АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-сс/778/1073/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 жовтня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали провадження за клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження та апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 вересня 2017 року, якою відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, не працює, з середньою освітою, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190; ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 185; ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 345; ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 187; ч. 2 ст. 129; ч. З ст. 28. ч. 2 ст. 125 КК України,

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто по 03 листопада 2017 року включно,

в с т а н о в и л а:
У клопотанні про поновлення строку апеляційного оскарження захисник ОСОБА_7 просить вважати цей строк пропущеним з поважних причин, посилаючись на те, що у судовому засіданні суду першої інстанції 05.09.2017 року було проголошено вступну та резолютивну частини ухвали, повний текст оскаржуваної ухвали було ним отримано 11.09.2017 року у другій полині дня та був необхідний час для вивчення ухвали та підготовки апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.09.2017 року щодо ОСОБА_8 , змінити ОСОБА_8 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 , із застосуванням електронного засобу контролю браслету, та звільнити ОСОБА_8 з-під варти, вважаючи, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, щодо ОСОБА_8 відсутні або є мінімальними.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, дружину та малолітню дитину, тобто міцні соціальні зв`язки, за час досудового слідства та раніше, будь-яких порушень обов`язків як підозрюваного не допускав, отже, немає жодних підстав стверджувати про наявність ризику переховування ОСОБА_8 від органу досудового слідства та правосуддя.

Також захисник зазначив, що досудове розслідування по провадженню розпочато ще у 2013 році по епізодах до 2016 року, тому усі речові докази та документи по справі зібрані, тобто, відсутні ризики знищення доказів.

Крім того, як вважає апелянт, немає жодних підстав вважати, що ОСОБА_8 може незаконно впливати на свідків, експертів та спеціалістів, так як деякі свідки по справі особи зі зміненими анкетними даними, знаходяться під захистом держави та їх анкетні дані засекречені, усі експертизи на користь обвинувачення проводяться експертами, а інших конкретних підстав вважати, що він буде перешкоджати кримінальному провадженню немає.

Поміж іншого, захисник звертає увагу на те, що ОСОБА_8 не судимий та ніколи не притягувався до кримінальної відповідальності; злочин, в якому він підозрюється, та ступінь причетності його до вчинення насильницьких злочинів та обставин їх вчинення, є недоведеними, тому немає жодних конкретних підстав стверджувати про наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів провадження, 12.09.2017 року захисником ОСОБА_7 була подана апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.09.2017 року, тобто з пропуском строку апеляційного оскарження.

Проте, у судовому засіданні 05.09.2017 року слідчим суддею було оголошено вступну та резолютивну частину оскаржуваної ухвали, а повний текст ухвали, як зазначив апелянт, був ним отриманий 11.09.2017 року, що вимагало часу на підготовку апеляційної скарги.
З урахуванням зазначених обставин та з метою забезпечення права на апеляційне оскарження судового рішення, колегія суддів вважає за необхідне поновити захиснику ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.09.2017 року, який пропущений апелянтом, на думку колегії суддів, з поважних причин.

Згідно зі змістом судового рішення, до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшло вищевказане клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ Національної поліції України.

У клопотанні зазначено, що уродженці та мешканці м. Запоріжжя ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в березні 2013 pоку, з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, свідоме створили стійке ієрархічне об`єднання, а саме злочинну організацію зі стабільним складом, до якої у різний час було залучено ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , невстановлених працівників ТОВ «Трейд-Металл 2009» і ТОВ «Мастер Груп» та інших невстановлених осіб, зі стійкими відносинами між її членами, з централізованим підпорядкуванням, з єдиними для всіх правилами поведінки, наявністю плану злочинної діяльності і чітким розподілом функцій учасників щодо його досягнення, а також входження в цю організацію.

У складі створеної ними злочинної організації ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відвели собі роль керівників, до функцій яких входили організація її злочинної діяльності, чіткий розподіл ролей між її членами, визначення загальних правил поведінки, конспірації, дисципліни та ієрархії, підшукування об`єктів для скоєння злочинів, їх планування та ретельна підготовка до їх вчинення, створення матеріальної бази з метою підтримання її' життєдіяльності, вербування нових членів організації, залучення осіб до вчинення окремих злочинів, а також з використанням корупційних зв`язків у правоохоронних органах, вирішення питання щодо уникнення кримінальної відповідальності членів злочинної організації у випадку їх затримання та викриття.

Так, вказані особи, у складі злочинної організації, протягом тривалого часу з березня 2013 року по лютий 2016 pоку скоїли низку тяжких та особливо тяжких злочинів, а саме: шляхом обману та незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, заволоділи грошима ПАТ «Запоріжсталь» та ПАТ «Дніпроспецсталь» в особливо великих розмірах, вчинили розбійний напад на працівника ПАТ «Дніпроспецсталь» ОСОБА_16 , погрожувати вбивством працівнику ПАТ «Дніпроспецсталь» ОСОБА_17 та заподіяли йому легкі тілесні ушкодження, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я, вчинили крадіжку вугілля із залізничних вагонів в районі ст. «Ростуща», погрожували вбивством і насиллям працівникам поліції ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які виконували свої службові обов`язки щодо попередження розкрадань на залізниці, а також спричинили побої ОСОБА_18 .

Починаючи з березня 2013 року по серпень 2013 року ОСОБА_9 , ОСОБА_20 , ОСОБА_10 , діючи умисно, із корисливих мотивів, повторно, з метою заволодіння чужим майном за попередньою змовою та узгодженням з іншими невстановленими членами злочинної організації, шляхом обману та незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, тобто шляхом незаконного втручання в роботу вагових терміналів ПАТ Запорізькій металургійний комбінат «Запоріжсталь», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Південне Шосе, 72, заволоділи грошима підприємства на загальну суму 9 208 465, 31 грн.

Надалі, після того, як службою безпеки ПАТ «Запоріжсталь» була виявлена схема шахрайських дій з боку злочинної організації та замінена система програмного забезпечення роботи вагових терміналів, що виключало можливість здійснювати без відома користувача віддалений доступ до ПК вагових терміналів, тобто коригувати результати зважування, тим самим збагачуватися за рахунок скоєння злочину, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_20 та інші невстановлені співучасники, з метою підтримки життєдіяльності злочинної групи, подальшого збагачення за рахунок скоєння злочинів, вирішили застосувати аналогічну шахрайську схему стосовно ПАТ «Дніпроспецсталь».

Так, починаючи з 16 червня 2014 року по 11 липня 2014 року, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , діючи умисно, із корисливих мотивів, повторно, за попередньою змовою та узгодженням з ОСОБА_21 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та іншими невстановленими членами злочинної організації, з метою заволодіння чужим майном шляхом обману та незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, тобто шляхом незаконного втручання в роботу вагового терміналу ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. A.M. Кузьміна», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Південне Шосе, 81, заволоділи грошима підприємства на загальну суму 576 000 грн.

Таким чином, ОСОБА_9 , ОСОБА_22 , ОСОБА_20 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та інші невстановлені члени злочинної організації в період з березня 2013 року по 11 липня 2014 року, шляхом шахрайства заволоділи чужим майном ПАТ «Дніпроспецсталь» на загальну суму 576 000 грн. та ПАТ «Запоріжсталь» на суму 9 208 465, 31 грн., а всього заволоділи чужим майном на загальну суму 9 784 465, 31 грн., що в 600 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та є особливо великим розміром.

В ніч на 04 жовтня 2015 року, ОСОБА_15 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, за попередньою змовою з невстановленими співучасниками, за вказівкою та під керівництвом ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , з відома та в інтересах інших членів злочинної організації, а саме ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , діючи у складі організованої групи, заздалегідь підшукавши мішки, знаходячись на території «ст. Ростуща» Запорізького району Запорізької області, таємно проникли у сховище, тобто у товарні вагони, призначені для тимчасового зберігання вугілля, звідки таємно викрали 3 тони вугілля «коксового горішка», якій належав ПАТ «Укрзалізниця» вартістю 3 523, 22 грн. за тону, заподіявши шкоду на загальну суму 10 569,66 грн.

Надалі, в ніч на 04 жовтня 2015 року, після викрадення чужого майна, а саме вугілля, маючи реальну можливість розпоряджатися ним, ОСОБА_15 та інші невстановлені члени злочинної організації, діючи згідно із заздалегідь розробленим планом, за вказівкою ОСОБА_9 і ОСОБА_10 та в інтересах всіх членів злочинної організації, а саме ОСОБА_11 , ОСОБА_8 ОСОБА_12 .. ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , перенесли вугілля до лісопосадки, розташованої поблизу «ст. Ростуща», та замаскувавши його, вирішили ввечері, коли стемніє, в безпечний, на їх думку час, повернутися на автомобілі та вивезти викрадене вугілля для подальшої реалізації.

Однак, 04 жовтня 2015 року, приблизно об 11.00 годині, оперуповноважені Пологівського РВ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_23 та ОСОБА_19 , виконуючи свої службові обов`язки щодо попередження розкрадань на залізниці, обходячи території, виявили мішки з вугіллям та вирішили організувати спостереження з метою встановлення осіб, які скоїли злочин.

04 жовтня 2015 року, приблизно о 20 годині 30 хвилин, до місця, де було сховано вугілля, під`їхав автомобіль ВАЗ-2103, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , після чого невстановлені члени злочинної організації під керівництвом ОСОБА_15 почали завантажувати вугілля у причеп.

Побачивши, що зловмисники можуть втекти з вугіллям, не дочекавшись підтримки з боку працівників воєнізованої охорони, ОСОБА_23 та ОСОБА_19 , згідно з вимогами Закону України «Про міліцію», виконуючи свої службові обов`язки, наблизились до зловмисників та представляючись працівниками міліції, наказали припинити завантаження вугілля та залишатися на місці.

Незважаючи на законні вимоги працівників міліції, ОСОБА_15 разом з невідомими співучасниками намагалися втекти з місця події, однак ОСОБА_23 та ОСОБА_19 почали переслідувати їх та затримали одного із зловмисників.

Після чого, ОСОБА_15 разом з невстановленими членами злочинної організації, озброївшись палками та металевими прутами, незважаючи на те, що ОСОБА_23 та ОСОБА_19 знову представились працівниками міліції та пред`явили свої посвідчення, розуміючи, що вони знаходяться при виконанні своїх службових обов`язків, ОСОБА_15 , діючи умисно, наблизився до ОСОБА_23 та погрожуючи вбивством та насильством, вимагав від працівників міліції відпустити свого співучасника.

Однак, після того як ОСОБА_23 та ОСОБА_19 відмовилися виконувати їх незаконні вимоги, пояснивши, що вони виконують службові обов`язки, ОСОБА_15 , діючи умисно та в інтересах всіх членів злочинної організації, а саме ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , з метою виключення можливості розкриття злочинної діяльності та всієї злочинної організації, став наносити множинні удари палкою по ОСОБА_23 , цілячись йому у голову, однак, останній зміг ухилитися, в результаті чого ОСОБА_15 поцілив тільки два рази в область плеча, тим самим наніс ОСОБА_23 побої, заподіявши фізичну біль. За результатами погроз вбивством та нанесення побоїв, ОСОБА_23 та ОСОБА_19 були вимушені відпустити одного із невстановлених членів злочинної організації, що дало можливість втекти всім членам організації, залишивши автомобіль, тим самим перешкодити виконанню своїх службових обов`язків працівникам правоохоронних органів.

Надалі, залишившись без фінансування, що значно впливало на життєдіяльність організації та її матеріальну базу, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , за згодою всіх членів організації, а саме: ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 вирішили шляхом залякування, погроз вбивством та заподіяння тілесних ушкоджень примусити працівників ПАТ «Дніпроспецсталь», які відмовляються від співпраці, до виконання певних послідовних дій, які допомогли б створити умови, необхідні для скоєння злочину, а саме надавати інформацію щодо кодів, паролів до комп`ютерів, що постійно змінюються, у разі виявлення злочинних дій не виказувати їх, або звільнитися з підприємства, тим самим, створивши небезпеку нормальній життєдіяльності працівникам підприємства, дестабілізації економічної сфери життя підприємства.

Так, 13 січня 2016 року, приблизно о 20 годині 05 хвилин, ОСОБА_13 , виконуючи вказівку організаторів злочину ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , діючи в інтересах всіх членів злочинної організації, а саме ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 спільно з невстановленими співучасниками, біля будинку № 40 по вул. 12 Квітня в м. Запоріжжі, вистежили ОСОБА_16 , який обіймає посаду начальника відділу економічної безпеки ПАТ «Дніпроспецсталь», та з метою залякування, умисно заподіяли йому, згідно з висновком судово-медичної експертизи, легкі тілесні ушкодження, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я, та легкі тілесні ушкодження.

Крім того, побачивши, що під час завдання тілесних ушкоджень з рук потерпілого випав мобільний телефон, ОСОБА_13 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_21 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , вирішивши використати вказані обставини та інсценуючи розбійний напад, заволоділи мобільним телефоном «Нокія-225» вартістю 1 200 грн.

01 лютого 2016 року, приблизно о 20.00 годині, ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , виконуючи вказівку організаторів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , діючи в інтересах всіх членів злочинної організації, а саме ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , біля центрального автовокзалу, розташованого по вул. Петровського в м. Дніпро, вистежили ОСОБА_17 та, діючи умисно, після його відмови в сприянні вчиненню злочину, а саме відмови надати інформацію щодо кодів та паролів до комп`ютерів вагового терміналу ПАТ «Дніпроспецсталь», погрожуючи вбивством його та його родини, вимагали від нього звільнитись з підприємства. Сприймаючи дії та погрози членів злочинної організації, як реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, а також життю та здоров`ю своєї родини, ОСОБА_17 доповів про факт погрози вбивством керівництву комбінату, після чого йому була надана охорона.

Не досягнувши бажаного результату, тому що ОСОБА_17 продовжував працювати на займаній посаді та виконуючи свої обов`язки, заважав членам злочинної організації несанкціоновано втручатися до комп`ютерної мережі, 17 лютого 2016 року, приблизно о 19 годині 30 хвилин, ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , виконуючи вказівку організаторів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , діючи в інтересах інших членів злочинної організації, а саме ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_15 , біля будинку № 4 по пр. Мира у м. Дніпро, вистежили ОСОБА_17 та з метою залякування і примушування звільнитися із займаної посади, умисно заподіяли йому легкі тілесні ушкодження, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я.

Не досягнувши бажаного результату, так як ОСОБА_17 після лікування продовжив виконувати свої службові обов`язки, тим самим заважати втручанню в мережу комбінату, з метою усунення перешкод для подальшого скоєння злочину, тобто добитися його звільнення, ОСОБА_9 , діючи умисно в інтересах всіх членів злочинної організації, а саме ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_15 , з номера телефону НОМЕР_3 , який спеціально придбав для одноразового використання, подзвонив ОСОБА_17 на його номер телефону та став погрожувати вбивством.

Сприймаючи дії та погрози членів злочинної організації як реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, а також життю та здоров`ю своєї родини, ОСОБА_17 знову доповів про факт погрози вбивством керівництву комбінату, після чого йому була надана охорона.

За даними фактами до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості: 13.06.2017 року за № 0000574 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255 КК України; 12.09.2013 року за № 0000191 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України; 13.08.2015 року за № 0000482 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 5 ст. 185 КК України; 30.08.2015 року за № 0000502 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України; 30.08.2015 року за № 0000503 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України; 30.08.2015 року за № 0000504 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України; 30.08.2015 року за № 0000505 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України; 30.08.2015 року за № 0000506 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України; 04.03.2016 року за № 0000063 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 361 КК України; 04.03.2016 року за № 0000064 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України; 05.10.2015 року за № 0001923 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15. ч. 2 ст. 185 КК України; 15.06.2017 року за № 0000579 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 345 КК України; 14.01.2016 року за № 0000152 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України; 04.02.2016 року за № 0000037 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України; 18.02.2016 року за № 0000396 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України; 13.06.2017 року за № 0000575 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 129 КК України.

Усі вищевказані кримінальні провадження об`єднані в одне провадження, якому присвоєно єдиний № 0000191.

12 липня 2017 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190; ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 185; ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 345; ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 187; ч. 2 ст. 129; ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 125 КК України.

24 липня 2017 року підозрюваному ОСОБА_8 . Апеляційним судом Запорізької області було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 22 вересня 2017 року включно.

15 серпня 2017 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000191 від 12 вересня 2013 року було продовжено до шести місяців, тобто до 09 січня 2018 року.

Посилаючись на те, що двомісячний строк досудового розслідування закінчується 09 вересня 2017 року, однак, завершити досудове розслідування до вказаного строку не представляється можливим, оскільки необхідно провести значний обсяг слідчих (розшукових) дій, в діях підозрюваного ОСОБА_8 вбачаються ознаки особливо тяжких злочинів, встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 2-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшилися та продовжують існувати, слідчий просив суд продовжити строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 на 60 днів.
Слідчий суддя задовольнив клопотання слідчого, посилаючись на те, що він врахував, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні низки кримінальних правопорушень, у тому числі особливо тяжких, що на цей час є достатньо підстав вважати, що продовжують існувати ризики, передбачені п. п. 2-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки надані слідчому судді матеріали кримінального провадження свідчать про можливість підозрюваного знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних, обвинувачених, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується, а також, що відсутні передумови для застосування підозрюваному менш суворого виду запобіжного заходу. Крім того, слідчий суддя врахував необхідність проведення великого обсягу слідчих (розшукових) та процесуальних дій, проте двомісячний строк досудового розслідування закінчується 09 вересня 2017 року.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

З ухвали слідчого судді вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_24 , вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою.

Так, під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, слідчим зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_8 з вчиненими кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, є обґрунтованою, що дає підстави для продовження застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.

Слідчий суддя також дослідив доводи клопотання щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про наявність обставин, які виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_8 під вартою. Також судом з`ясовано, що у порядку, передбаченому законом, строк досудового розслідування продовжено до 09 січня 2018 року.

Оскільки заявлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися, продовжують існувати та виправдовують тримання підозрюваного під вартою, слідчим суддею обґрунтовано задоволено клопотання слідчого та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 .

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 , будь-чого очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.

Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із вищезазначеними обставинами, слідчий суддя, всупереч доводам апеляційної скарги, врахував дані про особу підозрюваного та дійшов обґрунтованого висновку про те, що підозрюваному ОСОБА_8 необхідно продовжити строк тримання під вартою на 60 днів.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задоволення клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 , оскільки прокурор в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують подальше обмеження права останнього на свободу. Таке обмеження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Продовжуючи строк тримання під вартою ОСОБА_8 , суд своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Таким чином, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу не вбачається.

Наявність обставин, визначених ст. 178 КПК України, які, на думку сторони захисту, не враховані слідчим суддею, не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновки суду про те, що ОСОБА_8 може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України.

Крім того, колегія суддів вважає, що слідчий суддя правильно, керуючись вимогами п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, не обирав під час розгляду клопотання розмір застави.

Даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_8 під вартою, матеріали судового провадження не містять.

Доводи апелянта щодо відсутності у матеріалах провадження доказів, які б вказували на існування заявлених слідчим ризиків та про недостатність застосування відносно ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, є безпідставними, оскільки наявність ризиків, що існують, підтверджується матеріалами судового провадження, які були предметом дослідження слідчим суддею суду першої інстанції.

Наявність даних, що характеризують особу підозрюваного ОСОБА_8 , а саме, що він має постійне місце проживання, дружину та малолітню дитину, тобто міцні соціальні зв`язки, за час досудового слідства та раніше будь-яких порушень обов`язків як підозрюваного не допускав, не судимий та ніколи не притягувався до кримінальної відповідальності, на які посилається захисник, та які, на його думку, не взяті до уваги слідчим суддею, не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновки суду про те, що ОСОБА_8 може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник підозрюваного просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду провадження і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

З вказаних підстав, апеляційна скарга захисника визнана необґрунтованою.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 199, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
Поновити захиснику ОСОБА_7 строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 вересня 2017 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 вересня 2017 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 строком на 60 днів, тобто по 03 листопада 2017 року включно без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: