Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2107/17
Провадження № 1-в/553/326/2017
У Х В А Л А
Іменем України
26.10.2017м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

Головуючої судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні проведеному у режимі відеоконференції клопотання засудженого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця: м. Харкова, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, до засудження не працюючого, раніше судимого:

-09.09.2011 року Московським районним судом м. Харкова за ч.1 ст. 309 до 2 місяців 9 днів арешту;

-по даній справі засудженого 12.08.2014 року Московським районним судом м. Харкова за ст. 15 ч.2, ст. 115, ч.1 КК України до 8 років позбавлення волі,

про застосування умовно дострокового звільнення, згідно ст. 81 КК України ,-

ВСТАНОВИВ:
У серпні 2017 року засуджений ОСОБА_4 який відбуває покарання у Полтавській виправній колонії № 64 звернувся до суду з клопотання про застосування умовно - дострокового звільнення, відносно нього відповідно до ст. 81 КК України, посилаючись на те, що він відбув більшу частину покарання та має на утримання матір інваліда, яка потребує його допомоги. При цьому, вказував, як на підставу для застосування до нього умовно дострокового звільнення, ту обставину, що має цивільній позов, заборгованість за яким він не має можливості погасити перебуваючи в місцях позбавлення волі.

В судовому засідання представник ПВК № 64 вказував про те, що клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування відносно нього умовно дострокового звільнення є безпідставним, посилаючись на те, що засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі перебуває з 23.08.2012 року. За період перебування у СІЗО м. Харкова характеризується негативно, за допущене порушення встановленого порядку відбування покарання один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашено у встановленому законом порядку. Заохочень не має.

Так, з 20.04.2015 року засуджений ОСОБА_4 міру покарання відбував в Харківській виправній колонії №18. За час відбування покарання характеризувався негативно. За допущені порушення встановленого порядку відбування покарання п`ять разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, чотири стягнення не зняті та не погашені, заохочень не мав.

Представником ПВК № 64 вказувалось про те, що з 19.07.2017 року засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання у Полтавській виправній колонії № 64. За час відбування покарання характеризується негативно, за допущені порушення встановленого порядку відбування покарання два рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення не зняті та не погашені, заохочень не має. У відношенні до представників адміністрації установи засуджений інколи проявляє грубість, свідомо не виконує їхні законні вимоги, публічно демонструє зневажливе ставлення до законних вимог персоналу.

При цьому, представником ПВК № 64 вказувалось про те, що засуджений не працевлаштований на виробництві установи з власних міркувань, ставлення до праці має неоднозначне. Безвідповідально відноситься до виконання робіт з благоустрою установи виконання покарань, особистої ініціативи не проявляє.

Засуджений участі у програмах диференційованого виховного впливу не приймає. Заходи виховного характеру відвідує під контролем, намагається робити для себе вірні висновки.

При цьому, представником ПВК № 64 наголошувалось на тому, що засуджений вину у скоєному злочин не визнає. Міру призначеного судом покарання вважає надто суворою та наголошувалось на тому, що 23.03.2016 року рішенням комісії Харківської виправної колонії №18 засудженому було відмовлено у застосуванні ст.ст. 81,82 КК України, як особі яка не довела своє виправлення.

Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав своє клопотання та наполягав на його задоволенні.

В судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення клопотання з підстав його безпідставності, оскільки засуджений ОСОБА_4 за час відбування покарання має 9 стягнень, з яких два погашені у встановленому порядку, при цьому характеризується з негативної сторони, не працевлаштований на виробництві, оскільки бажання працювати не має та в подальшому такого наміру не має.

Вказане питання розглядається на підставі ст. 537 КПК України.
Частиною 1 статті 539 КПК України визначено, що питання, які виникають під час виконання вироку вирішуються судом за клопотанням ( поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ та органів у випадках, встановлених законом.
Судом встановлено, що за час відбування покарання у ПВК № 64 засуджений ОСОБА_4 характеризується негативно, має 7 непогашених стягнень, останнє стягнення вчинене 02.10.2017 року, заохочень за період відбування покарання останній не має, вину у скоєному злочині не визнає, не розкаюється.

При цьому, судом встановлено, що засуджений ОСОБА_4 категорично не має бажання працювати та приймати участь у облаштуванні території за місцем відбування покарання, як на момент подання клопотання так і на час його розгляду судом .

Судом також встановлено, що за характеристикою на засудженого, наданої за місцем відбування покарання засудженого, останній характеризується, як такий, що «не став на шлях виправлення», що також вказує про те, що засуджений не довів свого виправлення, на даний час та вкотре підтверджує висновки суду.

Дану ступінь виправлення засудженого підтвердив в судовому засіданні і представник Полтавської виправної колонії № 64

Статтею 81 КК України визначено, що умовно дострокове звільнення може бути застосовано до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:
1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин;
2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі;
3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
У разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового злочину суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими ст.ст. 71,72 КК України.
Постановою Пленуму Верховного суду України від N 10 від 26.12.75 « Про практику застосування судами України законодавства про умовно-дострокове звільнення від покарання і заміну покарання більш м`яким» визначено, що суди, вирішуючи питання про застосування умовно-дострокового звільнення від покарання або про заміну
невідбутої частини покарання більш м`яким, повинні забезпечити строго індивідуальний підхід до кожного засудженого, маючи на увазі, що умовно-дострокове звільнення від покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можуть бути застосовані
лише до тих засуджених, які, відбувши передбачену законом частину покарання, зразковою поведінкою і чесним ставленням до праці, а особи, які вчинили злочин у віці до вісімнадцяти років, крім того, й чесним ставленням до навчання довели своє виправлення.

Таким чином, проаналізувавши здобуті докази, суд приходить до переконливого висновку, що засуджений ОСОБА_4 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, при цьому судом приймається до уваги висновок установи, в якій засуджений відбуває покарання, оскільки останній згідно оцінки його поведінки є таким, що «не став на шлях виправлення», тому в сукупності всі факти вказують що ОСОБА_4 не підлягає умовно - достроковому звільненню, оскільки дане клопотання є безпідставним.

Керуючись ст. 81 КК України та ст. 537, 539, 376 КПК України, ст. 152, 154 КВК України, суд-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування відносно нього умовно - дострокового звільнення, згідно ст. 81 КК України відмовити за безпідставністю та передчасністю.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області протягом 7 діб з моменту її проголошення.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1