Справа № 161/7559/17 Провадження №11-кп/773/124/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.3 ст. 185 КК УКраїни Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 березня 2018 року м. Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали кримінального провадження, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 листопада 2017 року щодо ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И В:
Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Борислав, Львівської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, не маючого на утриманні осіб, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- вироком Бориславського міського суду Львівської області від 19 травня 2011 року за ч.2 ст.186, ч.1 ст.187 КК України та звільненого 24 березня 2015 року по відбуттю покарання;

- вироком Володимирецького районного суду Рівненської області від 05 травня 2017 року за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

засуджено:

- ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, ОСОБА_7 в строк покарання, призначеного по даному вироку, зараховано, шляхом часткового складання, частково відбуте покарання за попереднім вироком від 05 травня 2017 року Володимирецького районного суду Рівненської області та призначено остаточно до відбуття, покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 2 місяці.

До набрання вироком законної сили застосовано щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк відбуття покарання обчислено рахувати з моменту взяття під варту, тобто з 16 листопада 2017 року.

Вирішено питання про речові докази та судові витрати.

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 , будучи раніше судимим за скоєння злочину проти власності, за що має незняту та непогашену судимість, на шлях виправлення та перевиховання не став та знову скоїв кримінальне правопорушення проти власності.

Так, ОСОБА_7 близько 18-ої години 20 хвилин 06 квітня 2017 року з корисливих мотивів, з умислом на незаконне заволодіння майном, через незамкнені двері, незаконно проник у приватний житловий будинок АДРЕСА_1 , звідки повторно таємно викрав чуже майно, а саме: планшет марки «Айпад», вартістю 4901 гривень 38 копійок, грошові кошти в сумі 100 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 06 квітня 2017 року становить 2715 гривень 70 копійок, а також грошові кошти у сумі 3000 гривень, а всього майна на загальну суму 10617 гривень 08 копійок, заподіявши потерпілому ОСОБА_8 майнової шкоди в зазначеному розмірі.

В поданій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи кваліфікації дій обвинуваченого, вказує, що вирок є незаконним та необґрунтованим, підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Так, призначаючи ОСОБА_7 покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, застосувавши принцип часткового складання покарань. Просить вирок Луцького міськрайонного суду від 16 листопада 2017 року щодо ОСОБА_7 скасувати і постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі. Вирок Володимирецького районного суду Рівненської області щодо ОСОБА_7 від 05 травня 2017 року виконувати самостійно.
Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, прокурора, який підтримав подану ним апеляційну скаргу, обвинуваченого, який проти задоволення апеляційної скарги не заперечував, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Судом першої інстанції матеріали кримінального провадження за згодою учасників судового провадження розглянуті в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.
Встановлені судом фактичні обставини вчинених кримінальних правопорушень та їх кваліфікація є правильною.
При цьому, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин та добровільність їх позиції.

Разом з тим, посилання прокурора на неправильне застосування судом першої інстанції кримінального закону, а саме ч. 4 ст.70 КК України, є обгрунтованим.

Вироком Володимирецького районного суду Рівненської області від 05 травня 2017 року ОСОБА_7 засуджений зач.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання із встановленням іспитового строку 2 роки.

При цьому, в оскаржуваному вироку суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, яке слід відбувати реально. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів зараховано, шляхом часткового складання, частково відбуте покарання за вироком Володимирецького районного суду Рівненської області від 05 травня 2017 року, остаточно призначено обвинуваченому до відбуття покарання у виді 3 років 2 місяць позбавлення волі.

Однак, поза увагою місцевого суду залишились роз`яснення, які містяться в п.23 постанови Пленуму ВСУ від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно яких, коли до особи застосовано звільнення від відбування покарання у відповідності зі ст. 75 КК України і до постановлення цього вироку особа вчинила інший злочин, за який вона засуджується до позбавлення волі реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається, за таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Призначаючи ОСОБА_7 остаточне покарання, суд першої інстанції не дотримався вказаних вимог роз`яснень Пленуму ВСУ, оскільки призначив остаточне покарання шляхом часткового складання покарань за вироком, який був постановлений та вироком Володимирецького районного суду Волинської області від 05 травня 2017 року, що не вправі був робити, а тому твердження прокурора в апеляційній скарзі про необхідність виключення посилання на ч. 4 ст.70 КК України заслуговують на увагу.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з доводами скарги прокурора, у зв`язку з чим, змінює в цій частині вирок суду першої інстанції та виключає вказане посилання на ч.4 ст.70 КК України, оскільки судом першої інстанції застосовано закон, який не підлягає застосуванню. При цьому, вирок Володимирецького районного суду Рівненської області від 05 травня 2017 року щодо ОСОБА_7 слід виконувати самостійно.

У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, Апеляційний суд Волинської області,
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.
Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 листопада 2017 оку щодо ОСОБА_7 змінити, виключивши застосування ч. 4 ст. 70 КК України.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена, шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення її апеляційним судом.
Головуючий
Судді: