Ухвала

Іменем України
3 січня 2018 року
м. Київ
Справа № 637/206/17

Верховний Суд колегією Касаційного кримінального суду (Перша палата) у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу прокурора, що брав участь у апеляційному розгляді, на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 26 вересня 2017 року щодо ОСОБА_4 .
Обставини справи

1. Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 23 травня 2017 року було закрито кримінальне провадження щодо
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
за обвинуваченням його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 185 КК, у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення в кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
2. Районний суд виходив з того, що потерпілий заявив клопотання про закриття кримінального провадження, відмовившись від обвинувачення ОСОБА_4 , який був його найманим працівником і завдав шкоду виключно його власності. На підтвердження наявності трудових відносин потерплий надав суду відповідну угоду.
3. Ухвалою від 26 вересня 2017 року Апеляційний суд Харківської області залишив без змін ухвалу суду першої інстанції.
Доводи касаційної скарги

4. У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у апеляційному суді. Доводи скаржника зводяться до того, що апеляційний суд допустив істотне порушення кримінального процесуального закону, не обґрунтувавши підстави залишення апеляційної скарги без задоволення.
5. Скарга прокурора також містить посилання на неправильне застосування статті 47 КК.
Оцінка суду

6. Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, дослідивши додані до неї матеріали, суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.
7. Прокурор скаржиться, що апеляційний суд не перевірив викладені в апеляційній скарзі доводи щодо незаконності закриття кримінального провадження судом першої інстанції на підставі пункту 7 частини першої статті 284 КПК.
8. Однак, ухвала апеляційного суду містить належну оцінку доводів апеляції прокурора, які є аналогічними тим, що викладені в його касаційній скарзі, а також докладні мотиви відхилення цих доводів.
9. Як випливає зі змісту ухвали апеляційного суду, прокурор в апеляційній сказі вказував на необґрунтованість висновку суду першої інстанції про те, що кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим, згідно статті 477 КПК здійснюється у формі приватного обвинувачення, а тому може бути закрито у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення. На думку прокурора, обвинувачений на момент вчинення кримінального правопорушення не підпадав під визначену пунктом 3 частини першої статті 477 КПК категорію «найманий працівник», оскільки в провадженні не міститься даних щодо повідомлення виконавчого органу про укладання трудової угоди між потерпілим та обвинуваченим, а трудову угоду не зареєстровано в державній службі зайнятості відповідно до Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 260 від 08.06.2001 року.
10. Апеляційний суд, відхиляючи аргументи прокурора, погодився з висновком суду першої інстанції, що сукупність доказів доводить факт роботи обвинуваченого по найму в потерпілого. Можливе порушення порядку реєстрації трудового договору або інші порушення законодавства про працю не спростовують висновків судів першої і апеляційної інстанцій про те, що для мети пункту 3 частини першої статті 477 КК обвинувачений був найманим працівником потерпілого.
11. Таким чином, апеляційний суд виконав приписи статті 419 КПК. Той факт, що апеляційний суд не погодився з доводами скаржника, саме по собі не може свідчити про істотне порушення ним вимог процесуального закону.
12. Крім того, присутній в судовому засіданні під час розгляду справи в суді першої інстанції прокурор вважав, що клопотання потерпілого слід задовольнити.
13. На підставі наведеного суд відхиляє доводи прокурора щодо істотного порушення процесуального закону апеляційним судом.
14. Прокурор у касаційній скарзі також посилається на порушення судами статті 47 КК, яка регулює звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з передачею особи на поруки. Однак прокурор не наводить жодних доводів на підтвердження того, що це положення застосовується до ситуації, яка розглядалась судами. Тому суд відхиляє цей довід як явно необґрунтований.
Узагальнення

15. Таким чином, касаційна скарга прокурора та додані до неї матеріали не дають підстав для її задоволення.
З урахуванням викладеного суд, керуючись пунктом 2 частини другої статті 428 КПК, постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, що брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 26 вересня 2017 року щодо ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2