Справа № 296/3300/18
У Х В А Л А
Іменем України

13 квітня 2018 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянув клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Житомирській області підполковника юстиції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Житомирській області підполковник юстиції ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про арешт майна в обґрунтування якого зазначив, що начальник оперативного відділу Райківської виправної колонії №73 Житомирської області ОСОБА_4 за безперешкодне пронесення та переміщення на територію виправної колонії посилок та передач систематично вимагає від ув`язнених неправомірну вигоду.

В ході досудового розслідування встановлено, що 29.03.2018 гр. ОСОБА_5 підготувала та через послуги ТОВ «Нова Пошта» передала посилку з напоями та продуктами харчування на ім`я засудженого ОСОБА_6 , який відбуває покарання у Райківській виправній колонії №73. У той же день, під час особистої зустрічі ОСОБА_4 висунув ОСОБА_6 вимогу за безперешкодне отримання вказаної посилки придбати йому мобільний телефон марки «HUAWEI» вартістю 6000 гривень. За вказівкою ОСОБА_4 , зазначений телефон, потрібно було надіслати через ТОВ «Нова Пошта» у відділення №1 в с. Демидів, Вишгородського р-ну, Київської обл. на ім`я ОСОБА_7 . 31.03.2018 ОСОБА_5 придбала та у той же направила на вказану ОСОБА_4 адресу мобільний телефон марки «HUAWEI», модель «CAN-L11», ІМЕІ1: НОМЕР_1 та ІМЕІ2: НОМЕР_2 , S/N НОМЕР_3 .

10.04.2018 до слідства звернулась гр. ОСОБА_8 із заявою про добровільну видачу мобільного телефону марки «HUAWEI», модель «CAN-L11», ІМЕІ1: НОМЕР_1 та ІМЕІ2: НОМЕР_2 , S/N НОМЕР_3 , який їй 06.04.2016 подарував її знайомий ОСОБА_4 .

Таким чином, зазначені речі мають суттєве значення для встановлення обставин у даному кримінальному провадженні, так як можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час даного кримінального провадження, тобто містять ознаки речових доказів, які, згідно з ч. 2 ст. 84 КПК України, є одним з джерел доказів у кримінальному провадженні.

У зв`язку з вищезазначеним, у органу досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження такого майна, виникла необхідність в накладенні на нього арешту, так як незастосування зазначеного засобу забезпечення кримінального провадження, може призвести до негативних наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд клопотання у його відсутність. Клопотання підтримує та просить задовольнити.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження майном, щодо якого є достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом, чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його пошкодження, знищення, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи. Виходячи із змісту зазначеної норми закону можна дійти висновку, що майно на яке можливо накласти арешт не обов`язково повинно перебувати у власності підозрюваного, обвинуваченого, а може перебувати у власності третіх осіб, що також випливає з положень ст. 174 КПК України, де арешт майна може бути скасований за клопотанням «підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження».

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 КПК України, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено. Однак, у зв`язку з тим, що наступний після обшуку день, а саме 11 лютого 2018 року є вихідний (неділя), строки подання клопотання про накладення арешту поновлюються.

На підставі викладеного та ґрунтуючись на матеріалах кримінального провадження, вважаю, що наявні усі підстави для накладення арешту на майно про яке йдеться у клопотанні з метою запобігання його пошкодження, відчуження третім особам, забезпечення проведення відповідного експертного дослідження та попередження настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Керуючись ст. ст. 40, 131-132, 170-171, 172, 173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно добровільно надане громадянкою ОСОБА_8 , а саме мобільний телефон марки «HUAWEI», модель «CAN-L11», ІМЕІ1: НОМЕР_1 та ІМЕІ2: НОМЕР_2 , S/N НОМЕР_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1