Справа № 346/4725/17
Провадження № 1-кс/346/1080/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2017 р. м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні внесене в кримінальному провадженні № 0001168 від 17 жовтня 2017 року слідчим Коломийського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській областіОСОБА_4 , клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Антонівка Тлумацького району Івано-Франківської області, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, раніше неодноразово судимого, востаннє 25 лютого 2015 року Коломийським міськрайонним судом за ст. 186 ч.2 КК України до покарання у виді п`яти місяців арешту, на підставі ст. 71 КК України приєднано п`ятнадцять днів арешту по вироку Коломийського міськрайонного суду від 14 січня 2015 року,

якому 30 вересня та 11 жовтня 2016 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст. 185 КК України та 18 жовтня 2017 року у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 153 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

19 жовтня 2017 року до суду надійшло вказане клопотання слідчого, яке він підтримав у судовому засіданні.

Клопотання мотивовано тим, що слідчим відділенням Коломийського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 в ніч на 15 жовтня 2017 року перебуваючи за місцем проживання у приміщенні житлового будинку АДРЕСА_1 з метою задоволення статевої пристрасті неприродним способом - шляхом вступу у статеві зносини із неповнолітнім сином співмешканки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , приспустив останньому труси, після чого використовуючи безпорадний, сонний стан неповнолітнього намагався насильно задовольнити статеву пристрасть неприродним способом шляхом вступу з останнім у статеві зносини.

Однак, ОСОБА_8 в результаті протиправних дій зі сторони ОСОБА_9 прокинувся та викрикнув, що змусило ОСОБА_9 , усвідомлюючи факт можливого викриття його протиправних дій, припинити зазначену спробу та повернутися у ліжко, де спала співмешканка ОСОБА_10 .

Продовжуючи свій злочинний умисел, близько 00:40 год. 17 жовтня 2017 року ОСОБА_11 , там же з цією ж метою, впевнившись що інші особи присутні у приміщенні будинку сплять та за його діями ніхто не спостерігає, перевернув неповнолітнього ОСОБА_8 на живіт, приспустив його труси та погрожуючи застосуванням фізичного насильства, вступив із ним у статеві зносини неприроднім способом, шляхом просовування свого статевого члена до анального отвору ОСОБА_8 .
Почувши висловлені ОСОБА_8 негативні відчуття в результаті протиправних дій, ОСОБА_11 усвідомлюючи факт можливого викриття його злочинної поведінки, припинив насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом.

Продовжуючи свій злочинний умисел, близько 06:00 год. 17 жовтня 2017 року, ОСОБА_9 у цьому ж місці знаходячись на одному ліжку із вищевказаним неповнолітнім не припиняючи своїх злочинних дій, впевнившись що інші особи присутні у приміщенні будинку сплять та за його діями ніхто не спостерігає, перевернув ОСОБА_8 на живіт, приспустив його труси та погрожуючи застосуванням фізичного насильства, вступив із ним у статеві зносини неприроднім способом шляхом просовування свого статевого члена до анального отвору ОСОБА_8 .
Згідно Консультативної довідки хірурга Коломийської дитячої поліклініки ОСОБА_12 від 17 жовтня 2017 року в ході огляду ОСОБА_7 у останнього виявлені: потертості та гіперемія анального отвору; розриви слизової на 11 год. та 5 год.; сфінктер не в тонусі, зіяє.

Виходячи із зазначеного та беручи до уваги, що ОСОБА_9 , раніше неодноразово судимий за вчинення умисних кримінальних правопорушень і обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення під час непогашеної судимості та в період розгляду справи у суді за обвинуваченням його у вчиненні інших кримінальних правопорушень та після внесення застави за інкриміновані йому злочинні дії, усвідомлюючи тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжкого злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, незаконно впливати на неповнолітнього потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженню, так як потерпілим є син співмешканки ОСОБА_9 , із яким вона спільно проживає та вчиняти інші кримінальні правопорушення, тому слідчий просить обрати щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без права внесення застави.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні клопотання підтримали.

Підозрюваний ОСОБА_11 свою причетність до вищевказаних незаконних дій по відношенню до неповнолітнього ОСОБА_8 визнав у повному обсязі та просить обрати йому запобіжний захід на домашній арешт.
Захисних підозрюваного підтримав позицію підзахисного щодо обрання йому запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши пояснення учасників судового розгляду вважаю, що клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.
Як вбачається із матеріалів долучених до клопотання, ОСОБА_9 підозрюєтьсяу вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 153 КК України.

Відповідно до ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підстави для тримання під вартою передбачені нормами Кримінального кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), а саме, ст. 5 (право на свободу та особисту недоторканість), а також рішеннями Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Основна мета вказаної ст. 5 Конвенції полягає в тому, щоб виключити необґрунтоване тримання під вартою особи (рішення ЄСПЛ по справі Маккей проти Сполученого королівства). Вимога законності тримання під вартою не може бути задоволена тільки шляхом дотримання національного законодавства, а національне законодавство повинно відповідати Конвенції, включаючи загальні принципи, які в ній відображені (справа Плесо проти Угорщини).

Згідно статті 5 §1(c) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенції) нікого не може бути позбавлено свободи, крім такого випадку і відповідно до процедури, встановленої законом, як законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, викладеної в рішенні Джессіус проти Литви, особа може бути позбавлена волі на підставі статті 5 § 1 (c) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод лише в рамках кримінального провадження, з тим, щоб вона постала перед компетентним судовим органом за обґрунтованою підозрою у вчиненні злочину.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, висловленої судом у п. 79 рішення Суду у справі Харченко проти України та у п. 170 рішення Суду у справі Лабіта проти Італії, таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

З огляду на вищевказане положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини, беручи до уваги подані органом розслідування докази, а саме: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001168 від 17 жовтня 2017 року, про внесення відомостей вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 153 ч.2 КК України; копію протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 17 жовтня 2017 року, згідно якого ОСОБА_10 заявила про вчинення неправомірних дій відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_13 , 2002 р.н. смівмешканцем ОСОБА_14 ; копію протоколу допиту потерпілого ОСОБА_13 від 18 жовтня 2017 року, який вказав про обставини вчинення відносно нього неправомірних дій ОСОБА_14 ; копію консультативної довідки хірурга Коломийської дитячої поліклініки з якої вбачається, що в ході огляду ОСОБА_7 у останнього виявлені: потертості та гіперемія анального отвору; розриви слизової на 11 год. та 5 год., сфінктер не в тонусі, зіяє; копію протоколу допиту свідка ОСОБА_15 від 17 жовтня 2017 року, з показань якої вбачаються обставини на які вказують органи слідства; копію протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 17 жовтня 2017 року, згідно якого працівниками поліції 17 жовтня 2017 року було затримано ОСОБА_16 в порядку ст. 208 ч. 3 КК України; копію повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 18 жовтня 2017 року, згідно якого ОСОБА_17 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 153 КК України, суд вважає, що враховуючи вагомість доказів про підозру вчинення кримінального правопорушення, особу підозрюваного, з метою забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на неповнолітнього потерпілого та свідків, чи вчиняти інші кримінальні правопорушення, подане клопотання доцільно задовольнити.

Виходячи із вимог ч. 4 ст. 183 КПК України суд враховуючи характер злочину в якому підозрюється ОСОБА_9 - пов`язаний з насильством над особою, не вважає за можливе визначити йому розмір застави у даному кримінальному провадженні.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 131, 132, 176-179, 183, 184, 194, 197, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Антонівка Тлумацького району Івано-Франківської області, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесять днів, з часу фактичного затримання - 14 год. 20 хв. 17 жовтня 2017 року.

Утримувати під вартою підозрюваного ОСОБА_5 в УВП м. Івано-Франківськ.

Ухвала підлягає негайному виконанню органом досудового розслідування, набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом п`яти днів, з дня оголошення.

Суддя: ОСОБА_1