покарання, апеляційний суд урахував те, що засуджений вчинив 12 епізодів розбійних нападів, указані правопорушення законом віднесено до категорії особливо тяжких та становлять підвищену суспільну небезпеку. З огляду на ці обставини в їх поєднанні з характером та обсягом установлених конкретних протиправних дій засудженого апеляційний суд умотивовано визнав за неможливе досягти мети попередження злочинів та виправлення ОСОБА_5 без ізоляції його від суспільства.

Водночас суд апеляційної інстанції узяв до уваги всі інші дані про особу винного та обставини, які мають правове значення, в тому числі й ті, на які є посилання в касаційній скарзі. Зокрема, не залишилися без оцінки суду визнання ОСОБА_5 своєї вини, його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування потерпілим завданого збитку, те, що він є несудимою особою, має на утриманні малолітню дитину та дружину. Ці обставини було визнано такими, що пом`якшують покарання. Також судзважив на відсутність обставинпротилежного змісту.
Урахувавши все це, а також позитивні характеристики ОСОБА_5 за місцем роботи та проживання, вчинення ним правопорушень унаслідок збігу складних особистих обставин, суд апеляційної інстанції погодився з висновками місцевого суду про можливість призначення ОСОБА_5 більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, але у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально.

Переконливих аргументів, які би доводили явну несправедливість через суворість покарання, призначеного засудженому за вироком апеляційного суду, в касаційній скарзі не зазначено, також не наведено їх і в судовому засіданні під час здійснення касаційного провадження.
Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційний суд не порушив вимог статей 50, 65 КК, а обраний ОСОБА_5 захід примусує справедливим, відповідає визначеним законом меті та загальним засадам. Вирок апеляційного суду не суперечить положенням статей 370, 420 КПК.
З оглядуна викладене, колегія суддів не вбачає підстав для застосування до засудженого інституту умовного звільнення, про що йдеться у його касаційній скарзі. Тому подану скаргу слід залишити без задоволення.
Істотних порушень норм права, які були би безумовними підставами для скасування або зміни оскаржуваного вироку при розгляді кримінального провадження в суді касаційної інстанції, не встановлено.

Керуючись статтями 433, 436, 441, 442 КПК, п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК (у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII), колегія суддів

у х в а л и л а:

Вирок Апеляційного суду Запорізької області від 21 вересня 2017 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3