АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/790/ 1775/17 Слідчий суддя: ОСОБА_1
Справа № 635/8674/16-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія ст. 193 КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

підозрюваного - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Харківської області ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0001337 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та застосовано до ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави ,-

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0001337 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та застосовано до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі 128 000 (сто двадцять вісім тисяч) гривень.
Слідчий суддя приймаючи таке рішення послався на доведеність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, та існування передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, які неможливо уникнути шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Вважаючи рішення слідчого судді необгрунтованим в частині визначення застави, прокурор подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2017 року скасувати та ухвалити нову, якою обрати стосовно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави. В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що 26.10.2017 року внесений визначений слідчим суддею розмір застави. Слідчим суддею не було враховано тяжкості покарання, що загрожує ОСОБА_9 , та ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Не прийнято до уваги, що ОСОБА_9 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння залишив місце скоєння дорожньо-транспортної події та лише наступного дня був затриманий співробітниками поліції.
В подальшому прокурор доповнила апеляційну скаргу тими обставинами, що дії підозрюваного перекваліфіковані на ч. 3 ст. 286 КК України.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, яка просила задовольнити апеляційну скаргу, думку захисника та підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційних вимог, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав. В провадженні СУ ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження за № 0001337, відомості за яким були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. 23.10.2017 року про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повідомлений ОСОБА_9 , а саме про те, що він 22.10.2017 року близько 19.40 керував технічно справним автомобілем, належним йому на праві свідоцтва про реєстрацію транспортним засобом автомобілем «ВМW-520» регістаційний номер НОМЕР_1 , та рухався зі сторони автодороги «Київ-Харків-Довжанський» по вул. Салтівське Шосе в напрямку пр. Ювілейний у м. Харкові зі швидкістю приблизно 150 км/год, тобто з явним перевищенням допустимої швидкістю у населеному пункті. Під час руху по вказаній вулиці в районі буд. №173 ОСОБА_9 , діючи необережно, не обрав безпечної дистанції до автомобілю «ЗАЗ-1105» р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_10 , що рухався попереду нього в попутному напрямку, чим грубо порушив вимоги п.п. 13.1 та п.12.4 Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен: 12.4 У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год. 13.1. Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливості вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримував безпечної дистанції та безпечного інтервалу; та допустив зіткнення з задньою частиною вказаного автомобілю, після чого автомобіль «ЗАЗ-1105» виїхав за межі проїжджої частини на ліве узбіччя наступним наїздом на перешкоду у вигляді кущів лісосмуги. Внаслідок дорожньо-транспортної події водій автомобіля «ЗАЗ-110

р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_10 отримав тяжкі тілесні ушкодження, а саме: тяжка відкрита черепно мозкова травма, забій головного мозку важкого ступеню зі здавленням двухсторонніми субдуральними гематомами, контузії правопотилично-скроневої області, забій базально стволових структур мозку. Крім того, внаслідок дорожньо-транспортної події пасажир автомобіль «ЗАЗ-1105» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_11 отримав тяжкі тілесні ушкодження саме: забій головного мозку, перелом основи черепу, набряк головного мозку пластинчата субдуральна гематома зправа, закрита трава грудини, перелом ребра зліва, травматичний шок. Порушення вимог п.п. 13.1 та 12.4 Правил дорожнього руху України

ОСОБА_9 виразилися в тому, що він керуючи технічно справи

автомобілем «ВМW-52df 10» р.н. НОМЕР_1 під час керування транспортним засобом не врахував дорожню обстановку, рухався зі швидкістю, що перевищив допустиму в населеному пункті, обрав небезпечну дистанцію до автомобілю «ЗАЗ 1105» р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_10 , що рухався попереду нього у попутному напрямку та допустив з ним зіткнення, що спричинило вищевказані тяжкі наслідки.

Відповідно до наданих матеріалів слідчим суддею на час розгляду клопотання встановлена наявність обгрунтованої підозри ОСОБА_9 , проте, вказана обставина прокурором, яка звернулася з апеляційною скаргою, не спростовується, тому, враховуючи положення ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Прокурор зазначила, що слідчим суддею не було враховано тяжкості покарання, що загрожує ОСОБА_9 , та ризики, які передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Проте, зі змісту ухвали слідчого судді вбачається, що слідчим суддею на підставі матеріалів клопотання встановлена наявність саме цих ризиків, та врахована можлива тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_9 у випадку визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення. Звертаючись до слідчого судді, сторона обвинувачення у клопотанні не зазначала, що підозрюваний на момент дорожнього-транспортної пригоди перебував в стані алкогольного сп`яніння, а слідчий у судовому засіданні пояснив, що обстеження ОСОБА_9 на стан алкогольного сп`яніння не проводилося у зв`язку зі спливом тривалого часу з моменту події до явки останнього до поліції. Про перебування ОСОБА_9 в стані сп`яніння також відсутнє посилання і у повідомленні про підозру. У клопотанні також не було відображено, що ОСОБА_9 залишив місце скоєння дорожньо-транспортної події та лише наступного дня був затриманий співробітниками поліції, як про це зазначає прокурор в апеляційній скарзі. Таким чином, слідчим суддею клопотання органу досудового розслідування було розглянуто у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 26 КПК України в межах тих доводів, що були вказані в клопотанні слідчого, яке не було змінено, доповнено, або замінено іншим.
Крім того, ч. 4 ст. 183 КПК України передбачає, що слідчий суддя має право, а не обов`язок, не визначати розміру застави у кримінальному провадженні лише у трьох випадках, а саме: щодо злочину, вчиненому із застосуванням насильства, або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людей; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обрався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
Матеріали клопотання, які були надані слідчому судді не містить жодних посилань на ці обставини, про що вірно зазначено у судовому рішенні, яке оскаржено.
Враховуючи, викладене, також приймаючи до уваги зміст клопотання прокурора, в якому немає вимог не визначати заставу, як альтернативний запобіжний захід, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги, і вважає необхідним зазначити, що інші обставини, на які посилався прокурор в апеляційній скарзі можуть бути підставою для ініціювання питання щодо зміни запобіжного заходу.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Харківської області ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2017 року стосовно ОСОБА_9 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий:
Судді: