Справа № 191/1742/17
Провадження № 1-кп/191/271/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 жовтня 2017 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001671 від 24 вересня 2016 року відносно:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Солоне, Вільнянської району, Запорізької області, громадянин України не працює, неодружений, який зареєстрований адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше судимий:

- 10.06.2006 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.185, ч.3 ст. 185, ст.70, ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді позбавлені волі на строк 3 роки, відповідно до ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений іспитовим строком 2 роки;

- 12.09.2007 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 ч.1 ст.70 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки, відповідно до ст.71 КК України частково приєднано покарання за вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 10.06.2006 року, та загальний термін відбуття покарання 3 роки 1 місяць;

- 31.08.2009 року звільнений з Комісарівської виправної колонії Луганської області, по постанові Перевальського районного суду, невідбутий строк покарання 1 рік 4 місяці 7 днів;

- 04.05.2012 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч.3 ст. 185, ч.2 ст.185 ст. 70 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки;

- 10.11.2014 року звільнений з Каменської виправної колонії Запорізької області № 101, по визначенню Вільнянського районного суду 31.10.2014 ст. 81 у вигляді умовно достроково, невідбутий термін 4 місяці 29 днів;

- 19.01.2016 року вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки;

- 30.05.2016 року вироком Апеляційного суду Запорізької області вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 19.01.2016 року в частині призначеного покарання скасовано, призначено ОСОБА_3 покарання за ч.3 ст.185 КК України позбавлення волі на строк 3 роки, в решті вирок залишено без змін; відбуває покарання в державній установі «Оріхівська виправна колонія (№88)»,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289, ч.3 ст. 185 КК України, за участю в судовому розгляді: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , будучи раніше неоднарозово судимий за умисні корисливі злочини, маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, та повторно вчинив умисні, тяжкі кримінальні правопорушення, з корисливих мотивів.

24 вересня 2016 року, о 02.00 годині, з метою реалізації злочинного умислу спрямованого на незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднаного з проникненням у інше сховище, прийшов до подвір`я С(Ф)Г «Червоне Агро», розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, смт. Славгород, вул. Заводська, буд. 79, де знаходився автомобіль «ВАЗ-21013», 1983 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , червоного кольору який належні ОСОБА_5 , та за допомогою ключів які знаходились в замку запалювання привів в дію двигун автомобілю на якому покинув місце вчинення злочину та розпорядився ним на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_5 , відповідно до висновку експерта № 27/03 матеріальну шкоду на суму 17683 грн. 00 коп.

Кримінальна відповідальність за діяння, що містить склад кримінального правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, передбачена ч.2 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане з проникненням в інше сховище, вчинене повторно.

Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_3 24 вересня 2016 року, о 02.00 годині, знаходячись на території подвір`я С(Ф)Г «Червоне Агро», розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, смт. Славгород, вул. Заводська, буд. 79, маючи злочинний умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу через незачинені двері проник до приміщення складу, звідки таємно, умисно, на свою користь, викрав майно потерпілого ОСОБА_5 : зварювальний апарат марки «Дніпро-М САБ-258» 2014 року випуску, відповідно до висновку експерта № 28/03 вартістю 1053 грн., болгарку марки DWT WS22-230D, відповідно до висновку експерта № 28/03 вартістю 1231 грн, болгарку марки DWT ОР -180 Т., 2015 року випуску, відповідно до висновку експерта №28/03 вартістю 1247 грн.

Після чого з викраденим майном з місця скоєння злочину зник та розпорядився вказаним майном на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_5 , загальні матеріальні збитки, які відповідно до висновку експерта № 28/03 становлять 3531 гривні.

Кримінальна відповідальність за діяння, що містить склад кримінального правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, передбачена ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням в інше сховище, вчинене повторно.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав в повному обсязі, та пояснив суду фактичні обставини справи, щодо вчиненого ним протиправного діяння, які відповідають обставинам, викладеним в обвинувальному акті.

В ході судового розгляду в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 свої пояснення надав, підтвердив події скоєних кримінальних правопорушень та просив суд призначити покарання відповідно до закону пов`язане з позбавленням волі, про що також суду надав заяву.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про розгляд кримінального провадження у спрощеному порядку. Обвинувачений ОСОБА_3 не заперечував проти розгляду кримінального провадження у спрощеному порядку.

Оскільки учасники судового провадження не оспорювали обставин вчиненого кримінального правопорушення та не заперечували проти судового розгляду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, відтак, у відповідності до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. За таких обставин суд прийняв рішення про проведення судового розгляду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку. Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показаннями обвинуваченого, наданими ним безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованого ОСОБА_3 діяння і ніким не оспорюються, суд приходить до висновку, що своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення передбачені: ч.2 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане з проникненням в інше сховище, вчинене повторно; ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням в інше сховище, вчинене повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Насамперед, суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення, які відповідно до положень ст. 12 КК України відносяться до категорії злочинів: ч.2 ст. 289 КК України тяжкий злочин, ч.3 ст. 185 КК України тяжкий злочин.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_3 раніше судимий, не працює, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття у скоєному.

Під час судового розгляду даного кримінального провадження обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Виходячи з проаналізованих даних про особу ОСОБА_3 у їх сукупності, з урахуванням ступеню тяжкості вчинених останнім кримінальних правопорушень та обставин, що пом`якшують покарання, які приведені вище, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 має бути призначено покарання у виді позбавлення волі в межах строку, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 289 КК України та позбавлення волі в межах строку, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, так як, саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.

Відповідно до частини 1 статті 70 КК України, при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 вчинив декілька кримінальних правопорушень, а тому суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому остаточне покарання за правилами ч.1 ст.70 КК України, тобто за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 4 ст. 71 КК, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від не відбутої частини покарання за попереднім вироком.
Призначаючи покарання за сукупністю вироків, суд до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднує не відбуту частину покарання за вироком Апеляційного суду Запорізької області від 30.05.2016 року, та остаточно призначає ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років один місяць.

Витрати на залучення експерта по справі не заявлено.

Відповідно до положень ч.3,ч.5, п.7, ч.9 ст.100 КПК України - документи, які надані суду з матеріалами кримінального провадження зберігаються в суді.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений, шкода потерпілому відшкодована в повному обсязі.

Речові докази відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України: які відповідно до постанови про долучення до кримінального провадження речових доказів від 24.09.2016 року та зберігальної розписки передано на відповідальне зберігання ОСОБА_5 : автомобіль «ВАЗ-21013», 1983 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , зварювальний апарат марки «Дніпро-М САБ-258», дві болгарки марки DWT WS22-230D та DWT ОР -180 Т, повернути ОСОБА_5 .

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 70, 100, 118, 124, 368, 374, 394 КПК України,

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання:

за ч. 2 ст. 289 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації особистого майна;

за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації особистого майна.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України призначити ОСОБА_3 покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини призначеного вироком Апеляційного суду Запорізької області від 30.05.2016 року за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі, остаточно визначивши покарання у виді 5 (п`яти) років та 1 (одного) місяця позбавлення волі без конфіскації особистого майна, з поміщенням ОСОБА_3 до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Строк відбування покарання відраховувати з 21 лютого 2017 року.

Речові докази у кримінальному провадженні: автомобіль «ВАЗ-21013», 1983 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , зварювальний апарат марки «Дніпро-М САБ-258», дві болгарки марки DWT WS22-230D та DWT ОР -180 Т, повернути ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для засудженого - протягом тридцяти днів з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1