справа № 489/5447/17
кримінальне провадження
№1-кп/489/220/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 лютого 2018 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва кримінальне провадження на підставі обвинувального акта відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новий Буг Миколаївської області, громадянина України, з освітою середньою технічною, працюючого неофіційно, неодруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7

встановив:
18.09.2016 близько 02:00 годині, ОСОБА_3 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 та з єдиним умислом, направленим на таємне заволодіння чужим майном, прийшли до складського приміщення ФОП « ОСОБА_9 », орендованого у ПП «Святокум», розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , та через паркан незаконно проникли до охоронюваної території ФОП « ОСОБА_10 ». Після чого, реалізуючи свій злочинний намір на таємне викрадення чужого майна, підійшли до складського приміщення, де ОСОБА_3 , по раніше визначеній домовленості залишився спостерігати за навколишньою обстановкою, а ОСОБА_8 через відкрите вікно незаконно проник до складського приміщення, де зі столу намагався таємно викрасти грошові кошти в розмірі 620,00 грн., що належать ОСОБА_6 , спричинивши останньому матеріальний збиток на вказану суму. Однак, свій злочинний намір ОСОБА_3 до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_8 було затримано працівниками державної служби охорони.

Суд визнає ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, тобто у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднаного з проникненням у приміщення, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Окрім того, 18.09.2016 близько 02:00 годині, ОСОБА_3 , знаходячись на охоронюваній території ФОП « ОСОБА_9 », яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , а саме на вулиці біля складського приміщення, по раніше визначеній домовленості з ОСОБА_8 направленій на таємне викрадення чужого майна, був помічений охоронцем ОСОБА_7 , який намагався його затримати. Однак ОСОБА_3 , в ході боротьби з ОСОБА_7 , яка виразилась в обхваті рукою в області шиї ОСОБА_7 з метою утримання, після пострілу останнього з пістолета в спину ОСОБА_3 , вибив з руки охоронця пістолет «Flober», вартістю 843,44 грн., який належить ФОП « ОСОБА_10 » та знаходився у охоронця на час несення служби, відкрито заволодів пістолетом. Після чого, зник з місця вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном - пістолетом на власний розсуд.

Суд визнає ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна (грабежі).
Обвинувачений визнав себе винним частково та показав, що в вересні 2016 року, в нічний час, за попередньою домовленістю між ним та ОСОБА_8 , вони проникли на територію складу, який розташований по вул. Автомобільній в м. Миколаєві, після чого ОСОБА_8 проник до приміщення, а він залишився чекати на вулиці для спостереження навколишньої обстановки, але був помічений охоронцем, який намагався його затримати. В ході сутички з охоронцем, яка відбулася на сходах, він рукою обхватив його в області шиї та в цей час охоронець вистрілив йому в спину з пневматичного пістолету. Після чого вибив пістолет з руки охоронця та заволодів ним. Потім покликав ОСОБА_8 і не почувши від нього відповіді з місця скоєння злочину зник, забравши пістолет з собою, який в подальшому під час затримання передав поліцейським.
Обвинувачений також показав, що охоронця не бив та насильницьких дій відносно нього не вчиняв, його дії були направлені лише на убезпечення себе від повторного заподіяння охоронцем шкоди його здоров`ю, так як той був озброєний. У вчиненому щиро кається.
Вина обвинуваченого ОСОБА_3 в інкримінованому діянні, крім визнання себе винним, підтверджується наступними дослідженими судом доказами.

Потерпілий ОСОБА_7 показав, що 18.09.2016 вночі, побачив на моніторі відеоспостереження, що на вході в торгівельну залу зникло світло. Він пішов перевірити лампу. З під сходів на нього вискочив чоловік в масці на голові та обхватом руки в області шиї обхватив його, сказавши що їх троє та спитав чиє кошти на базі. Витягнувши пістолет вистрілив обвинуваченому в область спини. Після чого, крутнувся і рука з пістолетом попала між перилами сходів від чого пістолет випав з руки, якого в подальшому підняв нападник та зник з ним із місця вчинення злочину. Після того, він викликав службу охорони, які затримали іншого учасника крадіжки в приміщенні складу.

Потерпілий зазначив, що обвинувачений ударів йому не наносив, а утримував лише обхватом руки за шию без удушення, а з метою втримання. Тілесних ушкоджень йому завдано не було, лише на руці після удару об перила сходів залишився синець.

Показами потерпілого ОСОБА_6 , який показав, що у вересні 2016 року, вночі йому подзвонив охоронець та сказав що на склад, який він орендує на вул. Автомобільний, відбувся напад. Коли він під`їхав до складського приміщення на місці вже знаходились працівники служби охорони, які затримали іншого учасника крадіжки. Обвинуваченого ОСОБА_3 в цей час на території складських приміщеннь не було, як повідомив охоронець він зник. Наступним днем виявили недостачу грошових коштів в сумі 620 гривень.

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 18.09.2017, згідно якого ОСОБА_6 заявив про те, що 18.09.2016 близько 02:45 годині, невстановлені особи, перебуваючи на території торгової бази, відкрито, із застосуванням фізичного насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я, заволоділи службовим пневматичним пістолетом «Flober» та мобільним телефоном «Samsung».

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 18.09.2017, згідно якого ОСОБА_6 заявив про те, що 18.09.2016 близько 02:45 години, невстановлена особа, перебуваючи на території торгової бази, відкрито проникла до вітрини торгівельного залу.

Протоколом огляду предмету від 18.09.2016, згідно якого було оглянуто пістолет-револьвер «Flobert» сріблястого кольору. Під час огляду ОСОБА_3 повідомив, що даний пістолет він підібрав на території підприємства, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , після того як охоронець випустив його в ході сутички між ними.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 18.09.2016, згідно якого ОСОБА_3 пояснив, що 18.09.2016 близько 02:45 години, він разом із ОСОБА_8 прибув до складу за адресою: АДРЕСА_3 , куди вони прибули з наміром скоєння крадіжки грошових коштів з каси. Для цього вони перелізли через паркан, після чого він допоміг ОСОБА_8 потрапити через вікно до складського приміщення, а сам залишився на вулиці спостерігати за оточуючою обстановкою. В цей час його виявив охоронець та в них почалася сутичка, в ході якої у охоронця випав на підлогу пістолет, яким ОСОБА_3 заволодів, після чого з місця скоєння злочину зник.

Актом інвентаризації готівкових грошових коштів від 17.09.2016, згідно якого при проведенні інвентаризації каси ФОП ОСОБА_6 виявлено нестачу грошових коштів в сумі 620,00 грн.

Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За вимогами ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Аналізуючи досліджені докази в сукупності, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, керуючись правом визначеним ст. 337 КПК України, суд вважає за необхідне вийти за межі висунутого ОСОБА_3 обвинувачення за ч. 2 ст. 186 КК України, в частині необхідності зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, враховуючи, що це покращує становище особи.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» під насильством, що не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілого при грабежі, слід розуміти умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я або незначної втрати працездатності, а також вчинення інших насильницьких дій (завдання удару, побоїв, незаконне позбавлення волі) за умови, що вони не були небезпечними для життя чи здоров`я в момент заподіяння.

Так, в ході судового розгляду встановлено, що обвинувачений не вчиняв насильницьких дій з умислом на заволодіння чужим майном - пневматичним пістолетом потерпілого.

З урахуванням досліджених доказів, суд розцінює дії обвинуваченого з утримання потерпілого обхватом руки в області шиї, як такі, що вчинені з метою уникнення затримання та не заподіяння потерпілим йому додаткової шкоди.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що будь-яких тілесних ушкоджень потерпілому завдано не було, при цьому обвинувачений не вчиняв інших насильницьких дій, які б утворювали склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а утримання потерпілого обхватом руки в області шиї вчинено не з метою заволодіння чужим майном, то суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_3 повинен нести відповідальність за ч. 1 ст.186 КК України, тобто за відкрите викрадення чужого майна, оскільки така кваліфікуюча ознака, як застосування насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, підтвердження в судовому засіданні належними доказами не знайшла, а висновки сторони обвинувачення викладені в обвинувальному акті на думку суду носять характер припущення, у зв`язку з чим не можуть бути покладені судом в основу обвинувачення.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше не судимий, працює неофіційно, неодружений, за місцем проживання характеризується добре. На обліках в психіатричній лікарні та в наркологічному диспансері не перебуває.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості ним скоєного, а саме скоєння тяжкого злочину та злочину середньої тяжкості, його особу, який раніше не судимий, характеризується добре, психічно та фізично здоровий.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність є щире каяття у скоєному.

Обставин, що обтяжують відповідальність не встановлено.

З урахуванням викладеного та з метою виправлення обвинуваченого і запобігання вчиненню ним нових злочинів, суд вважає необхідним призначити покарання у вигляді позбавлення волі.
Однак, приймаючи до уваги дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, його негативне ставлення до вчиненого, усвідомлення протиправності своїх дій, щире каяття у скоєному, суд вважає можливим на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, так як виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -

ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 та ч.1 ст.186 КК України та призначити йому покарання:

-за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;

-за ч. 1 ст. 186 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання ОСОБА_3 у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнивши його з під варти в залі суду.

В строк покарання, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати строк попереднього ув`язнення засудженого з 04.11.2017 по 21.02.2018, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Речові докази: 2 пари рукавичок шерстяних знищити; пістолет «Ekol Viper 4.5 Chrome» - повернути власнику; DVD диск залишити в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1