У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 жовтня 2017 року м. Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси - ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

слідчого - ОСОБА_4 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши клопотання слідчого в ОВС другого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Одесі, громадянин України, перебуваючий на посаді головного спеціаліста по контролю за виконанням рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, одружений, маючий на утримані двох неповнолітніх дітей 1999 р.н. та 2002 р.н., раніше не судимий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_2 ,

- у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

В С Т А Н О В И В:
До слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси, надійшло клопотання слідчого в ОВС 2 СВ управління з РКП слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Одеської області ОСОБА_4 погодженого з прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, з наступних підстав.

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у тому, що він будучи головним спеціалістом по контролю за виконанням рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській област одержав для себе, неправомірну вигоду за вчинення та не вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого йому службового становища, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з вимаганням, за наступних обставин.

Так, заступник начальника головного територіального управління юстиції в Одеській області начальник державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_8 за попередньою змовою із головним спеціалістом по контролю за виконанням рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального підрозділу управління юстиції в Одеській області ОСОБА_5 , та іншими особами, організували злочинну схему спрямовану на отримання неправомірної вигоди із зацікавлених сторін виконавчих проваджень.

12.09.2017 о 14 год. на виконання незаконної вимоги ОСОБА_5 , який узгоджував свої дії з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , перебуваючи неподалік КУ «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» за адресою вул. Канатна, 27, в м. Одесі зустрівся з особою, матеріли стосовно котрого виділено в окреме провадження та передав в якості неправомірної вигоди останньому частину грошових коштів з раніше обумовленої сумі у 1 000 (одну тисячу) доларів США, а саме у сумі 500 (п`ятсот) доларів США, з метою її подальшої передачі ОСОБА_5 та ОСОБА_8 за винесену постанову про зняття арешту з банківського рахунку № НОМЕР_1 відкритому у ПАТ «Укрсоцбанк», ГО «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів», накладеного відповідно до ухвали Господарського суду Одеської області від 17.05.2017 у справі № 916/28/16.

Крім того, 26.09.2017 о 11 год. 45 хв. ОСОБА_9 прибув до приміщення державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, що розташоване за адресою площа Дерев`янка, 1 в м. Одесі, де при зустрічі з ОСОБА_10 передав останньому в якості неправомірної вигоди грошові кошти у сумі 6 000 (шість тисяч) доларів США за вжиття заходів спрямованих на затягування виконання виконавчого провадження № 33886394 про стягнення (солідарно) з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на користь ПАТ «Марфінбанк» боргу у сумі 3 203 488 (три мільйони двісті три тисячі чотириста вісімдесят вісім) гривень та затягування виконання виконавчого провадження № 39702404, що знаходиться у другому Суворовському відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про стягнення (солідарно) з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 на користь ПАТ «УКРСИББАНК» боргу у сумі 700 899 (сімсот тисяч вісімсот дев`яносто дев`ять) гривень.

28.09.2017 приблизно о 17 год. 30 хв. ОСОБА_8 перебуваючи за адресою АДРЕСА_3 зустрівся з ОСОБА_5 та у ході зустрічі останній передав ОСОБА_8 частину раніше отриманої від ОСОБА_9 неправомірної вигоди, яка складала 4 000 (чотири тисячі) доларів США за позитивне вирішення питань з приводу виконавчих проваджень стосовно клієнтів ОСОБА_9

28.09.2017 о 20 год. 16 хв., перебуваючи на автостоянці, що знаходиться біля кафе «Цветок Вероны» за адресою вул. Маршала Бабаджаняна, 17а, в м. Одесі ОСОБА_8 був затриманий працівниками прокуратури Одеської області та УСБУ в Одеській області, а предмет неправомірної вигоди у сумі 4 000 (чотири тисячі) доларів США виявлено у салоні автомобіля його дружини ОСОБА_15 , а саме у автомобілі марки «Тойота», моделі «Рав 4», державний номерний знак НОМЕР_2 .

28.09.2017 року о 20 год. 43 хв. ОСОБА_5 затриманий за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України складено 29.09.2017 та в той же день вручено останньому та його захисникам.

Крім цього, через канцелярію Приморського районного суду м. Одеси захисник ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді в порядку ст. 206 КПК України із скаргою на незаконне затримання, в якій вказав, що затримання ОСОБА_5 було здійснене в порушення вимог кримінального процесуального кодексу України, а також із порушеннями ст. ст. 5, 13 Конвенції про захист прав та основоположних свобод. Так, на ОСОБА_5 не було очевидних ознак, які б вказували на те, що він винив злочин, як і не було очевидців такої події, при затриманні порушили право на захист підозрюваного, несвоєчасно повідомили про причину затримання, не роз`яснили право не давати свідчення проти себе у відповідності до ст. 63 Конституції України.

Прокурор та слідчий підтримали клопотання про застосування запобіжного заходу, вказавши на наявність відповідних ризиків, що ОСОБА_5 порушить покладені на нього процесуальні обов`язки. У задоволенні скарги на незаконне затримання просили відмовити, оскільки вона не відповідає дійсності, і факти викладені в ній є надуманими.

Підозрюваний заперечив проти клопотання підтримав думку захисника.

Крім цього, захисник ОСОБА_6 вказав, на відсутність ризиків застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_7 , підтримав думку іншого захисника, а також вказав на невідповідність кваліфікації дій підозрюваного, згідно із Законом про кримінальну відповідальність. Вказав на відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України.

Дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання слідчого, заслухавши думку учасників судового розгляду, приходжу до висновку, про необхідність в рамках розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, здійснити розгляд скарги на незаконне затримання ОСОБА_5 , вирішення якої в даному випадку є нерозривно пов`язане із клопотанням сторони обвинувачення, та має важливі правові наслідки для розгляду клопотання по суті.

Так, у ст. 206 Кримінального процесуального Кодексу України вказані загальні обов`язки слідчого судді щодо захисту прав людини, так у відповідності до ч. 1 вказаної статті кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.
Стаття 29 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. У разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи його перепинити уповноважені на те законом органи можуть застосувати тримання особи під вартою як тимчасовий запобіжний захід, обґрунтованість якого протягом сімдесяти двох годин має бути перевірена судом. Затримана особа негайно звільняється, якщо протягом сімдесяти двох годин з моменту затримання їй не вручено вмотивованого рішення суду про тримання під вартою. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання, роз`яснено його права та надано можливість з моменту затримання захищати себе особисто та користуватися правовою допомогою захисника. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання. Про арешт або затримання людини має бути негайно повідомлено родичів заарештованого чи затриманого.
У відповідності до ч. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікання встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.
Крім цього, як вбачається із практики Європейського суду з прав людини, згідно з пунктом 4 статті 5 Конвенції затримана чи взята під варту особа має право ініціювати провадження з метою перевірки судом процесуальних і матеріально-правових умов, які є неодмінними для забезпечення «законності» у значенні пункту 1 статті 5 Конвенції позбавлення її свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, та легітимність мети, з якою здійснювалися це затримання і подальше тримання під вартою (див. справу «Ґраусліс проти Литви» (Grauslys v. Lithuania), заява № 36743/97, пункти 5155, від 10 жовтня 2000 року). 48. У пункті 4 статті 5 зазначено, що «суд без зволікання встановлює законність затримання». Ця вимога містить два аспекти: по-перше, можливість здійснення судового контролю має забезпечуватися невдовзі після взяття особи під варту і, в разі необхідності, з розумною періодичністю надалі. По-друге, таке провадження має здійснюватися з належною старанністю (див. справу «Худобін проти Росії» (Khudobin v. Russia), заява № 59696/00, п. 115).

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого корупційного кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 368 КК України, відповідальність за яке передбачена у вигляді позбавлення волі строком до 10 років, при цьому вірність кваліфікації дій підозрюваного не є обов`язком слідчого судді на такій стадії кримінального провадження. Обов`язком суду, в даному випадку є перевірка наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила правопорушення, і такі підстави можуть переконати стороннього спостерігача у цьому. Така позиція також відповідає і позиції Європейського суду з прав людини який в своєму рішенні у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства", зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу, сприяти якому має й тримання під вартою.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_5 підтверджується заявою ОСОБА_9 від 22.08.2017; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 22.08.2017; копією запиту ГО «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів» адресованого начальнику Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_16 ; копією відповіді начальника Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_16 на запит ГО «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів»; довіреністю від 04.01.2017; заявою ОСОБА_9 від 11.09.2017; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 11.09.2017; протоколу додаткового допиту свідка ОСОБА_9 від 28.09.2017; протоколом огляду місці події від 28.09.2017; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 29.09.2017; протоколом обшуку від 28.09.2017; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 28.09.2017.

Згідно з ч. 1 ст. 208 КПК України уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках:
1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення;
2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин;
3) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України.
Слідчим у клопотанні вказано, що у процесі освідування на долонях рук ОСОБА_5 виявлено світіння характерне тому, яким помічаються предмети неправомірної вигоди. Слідчий суддя не вбачає іншого джерела походження такого світіння, окрім того, що вказується стороною обвинувачення. Заперечення даного факту є способом захисту від підозри.

Відповідно до ч. 4 ст. 208 КПК України уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.
У ст. 210 КПК України вказано, що уповноважена службова особа зобов`язана доставити затриману особу до найближчого підрозділу органу досудового розслідування, в якому негайно реєструються дата, точний час (година і хвилини) доставлення затриманого та інші відомості, передбачені законодавством.
Відповідно до ч 1 ст. 211 КПК України строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду не може перевищувати сімдесяти двох годин з моменту затримання, який визначається згідно з вимогами статті 209 цього Кодексу.
При цьому, у п. 1 ч. 1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення.
У частині 2 ст. 278 КПК України зазначено, що письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання.
Так, ОСОБА_5 затримали о 20 год. 43 хв., протокол затримання слідчим складено о 03 год. 30 хв., з урахуванням складності кримінального провадження, та наявності великої кількості слідчих (розшукових) дій, слідчий суддя вважає, що порушень при затриманні ОСОБА_5 органом досудового розслідування не допущено.

Метою застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 є забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Згідно із ст. 177 КПК України, підставою для знаходження особи під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні нею суспільно-небезпечного діяння, а також наявність відповідних ризиків, що у разі не застосування запобіжного заходу особа може вчинити дії, які будуть перешкоджати ефективному кримінальному провадженню протягом розумного строку.
Таким чином, для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 є наявність обґрунтованої підозри у вчинені ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, на даний час, є всі підстави вважати, що ОСОБА_5 з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєння тяжкого злочину, може переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, на підтвердження якого вказує і той факт, що ОСОБА_5 зареєстрований за однією адресою, фактично проживає за іншою, однак при зміні місця проживання особою, встановлений обов`язок його реєстрації, дане положення є обов`язковим, не тільки з точки зору формування соціальної політики в конкретній адміністративно-територіальній одиниці, а і з метою забезпечення дотримання вимог законності, збереження правопорядку, та забезпеченням належної роботи правоохоронної системи, розшуком злочинців, осіб, які ухиляються від виконання судових рішень, таким чином, відсутність зареєстрованого місця проживання свідчить про наявність ризику передбаченого п.1ч.1 ст. 177 КПК України.
Крім того, слідчий суддя приходить до висновку, що діяння, яке ставиться у підозру ОСОБА_5 передбачає незаконне застосування своїх службових повноважень, та свідчить про наявність ризику передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо можливості знищення, приховання чи спотворення будь-яких речей чи документів, які можуть мати істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Як зазначає орган досудового розслідування, до отримання першої частини неправомірної вигоди був залучений інший співробітник державної виконавчої служби, що на думку слідчого судді, підтверджує факт, у разі перебування ОСОБА_5 на свободі останній впливатиме на зазначену особу з метою схиляння до надання останнім неправдивих показань задля уникнення кримінальної відповідальності. Даний ризик є обґрунтованим виключно у світлі того, що така особа поки що не встановлена, та її покази стороною обвинувачення ще не отримані.

При врахуванні майнового стану ОСОБА_5 слідчий суддя звертає увагу на те, що відповідно до поданої декларації за 2016 рік, заробітна плата ОСОБА_5 отримана за основним місцем роботи склала 15 757 гривень, тобто щомісячно останній отримував приблизно 1 313 гривень. У протоколі допиту в якості підозрюваного ОСОБА_5 вказав, що його місяця заробітна плата складає 7 800 гривень.

Також, сторона обвинувачення вказує на те, що останній був затриманий безпосередньо після розподілення між ОСОБА_8 неправомірної вигоди отриманої від ОСОБА_9 та частина неправомірної вигоди у сумі 2 000 доларів США виявлено та вилучено під час обшуку його квартири.

Крім того, як вказує слідчий, під час обшуку у квартирі, в якій мешкає ОСОБА_5 виявлено та вилучено 2 590 (дві тисячі п`ятсот дев`яносто) доларів США.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_5 з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєння умисного, тяжкого, корупційного злочину може переховуватись від органів досудового розслідування.

Також, як вбачається із практики Європейського суду з прав людини, суд признає, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення в крайньому випадку протягом деякого терміну.

Крім цього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, повинен бути застосований у разі, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

В нинішній час, одним із основних напрямів державної політики є захист суспільства від корупційних ризиків, виявлення та викорінення корупції в умовах євроінтеграції.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 має корупційний характер, пов`язаний із вимаганням неправомірної вигоди, а тому суспільний інтерес в даному випадку нівелює принцип поваги до особистої свободи підозрюваного, при наявності вище перелічених ризиків.
З урахуванням вище викладеного, приходжу до висновку про неможливість жодного із більш м`яких запобіжних заходів забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, тому застосування тримання під вартою, на даному етапі є виправданим. Таким чином, клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Зважаючи на положення ч. 3 ст. 183 КПК України, враховуючи особу підозрюваного, його майнового стану, розмір неправомірної винагороди, який ставиться у підозру ОСОБА_5 вважаю за необхідне визначати розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України понад меж передбачених п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Керуючись ст.ст.132, 176, 177, 178, 183, 186, 187, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України,слідчий суддя -

У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого в ОВС другого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Визначити розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 3125 (три тисячі сто двадцять п`ять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме: 5 000 000 (п`ять мільйонів) гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на рахунок ТУ ДСА України в Одеській області, з призначенням платежу: застава за підозрюваного; справа № 522/17966/17 провадження по справі 1-кс/522/18716/17.

Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати до слідчого, прокурора за кожною вимогою у розумні строки;

2) не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин не повідомив про причину своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Строк дії ухвали слідчого судді становить 60 (шістдесят днів) і обчислюється з моменту фактичного затримання особи, тобто з 29 вересня 2017 року.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 27 листопада 2017 року.

У задоволенні скарги ОСОБА_6 на незаконне затримання - відмовити.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

01.10.2017