Провадження №: 1-кп/752/833/17
У Х В А Л А
18.12.2017 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

в ході судового розгляду кримінального провадження № 0003027 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

в провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України.

В ході судового розгляду, на обговорення поставлено питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.

Прокурор просив продовжити обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в зв`язку із існуванням ризиків передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, те, що обвинувачений може переховуватись від суду або вчинить інший злочин.

Захисники заперечили стосовно продовження строку тримання під вартою, просили змінити запобіжний захід на домашній арешт. На підтвердження дійсності намірів знаходитись за місцем визначеного домашнього арешту захисники надали договір оренди приміщення за адресою: АДРЕСА_1 . Обвинувачений підтримав позицію захисників, та зазначив, що не буде переховуватись від суду.

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти власності, а саме у відкритому викраденні чужого майна, поєднаному з насильством.

Крім того, судом при обранні міри запобіжного заходу під час досудового розслідування враховувалися ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а також особа підозрюваного. У суду немає обґрунтованих підстав вважати, що на даний час зникли ризики, передбачені ч. 1 ст.177 КПК України.

Одночасно, відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, зокрема ті, що перелічені цією статтею. Так, суд враховує, зокрема, тяжкість покарання, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків.

Вказане свідчить про те, що обвинувачений, в разі звільнення з-під варти, може продовжити злочинну діяльність, переховуватися від суду або від виконання процесуальних рішень, або вчинити новий злочин.

Одночасно, суд вважає за необхідне відмовити в клопотанні захисників, оскільки ними та обвинуваченим не надано обґрунтованої інформації щодо підтвердження намірів ОСОБА_3 проживати за вказаною у договорі адресою та належним дотриманням обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Одночасно судом враховується практика Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. Вирішуючи це питання, суд своїм рішенням зобов`язаний забезпечити не тільки права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони суспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Також при цьому суд враховує, що запобіжний захід має на меті, зокрема, попередження спроби особи вчиняти дії щодо перешкоджання здійсненню правосуддя, а не бути лише наслідком такого перешкоджання.

Зважаючи на те що пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Вислухавши сторони, ураховуючи відсутність підстав, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено, суд вважає за необхідне ОСОБА_3 обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, продовжити дію існуючого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, але на строк, що не перевищує 60 діб, тобто до 16.02.2018 року, включно.

Керуючись ст. 331 КПК України, суд

у х в а л и в :

захід забезпечення кримінального провадження, обраний обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою продовжити до 16.02.2018 року, включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1