Провадження № 1-в/317/327/2017
Справа № 317/2575/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2017 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі:

прокурора ОСОБА_3

представника органу виконання покарань ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з державною установою «Біленьківська виправна колонія (№99)» в приміщенні Запорізького районного суду Запорізької області подання адміністрації колонії про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Мирне Мелітопольського району Запорізької області, українця, громадянина України, освіта середня,не одруженого, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

23.10.2013 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185, ст.ст. 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки,

засудженого 06.08.2015 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі,-

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшло подання адміністрації Біленьківської виправної колонії № 99 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , мотивоване тим, ОСОБА_5 засуджений 06.08.2015 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі. Станом на 17.08.2017 р. відбув більш як 2/3 строку покарання. Засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 30.12.2014 року. Під час тримання у слідчому ізоляторі м. Запоріжжя допустив 4 порушення порядку відбування покарання, заохочень не мав. В Біленьківській виправній колонії №99 відбуває покарання з 07.02.2016 року. За період відбування покарання допустив 9 порушень установленого порядку відбування покарання. За сумлінну поведінку та ставлення до праці має 2 заохочення правами начальника установи та 3 заохочення правами начальника відділення СПС. На виробництві установи працевлаштований різноробочим на дільниці «Поліетилен», до виконання своїх обов`язків ставиться сумлінно, вказані завдання виконує якісно та вчасно. За вироком суду цивільного позову не має. У відношенні до персоналу установи грубість не проявляє, виконує вимоги, приймає участь у суспільному житті відділення, роботі самодіяльної організації засуджених, програмах диференційованого виховного впливу, прагне підвищення свого загальноосвітнього рівня, на профілактично-виховні заходи реагує позитивно, робить відповідні висновки. За характером спокійний, врівноважений, у відношенні із засудженими не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими позитивної спрямованості. Дотримується вимог особистої санітарії та гігієни, провину у скоєному злочині визнає.

В судовому засіданні представник адміністрації Біленьківської виправної колонії № 99 ОСОБА_4 підтримав подання, надав пояснення аналогічні тим, що викладені у поданні.

Засуджений ОСОБА_5 також підтримав подання, зазначив, що він розкаюється, усвідомлює свою провину. Розкаюється у тому, що прогуляли гроші. У нього раніше були стягнення, але адміністрація колонії допомогла йому стати на шлях виправлення. В колонії він працевлаштований, після звільнення також має намір працевлаштуватись. Також засуджений зазначив, що вину у вчиненому злочині визнавав під час розгляду провадження в суді, не погоджувався лише з часом деяких подій. Позов також визнавав.

Прокурор ОСОБА_3 висловив думку про необхідність задоволення подання, оскільки засуджений довів своє виправлення.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши засудженого ОСОБА_5 , представника адміністрації колонії, прокурора, суд вважає, що в поданні слід відмовити з наступних підстав.

У відповідності до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Строк, визначений ч. 3 ст. 81 КК України, необхідний для умовно-дострокового звільнення, засуджений ОСОБА_5 відбув.

Водночас, суд звертає увагу на те, що під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Одним з найважливіших засобів виправлення засуджених виступає суспільно корисна праця. Залучення до праці спрямоване, насамперед, на приучення засуджених ставитися до праці, як до позитивної та необхідної складової їх життя, у тому числі й подальшого життя на волі. Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду подання. Суд не може не врахувати, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намаганням своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Згідно наданої суду характеристики, підписаної начальником відділення СПС Біленьківської ВК № 99, узгодженої з заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи і затвердженої в.о. начальника установи, ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 30.12.2014 року. Під час тримання в Запорізькому слідчому ізоляторі характеризувався негативно, за порушення режиму тримання мав чотири стягнення від начальника установи, які погашено у встановленому законом порядку, до праці не залучався, заохочень не мав. З 07.02.2016 року відбуває покарання у державній установі «Біленьківська виправна колонія (№ 99)», характеризується позитивно, за порушення вимог відбування покарання мав дев`ять стягнень від адміністрації установи, з яких одне стягнення знято у встановленому законом порядку, решта погашена у встановленому законом порядку. На промисловій зоні працевлаштований у бригаді №81 «Поліетилен», де до виконання поставлених завдань ставиться сумлінно, за що п`ять разів заохочувався правами адміністрації установи. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд, дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Бере участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, в реалізації програми диференційованого виховного впливу «Духовне відродження» та «Підготовка до звільнення», заходи відвідує регулярно, чим надає позитивний приклад іншим засудженим відділення СПС. Також засуджений бере участь у роботі самодіяльної організації «Виробнича секція», проявляє соціально корисну активність в організації її роботи. Соціально корисні зв`язки стабільні, підтримує шляхом листування, телефонних дзвінків, побачень. Перебуває на оперативно-профілактичному обліку, як засуджений за вимагання. У скоєному злочині провину визнає, за вироком суду збитки відсутні.

17.03.2016 року комісією установи було відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої статтею 100 Кримінально-виконавчого кодексу України у вигляді переведення до дільниці соціальної реабілітації.

16.09.2016 року комісією установи було відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої статтею 82 Кримінального кодексу України у вигляді заміни невідбутої частини покарання більш м яким.

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення засуджений ОСОБА_5 має п`ять заохочень, мав тринадцять стягнень, які зняті та погашені у встановленому законом порядку.

Судом встановлено, що поведінка засудженого за весь час відбування ним покарання не була стабільно позитивною та активною, про що свідчить те, що він з березня 2015 року по червень 2016 року отримав 13 стягнень, з них 9 безпосередньо в Біленьківській виправній колонії (№ 99). Незважаючи на те, що на теперішній час стягнення зняті та погашені у встановленому законом порядку, проте враховуються судом як характеристика поведінки засудженого протягом всього періоду відбування покарання.

Хоча ОСОБА_5 працевлаштований, однак суд не може не врахувати, що згідно довідки про індивідуальну оцінку ризиків від 02.03.2017 р., що міститься в особовій справі засудженого, ОСОБА_5 характеризується негативно, до праці ставиться неналежно, не виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. При цьому начальник відділення СПС та психолог зазначили про необхідність визначення для нього закритих умов.

Суд також враховує, що у програми диференційованого виховного впливу засуджений просив його зарахувати у травні 2017 року, тобто у час, що передує зверненню з даним поданням. Обґрунтовано пояснити зміст цих програм у судовому засіданні засуджений не зміг.

Суд враховує, що у матеріалах особової справи наявна постанова про накладення дисциплінарного стягнення від 01.12.2016 р., яка не відображена ані в поданні, ані в характеристиці, ані в довідці про стягнення та заохочення. За її змістом засуджений намагався сховати мобільний телефон, що є грубим порушенням умов відбування покарань. Хоча згідно даної постанови з засудженим проведено лише профілактичну бесіду, яка фактично не є дисциплінарним стягненням, однак дане порушення враховується судом як характеристика поведінки засудженого за увесь час відбування покарання.

За вироком суду ОСОБА_5 має цивільний позов на суму 13562,00 грн., хоча матеріали подання відомостей про це не містять. Даний позов дотепер у повному обсязі залишається невідшкодованим.

Попередня характеристика від 14.09.2016 р. відносно ОСОБА_5 є посередньою.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 у свої поясненнях свідомо та неправдиво повідомляв суд про факт визнання своєї провини, визнання позову під час розгляду кримінального провадження у суді, однак вирок суду вказує на зворотнє. Сумнівними виглядають твердження засудженого щодо розкаяння, оскільки у судовому засідання він висловив жаль лише щодо того, що були витрачені гроші. Фактично й на теперішній час з пояснень засудженого вбачається невизнання ним своєї вини.

Таким чином, суд констатує, що засуджений ОСОБА_5 не у повній мірі виконує обов`язки, визначені у ч. 3 ст. 107, ст. 118 КВК України та розділу ІІІ Правил внутрішнього розпорядку установи виконання покарань, а його поведінка протягом часу відбування покарання не була стабільно позитивною та активною.

На переконання суду необхідні корективи як у поведінку засудженого так і у його соціально-психологічні властивості у достатній мірі ще не внесені, готовності до самокерованої правослухняної поведінки на теперішній час суд не вбачає.

На фоні вищевикладених обставин, сумнівними та передчасними виглядають твердження адміністрації колонії про те, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та перевиховання і заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання адміністрації колонії про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Запорізький районний суд Запорізької області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1