АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

представника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу директора ТОВ «КУА» ЕСКО-КАПІТАЛ» ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 22 червня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено частково клопотання старшого слідчого в ОВС першого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Офісу великих платників податків ДФС ОСОБА_7 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , та накладено арешт з забороною відчуження коштів з банківських рахунків ТОВ «КУА» ЕСКО-КАПІТАЛ» №№ НОМЕР_1 (відкритий в АТ «ОТПІ БАНК»), НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 (відкриті в ПАТ «УКРСОЦБАНК»), НОМЕР_6 (відкритий в ПАТ «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ КИЇВ»), та на видаткові операції по цим рахункам за винятком операцій зі сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), виплати заробітної плати співробітникам, аліментних зобов`язань.

Постановлене рішення слідчий суддя мотивував наявністю підстав для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

В апеляційній скарзі з доповненнями директор ТОВ «КУА» ЕСКО-КАПІТАЛ» просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого. Так, апелянт вважає, що ухвала слідчого судді є незаконною і необґрунтованою, оскільки стороною обвинувачення не доведено відповідності грошових коштів критеріям ст. 98 КПК України та будь-якої їх приналежності до кримінального провадження, в рамках якого накладено на них арешт. Крім того апелянт зазначає, що висновки слідчого про використання ТОВ«КУА» ЕСКО-КАПІТАЛ» статусу єдиного платника з метою завищення валютних витрат в реальному секторі економіки є необґрунтованими та таким, що випливають з хибного розуміння специфіки діяльності цього товариства.

Також, в поданій апеляційній скарзі ставиться питання про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді, посилаючись на ті обставини, що розгляд клопотання про арешт майна відбувся без повідомлення його власника та представника.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, яка підтримала подану апеляційну скаргу і просила її задовольнити, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги та клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Враховуючи ті обставини, що розгляд клопотання про арешт майна відбувся без повідомлення його власника та представника, а в матеріалах провадження відсутні належні дані про отримання останніми копії постановленого судом рішення, колегія суддів приймає до уваги доводи клопотання про поважність причин пропуску строку на оскарження ухвали слідчого судді та вважає за можливе поновити його.

Також, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги з приводу відсутності підстав для накладення арешту на майно.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
На переконання колегії суддів, слідчий суддя, під час розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на майно, не в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.
Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Так, Слідчим управлінням фінансових розслідувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000351 від 30 листопада 2015 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 209 КК України.
Згідно доводів клопотання, невстановлені слідством особи, без наміру здійснення фінансово-господарської діяльності створили ряд суб`єктів господарювання з метою прикриття незаконної діяльності, а саме проведення фіктивних операцій по купівлі-продажу іменних цінних паперів та/або іменних інвестиційних сертифікатів.
Також, з метою прикриття незаконної діяльності ряд товариств, в тому числі і ТОВ «КУА» Експо-капітал» завищували валові витрати реального сектору економіки.
В рамках даного провадження слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, а саме грошових коштів, що знаходяться на банківських рахунків ТОВ «КУА» ЕСКО-КАПІТАЛ» №№ НОМЕР_1 (відкритий в АТ «ОТПІ БАНК»), НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 (відкриті в ПАТ «УКРСОЦБАНК»), НОМЕР_6 (відкритий в ПАТ «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ КИЇВ») з метою збереження речових доказів.
Слідчий суддя, задовольнив подане клопотання, мотивувавши прийняте рішення наявністю підстав вважати, що зазначене майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України та може бути використано як доказ у кримінальному провадженні.
З такими висновками слідчого судді колегія суддів не погоджується.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно положень ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Чинним Кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.
Проте, в клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах відсутні належні дані, які дають підстави вважати, що зазначене в ньому майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, а саме є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, є об`єктом кримінально протиправних дій, набуте кримінально протиправним шляхом
Постанова про визнання вилученого майна речовим доказом в матеріалах провадження відсутня.

У зв`язку з цим, стороною обвинувачення, в розумінні вимог ст. 173 КПК України, не надано достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні слідчий, а слідчий суддя у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.
На підставі всього вище наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали апеляційним судом, якою, у відповідності до встановлених обставин, в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна слід відмовити.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 376, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Клопотаннядиректора ТОВ «КУА» ЕСКО-КАПІТАЛ» ОСОБА_6 про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 22 червня 2017 року, задовольнити.

Апеляційну скаргу директора ТОВ «КУА» ЕСКО-КАПІТАЛ» ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 22 червня 2017 року, якою задоволено частково клопотання старшого слідчого в ОВС першого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Офісу великих платників податків ДФС ОСОБА_7 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , та накладено арешт з забороною відчуження коштів з банківських рахунків ТОВ «КУА» ЕСКО-КАПІТАЛ» №№ НОМЕР_1 (відкритий в АТ «ОТПІ БАНК»), НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 (відкриті в ПАТ «УКРСОЦБАНК»), НОМЕР_6 (відкритий в ПАТ «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ КИЇВ»), та на видаткові операції по цим рахункам за винятком операцій зі сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), виплати заробітної плати співробітникам, аліментних зобов`язань, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС першого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Офісу великих платників податків ДФС ОСОБА_7 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , про накладення арешту з забороною відчуження коштів з банківських рахунків ТОВ «КУА «ЕСКО-КАПІТАЛ» №№ НОМЕР_1 (відкритий в АТ «ОТПІ БАНК»), НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 (відкриті в ПАТ «УКРСОЦБАНК»), НОМЕР_6 (відкритий в ПАТ «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ КИЇВ»), відмовити.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не

підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/3935/2017 Категорія ст. 170 КПК України

Слідчий суддя суду 1-ї інстанціїОСОБА_9
Доповідач ОСОБА_1