Дата документу Справа № 337/2916/16-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/868/17 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №337/2916/16-к Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст. 286 КК України
Вирок
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 грудня 2017 року м.Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 , ОСОБА_10

захисника ОСОБА_11

обвинуваченого ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора, потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 на вирок Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 27 лютого 2017 року, яким

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Новомосковськ Тульської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним і засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком районного суду ОСОБА_12 визнано винним і засуджено за вчинення злочину за наступних обставин.

01.05.2016 року приблизно о 21 год. 45 хв. водій ОСОБА_12 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «VOLKSWAGEN-PASSAT» номерний знак НОМЕР_1 , здійснював рух по проїжджій частині вул.Новгородської в м.Запоріжжі, з боку вул.Хортицьке шосе в напрямку вул.Задніпровської. В цей же час, в зустрічному напрямку для водія ОСОБА_12 , по проїжджій частині вул.Новгородської, здійснював рух водій ОСОБА_9 , який керував автомобілем «DACIA- LOGAN» реєстраційний номер НОМЕР_2 . В салоні автомобіля в якості пасажирів знаходилися ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 . Водій ОСОБА_12 , рухаючись по вул.Новгородській, в районі перетину з вул.Жукова, в порушення вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України, де вказано «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху» та п.11.3 «На дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу», змінив напрямок руху автомобіля «VOLKSWAGEN-PASSAT» в ліву сторону, в результаті чого автомобіль «VOLKSWAGEN-PASSAT» виїхав на смугу зустрічного руху. Водій ОСОБА_9 , побачивши, що на смугу його руху виїздить автомобіль «VOLKSWAGEN-PASSAT» під керуванням водія ОСОБА_12 , застосувати заходи гальмування не встиг та відбулося зіткнення передньої правої частини автомобіля «VOLKSWAGEN-PASSAT» з передньою лівою частиною автомобіля «DACIA - LOGAN» під керуванням водія ОСОБА_9 .

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир ОСОБА_7 , згідно висновку судово-медичної експертизи №2240 від 06.07.2017 року, отримала тілесні ушкодження: відкрита черепно-мозкова травма: численні переломи склепіння, основи та лицьового черепа (лобової, правої скроневої, верхньощелепної, нижньощелепної, основної та правої скулової кісток); забиття правої лобової частини головного мозку та правої півкулі мозжечку; рана в лобовій області з права, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент спричинення; закритий фрагментарно-осколковий перелом лівої великоберцової кістки, який кваліфікується як тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості, не небезпечне для життя, але яке потягло за собою тривалий розлад здоров`я, більше 21 дня; синці тулуба та кінцівок, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження».

Пасажир ОСОБА_10 , згідно висновку судово-медичної експертизи №2845 від 25.07.2016 року, отримав тілесні ушкодження: відкритий осколковий перелом в середній третині правого передпліччя, рана в проекції перелому; закритий осколковий перелом с/3 діафіза лівої стегнової кістки зі зміщенням кісткових фрагментів; закриті переломи поперечних відростків 7-го шийного хребця, 1-го грудного хребця зліва, кореня 2-го грудного хребця з права; закритий крайовий перелом лівого надколінника, рана в області лівого колінного суглобу, які кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, не небезпечні для життя, але які потягли за собою тривалий розлад здоров`я, більше 21 дня; струс головного мозку, скальпована рана в лівій тім`яній області, подапоневротична гематома в лівій лобно-тім`яній області, синці в області обличчя, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Водій ОСОБА_9 , згідно висновку судово-медичної експертизи №1825 від 15.06.2016 року, отримав тілесні ушкодження: закритий перелом 5 ребра з права по лопаточній лінії зі зміщенням кісткових фрагментів, закритий перелом 8 ребра по паравергебральній лінії зі зміщенням кісткових фрагментів, які кваліфікуються як пошкодження середньої тяжкості, не небезпечні для життя, але які потягли за собою тривалий розлад здоров`я, більше 21 дня; струс головного мозку, рана в лобній області зліва, кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я; синець в області правого колінного суглоба, який кваліфікується як легке тілесне ушкодження.

Пасажир ОСОБА_8 , згідно висновку судово-медичної експертизи №1872 від 01.06.2016 року, отримала тілесні ушкодження: закриті переломи 6,7 ребер по паравертебральній лінії зі зміщенням кісткових фрагментів; травма правого колінного суглоба, з розривом тіла та заднього рогу медіального меніска, які кваліфікуються як пошкодження середньої тяжкості, не небезпечні для життя, але які потягли за собою тривалий розлад здоров`я, більше 21 дня; струс головного мозку, проникаюча рана на верхній губі в центрі, рана на спинці язика, садни на лобі з права, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я; садни на правому плечі, на правій кисті у основи 1 пальця, в проекції тіла грудини, в поясничній області з права та зліва, в проекції лівого колінного суглоба, на лівій гомілці, наслідком заживлення яких є виявленні при освідуванні розові ділянки шкіри, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Пасажир ОСОБА_13 , згідно висновку судово-медичної експертизи №1832 від 15.06.2016 року, отримав тілесні ушкодження: струс головного мозку, рана в області лоба з переходом на ліву скроневу область, в області лівої брови, садна обличчя, які в сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я; садни лівого гомілкостопного суглоба, синець з набряком м`яких тканин в області лівого передпліччя, синець в області правого стегна, набряк м`яких тканин в області лівого лучезапясного суглоба, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Згідно висновку судово-автотехнічної експертизи №366/16 від 09.06.2016 року, невідповідність дій водія ОСОБА_12 вимогам п.п.10.1, 11.3 Правил дорожнього руху України, знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди та наслідками.

Дії ОСОБА_12 кваліфіковано за ч.2 ст.286 КК, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим тяжкі та середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Йому призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

На підставі ст.75 КК обвинуваченого звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК.

Вирішено питання про цивільні позови, судові витрати та речові докази.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи висновки суду про доведеність вини обвинуваченого та кваліфікацію його дій, просить вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_12 покарання за ч.2 ст.286 КК у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. На підставі ст.ст.75, 76 КК звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 2 роки. Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, оскільки застосовуючи положення ст.75 КК, суд фактично звільнив обвинуваченого від відбування не тільки основного покарання, але і додаткового, що є недопустимим.

В апеляційних скаргах потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 кожний окремо просять вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_12 покарання за ч.2 ст.286 КК у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. Їх цивільні позови задовольнити в повному обсязі. Свої вимоги обґрунтовують тим, що звільняючи обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст.75 КК, суд в достатній мірі не врахував усі обставини скоєного ОСОБА_12 злочину, те, що обвинувачений, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вчинив тяжкий злочин, своїми недбалими діями грубо порушив вимоги ПДР України та спричинив тяжкі наслідки. Обставини, на які послався суд у вироку, не є достатніми для призначення обвинуваченому покарання з випробуванням.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, яка підтримала доводи та вимоги своєї апеляційної скарги; потерпілих, які наполягали на задоволенні своїх скарг; обвинуваченого і його захисника, які заперечили проти поданих апеляційних скарг та просили вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК, оскільки в апеляційних скаргах не порушується питання щодо оскарження висновків суду першої інстанції стосовно доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_12 у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення і правильності кваліфікації його дій, колегія суддів вирок в зазначеній частині не перевіряла і не досліджувала. В зв`язку з чим, вважає встановленим вчинення ОСОБА_12 злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК, за обставин встановлених судом першої інстанції і зазначених ним в оскарженому вироку.

Щодо доводів прокурора та потерпілих, наведених у апеляційних скаргах, про неправильне застосування кримінального закону та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення й особі обвинуваченого ОСОБА_12 , то вони є слушними.

Відповідно до вимог ст. 65 КК суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 75 КК, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, то він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Суд першої інстанції, звільняючи ОСОБА_12 від відбування призначеного покарання, послався лише на те, що ним враховано ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, визнання обвинуваченим вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, прийняття заходів для відшкодування завданої шкоди, а також те, що обвинувачений раніше не був судимий, виключно позитивно характеризується за місцем проживання і роботи, у психіатра та нарколога на обліку не перебуває, на утриманні має неповнолітню дитину, офіційно працевлаштований, вчинив злочин з необережності, враховано клопотання трудового колективу за місцем роботи .

Суд констатував, що відповідно до положень ст. 12 КК обвинувачений вчинив тяжке кримінальне правопорушення, яке має негативні наслідки для здоров`я потерпілих.

Сама по собі тяжкість наслідків не може бути врахована ще раз при призначенні покарання, так як є ознакою складу злочину, що впливає на його кваліфікацію та на розмір санкції кримінально-правової норми. Що стосується тяжкості злочину, то вона сама по собі не може бути перешкодою для застосування ст. 75 КК.

Тому районний суд вважав, що виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів, можливо досягти без ізоляції його від суспільства.

Проте з такими висновками районного суду погодитись не можна з огляду на таке.

Так, на переконання судової колегії суддів, районний суд у достатній мірі не врахував усі обставини вчиненого ОСОБА_12 кримінального правопорушення, його суспільну небезпеку та наслідки, а саме те, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин у стані алкогольного сп`яніння. Тим самим, ОСОБА_12 було грубо порушено правила дорожнього руху, внаслідок чого він весь час перебування за кермом постійно наражав на небезпеку оточуючих. Саме перебування ОСОБА_12 у стані алкогольного сп`яніння стало причиною вчинення ним даної ДТП. Суд, звільняючи обвинуваченого від відбування призначеного покарання, не врахував наслідки вчиненої ОСОБА_12 ДТП. Адже внаслідок даного злочину постраждало аж п`ятеро осіб. При цьому один з потерпілих отримав тяжкі тілесні ушкодження, троє середнього ступеню тяжкості, а один легкі тілесні ушкодження, що потягли короткочасний розлад здоров`я. Потерпілі тривалий час вимушені були і будуть змушені в подальшому лікуватись від отриманих пошкоджень. Вони вимагали призначення реального суворого покарання.

Щире каяття ОСОБА_12 та його активне сприяння слідству в розкритті злочину, реальне вживання заходів щодо відшкодування завданої злочином шкоди шляхом значних грошових виплат, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, позитивні характеристики, дані про особу обвинуваченого апеляційний суд розцінює, як такі, що є достатніми підставами для призначення ОСОБА_12 покарання у розмірі наближеному до мінімального, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК. Проте судова колегія не находить їх достатніми, у даному випадку, для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Наведених обставин справи суд першої інстанції не врахував. У зв`язку з чим, ухвалив вирок, який в частині звільнення обвинуваченого від відбування покарання, в тому числі й від додаткового, не відповідає вимогам кримінального закону, а тому в цій частині судове рішення підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 420 КПК колегія суддів,

ЗАСУДИЛА:

Апеляційні скарги прокурора і потерпілих задовольнити частково.

Вирок Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 27 лютого 2017 року в частині звільнення ОСОБА_12 від відбування призначеного йому покарання на підставі ст.75 КК України скасувати.

Вважати ОСОБА_12 засудженим за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 (один) рік.

Початок строку відбування покарання відраховувати з дня затримання ОСОБА_12 і приведення вироку до фактичного виконання.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу його проголошення.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4