Справа № 127/4543/18
Провадження № 1-кп/127/208/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 квітня 2018 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області:
в складі: головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
за участю прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
законного представника особи щодо якої розглядається клопотання ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
експерта КЗ «Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім. акад. О.І. Ющенка» ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, інваліда II групи, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
ОСОБА_9 , вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки злочину при наступних обставинах. Так, 09.11.2017 року, близько 15.00 години, ОСОБА_9 , перебуваючи біля третього під`їзду будинку АДРЕСА_2 , під час сварки з ОСОБА_10 , на ґрунті неприязних відносин, маючи умисел на заподіяння останньому тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправність своїх дій, наніс йому два удари кулаком правої руки по обличчю в ділянку зліва.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 1390 від 10.11.2017 у ОСОБА_10 мало місце тілесне ушкодження у вигляді синця лівої очниці, яке отримано від впливу дії твердого тупого предмету (предметів) строком в межах двох діб до моменту обстеження та належить до легкого ступеня тяжкості.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 повідомив, що в листопаді 2017 року, коли він від`їжджав автомобілем від під`їзду будинку, по місцю проживання, помітив, що на «площадці» курив ОСОБА_9 . Йому було відомо, що останній страждає на психічні захворювання, а також те, що під час загострення хвороби ОСОБА_9 може в повній мірі не усвідомлювати свої дії. В той момент, коли він від`їжджав автомобілем від під`їзду будинку, ОСОБА_9 викинув недопалок, який залетів під капот його автомобіля, у зв`язку з чим, він запитав ОСОБА_9 , навіщо останній кинув недопалок, на що ОСОБА_9 відповів йому, що він цього не робив. На доведеності вини ОСОБА_9 він дістав з-під капоту автомобіля недопалок, після чого ОСОБА_9 , нічого не пояснюючи спустився до під`їзду будинку і почав наносити йому кулаками удари по обличчі. В подальшому до під`їзду вийшла його дружина та син, яким він розповів, що сталось. В цей час ОСОБА_9 перебував на сходинковій площадці, після чого знову спустився до під`їзду будинку та повторно наніс йому удар по обличчі, після чого побіг. На даний час, ОСОБА_9 уникає спілкування з ним.
Допитана в судовому засіданні законний представник особи щодо якої розглядається клопотання ОСОБА_5 повідомила, що ОСОБА_9 це її рідний син, який хворіє на психічні захворювання на протязі 18 років. Безпосереднім свідком даної події вона не була. Зі слів сина її стало відомо, що ОСОБА_9 курив на сходинковій площадці і погашений недопалок хотів викинути на траву, однак недопалок випадково потрапив на капот автомобіля потерпілого, який побачивши це почав ображати її сина, висловлюючись нецензурною лайкою в його сторону, посилаючись на захворювання сина. З даного приводу, між останніми, виникла перепалка в ході якої потерпілий 5 раз вдарив її сина, однак цього ніхто не бачив.
Крім того, законний представник зауважила, що між її сином і потерпілим, і раніше виникали конфлікти. Її син спокійна не конфліктна людина, який лікується в психіатричній лікарні в умовах стаціонару два рази на рік.
З досліджених в судовому засіданні доказів, що надані стороною обвинувачення вбачається, що 09.11.2017 року з заявою про вчинення злочину звернувся ОСОБА_10 , що підтверджується протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 09.11.2017 року. Згідно вказаної заяви він просив прийняти міри до ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який 09.11.2017 року, близько 15:00 год., в м. Вінниці, біля 3-го під`їзду будинку №28 по вул. Проспект Космонавтів, завдав йому удари по обличчі, чим спричинив тілесне ушкодження.
Вказана заява зареєстрована у встановленому порядку, що підтверджується витягом від 10.11.2017 року з ЄРДР.
Згідно висновку експерта №1390 від 10.11.2017 року вбачається, що у ОСОБА_10 , мало місце тілесне ушкодження у вигляді синця лівої очниці, яке отримано від впливу дії твердого тупого предмету (предметів) строком в межах двох діб до моменту обстеження та належить до легкого ступеня тяжкості.
Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №9 від 12.02.2018 року вбачається, що:
- В період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ОСОБА_9 страждав на хронічне душевне захворювання у вигляді шизофренії, параноїдної форми, безперервного типу перебігу;
- В період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ОСОБА_9 не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними;
- В теперішній час ОСОБА_9 страждає на хронічне душевне захворювання у вигляді шизофренії, параноїдної форми, безперервного типу перебігу;
- В теперішній час ОСОБА_9 не може усвідомлювати свої дії та керувати ними;
- ОСОБА_9 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді примусового лікування в психіатричній лікарні із звичайним режимові нагляду.
Після дослідження вказаних доказів, прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задоволити.
Захисник ОСОБА_6 клопотання прокурора підтримав частково та просив суд застосування до ОСОБА_9 амбулаторне лікування.
Законний представник особи щодо якої розглядається клопотання ОСОБА_5 заперечувала щодо задоволення клопотання прокурора та просила призначити її сину амбулаторне лікування.
Потерпілий ОСОБА_10 вважав за доцільне задоволити клопотання прокурора.
Експерт КЗ «Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім. акад. О.І. Ющенка» ОСОБА_8 в судовому засіданні висновок судово-психіатричної експертизи №9 від 12.02.2018 року підтримав та вважав за доцільне задоволити клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_9 примусових заходів медичного характеру у вигляді примусового лікування в психіатричній лікарні із звичайним режимом нагляду. Додатково зазначивши, що ОСОБА_9 після вчинення кримінального правопорушення проходив стаціонарне лікування в психоневрологічній лікарні, після чого стан хворого покращився.
Заслухавши думку прокурора, захисника, законного представника особи щодо якої розглядається клопотання, потерпілого, експерта Вінницької обласної психіатричної лікарні ім. акад. О.І. Ющенка, дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов наступних висновків.
Згідно п. 1, 2 ч. 1 ст. 513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд має з`ясувати чи мало місце суспільно небезпечне діяння чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння.
Досліджені в судовому засіданні докази, а саме показання потерпілого, законного представника особи щодо якої розглядається клопотання, протокол прийняття заяви ОСОБА_10 від 09.11.2017 року та висновок судово-медичної експертизи №1390 від 10.11.2017 року, суд приймає до уваги, як належні та допустимі і такі, що у взаємозв`язку та узгодженості підтверджують вчинення ОСОБА_9 суспільно небезпечного діяння.
При прийняті зазначеного рішення суд виходить з того, що потерпілий в судовому засіданні зазначив всі обставини нанесення ОСОБА_9 йому легких тілесних ушкоджень. Вказані показання потерпілого повністю узгоджуються з висновок судово-медичної експертизи №1390 від 10.11.2017 року, що міститься у справі. Такі показання потерпілого є послідовними, оскільки відповідають протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 09.11.2017 року.
Сукупність зазначених доказів у справі, свідчать про їх достатність для надання кримінально-правової оцінки суспільно небезпечного діяння, вчиненого ОСОБА_9 , оскільки ним вчинено суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
Згідно ч. 1 ст. 11 КК України злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.
При вирішенні питання чи вчинив ОСОБА_9 суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, суд виходить з того, що відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки.
Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №9 від 12.02.2018 року ОСОБА_9 в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, страждав на хронічне душевне захворювання у вигляді шизофренії, параноїдної форми, безперервного типу перебігу, та не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час ОСОБА_9 страждає на хронічне душевне захворювання у вигляді шизофренії, параноїдної форми, безперервного типу перебігу, та не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_9 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді примусового лікування в психіатричній лікарні із звичайним режимові нагляду.
Вказаний висновок експертизи, яким підтверджено наявність в ОСОБА_9 в момент вчинення суспільно небезпечного діяння медичного критерію неосудності (хронічного психічного захворювання у вигляді шизофренії, параноїдної форми, з безперервним типом перебігу та дані про те, що ОСОБА_9 не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, свідчать, що ОСОБА_9 не підлягає кримінальній відповідальності, оскільки під час вчинення суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України перебував в стані неосудності.
Згідно ч. 2 ст. 19 КК України до особи, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, перебувала в стані неосудності за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Відповідно до ст. 94 КК України під час визначення виду примусових заходів медичного характеру суд враховує характер та тяжкість захворювання, тяжкість вчиненого діяння, ступень небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб.
Згідно характеристики МКП «ЖЕК №7», вих. 289 від 15.12.2017 року вбачається, що ОСОБА_9 по місцю проживання скарг від сусідів на поведінку бездітного в МКП «ЖЕК №7» не надходило. Іншими відомостями відносно ОСОБА_9 МКП «ЖЕК №7» не володіє.
Відповідно до довідки ВОПНЛ ім. Ющенка, вих. №20/4767 від 20.11.2017 року ОСОБА_9 неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні. Перебуває на диспансерному обліку у лікаря-психіатра з діагнозом: «Параноїдна шизофренія, безперервний перебіг».
Згідно довідки КП ВОНД «Соціотерапія», вих. №2755 від 13.11.2017 року від 13.11.2017 року, ОСОБА_9 на диспансерному наркологічному обліку у вказаному закладі не перебуває.
Згідно вимоги про судимість від 10.11.2017 вбачається, що обвинувачений ОСОБА_9 , раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.
Відповідно до ч. 4 ст. 503 КПК України примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.
Статтею 92 КК України визначено, що примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.
Вказане свідчить, що метою примусових заходів медичного характеру будь-якого виду є обов`язкове лікування, яке при всіх видах зазначених заходів є однаковим. Таким чином, вид примусових заходів пов`язаний лише з досягненням їх другої мети - запобігання вчиненню особою суспільно небезпечних діянь.
Судом при визначенні виду примусових заходів медичного характеру, враховано ступінь суспільної небезпеки діяння вчиненого ОСОБА_9 , що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, об`єкт посягання життя та здоров`я особи та висновок експерта, яким встановлено, що ОСОБА_9 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді примусового лікування в психіатричній лікарні із звичайним режимом нагляду.
Таким чином, врахувавши характер та ступінь тяжкості захворювання ОСОБА_9 , тяжкість вчиненого ним діяння, ступень небезпечності психічного хворого для інших осіб, суд вважає, що до ОСОБА_9 слід застосувати примусовий захід медичного характеру у виді примусового лікування в психіатричній лікарні із звичайним режимом нагляду, оскільки умови такого нагляду виключають можливість вчинення ОСОБА_9 нового суспільно небезпечного діяння.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 92,93,94 КК України, ст. ст. 506, 507, 512, 513 КПК України, суд -
Застосувати до ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, інваліда II групи, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді примусового лікування у психіатричній лікарні із звичайним режимом нагляду.
Ухвала може бути оскаржена протягом 30 діб з моменту її проголошення до Апеляційного суду Вінницької області.

Суддя: