Справа №490/2820/15-к 11.01.2018
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 січня 2018 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000756, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 4 травня 2017 року відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кишинів Республіки Молдова, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_6 ,,
обвинувачений ОСОБА_5 ,
захисник ОСОБА_7 .
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 4 травня 2017 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до покарання, призначеному за цим вироком, частково приєднано покарання призначене вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07.05.2015 р. і остаточно визначено покарання у виді 6 років позбавлення волі.
Ухвалено зарахувати ОСОБА_5 відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, в строк відбування покарання частково відбуте покарання за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07.05.2015 р. та згідно ст. 72 КК України зарахувати строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі в період з 15.10.2015 р. по 04.05.2017 р.
Вирішено питання щодо речових доказів у справі.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просив вирок скасувати, пом`якшити йому покарання за сукупністю злочинів до 4 років 2 місяців позбавлення волі та зарахувати йому строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В змінах до апеляційної скарги від 11.12.2017 р. обвинувачений просить скасувати вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 04.05.2017 р. та направити справу на новий судовий розгляд.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 зазначає, що призначене йому покарання є занадто суворим, оскільки з урахуванням його щирого каяття, часткового відшкодування майнової шкоди, відсутності претензій майнового характеру від потерпілої, вчинення злочину без застосування насильства, суд мав призначити покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі, як просила сторона обвинувачення у суді першої інстанції.
В змінах до апеляційної скарги апелянт зазначає про те, що відмовляється від своїх показань, в яких визнав свою вину. Посилається на те, що сторона обвинувачення не мала достатніх доказів його вини, протягом тривалого часу викликались свідки, яких, на його думку, не існує.
Обставини, встановлені судом першої інстанції.
10.02.2015 р. близько 12.30 год., знаходячись в під`їзді будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на викрадення чужого майна, відкрито, шляхом ривка, викрав у потерпілої ОСОБА_8 поліетиленовий пакет, в якому знаходилися гаманець вартістю 500 грн. з грошовими коштами 20 грн., медична картка та посвідчення інваліда 3 групи на ім`я ОСОБА_8 , мобільний телефон марки «Самсунг Е 1070» із сім-картою оператора «МТС», на рахунку якої було 10 грн. Після цього ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився за власним розсудом, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_8 майнову шкоду в розмірі 780 грн.
Дії ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника на підтримку апеляційної скарги обвинуваченого, думку прокурора, який заперечував проти задоволення скарги обвинуваченого та вважав вирок законним і обґрунтованим, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до наступного.
Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.
Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчинені злочину за обставин, встановлених судом, є обґрунтованими, відповідають дослідженим в судовому засіданні доказам, які викладені у вироку. Дії ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, вірно.
В суді першої інстанції обвинувачений визнав вину, показав, що побачивши потерпілу, послідкував за нею, зайшов за нею до під`їзду будинку, де на першому поверсі вирвав з її рук поліетиленовий пакет.
Як вбачається із змісту заяви ОСОБА_8 від 10.02.2015 р., невідома особа шляхом ривку викрала у неї сумку, в якій знаходились документи та мобільний телефон «Samsung».
Відповідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 17.03.2015р., потерпіла ОСОБА_8 зазначила, що може впізнати чоловіка який 10.02.2015 р. відкрито, шляхом ривка, викрав у неї майно на вигляд йому було до 30 років, він був коренастої статури, мав зріст до 178 см, видовжене обличчя, світлі очі. Після цього вона впізнавала ОСОБА_5 по тілобудові та рисам обличчя, які вона запам`ятала, як особу, яка відносно неї вчинила злочин.
Відповідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 17.03.2015р., свідок ОСОБА_9 зазначив, що може впізнати чоловіка, якого він бачив 10.02.2015 р. близько 12.30 год. у подвір`ї будинку АДРЕСА_2 . Після цього він впізнав ОСОБА_5 за зростом, кольором обличчя, статурі.
За заявою ОСОБА_10 , останній добровільно видав працівникам міліції мобільний телефон «Самсунг» марки «Е1070».
Відповідно протоколу огляду предмету від 16.03.2015 р. з фото таблицями до нього, оглянуто мобільний телефон марки «Samsung» модель «Е 1070», виданий ОСОБА_10 .
Як вбачається з розписки ОСОБА_8 від 17.03.2015 р., вона отримала на зберігання мобільний телефон марки «Samsung» модель «Е 1070», який в неї 10.02.2015 р. був відкрито викрадений в приміщенні під`їзду будинку № 183а в м. Миколаєві.
Отже, доводи обвинуваченого ОСОБА_5 про непричетність його до інкримінованого йому злочину спростовуються наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, які узгоджуються між собою та сумнівів не викликають, а тому позбавлені підстав.
Щодо доводів обвинуваченого про відсутність свідків під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції, то відповідно матеріалам кримінального провадження, а саме даним журналів судових засідань, під час розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції, стороною обвинувачення ставилось питання про допит потерпілої та свідків, проте, у зв`язку із смертю потерпілої та неможливістю встановлення місцезнаходження свідків, сторона обвинувачення відмовилась від їх допиту, при цьому обвинувачений ОСОБА_5 на допиті свідків не наполягав.
Обґрунтовуючи доведеність вини ОСОБА_5 в інкримінованому йому злочині, суд першої інстанції не посилався на показання будь-яких свідків, а тому доводи апелянта про те що, його вина не доведена, оскільки не допитані свідки, позбавлені підстав.
Щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, то відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до положень, викладених в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який є тяжким злочином, конкретні обставини вчиненого злочину, певні дані про особу ОСОБА_5 , який раніше судимий, за місцем мешкання характеризується посередньо, визнав обставиною, що пом`якшує покарання, визнання обвинуваченим вини, відсутність обставин, що обтяжують покарання і дійшов висновку, що з метою виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів, ОСОБА_5 необхідно призначити покарання саме у виді позбавлення волі строком 4 роки, з чим погоджується і апеляційний суд, оскільки покарання обвинуваченому призначено відповідно до вимог ст. ст. 65-67 КК України, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Разом з тим, відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, покарання призначається за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України визначення остаточного покарання за сукупністю злочинів може здійснюватися шляхом: поглинення менш суворого покарання більш суворим; часткового складання призначених покарань; повного складання призначених покарань.
Наведених вимог закону судом першої інстанції не дотримано визначаючи остаточно покарання суд першої інстанції частково приєднав до покарання, призначеного за цим вироком, покарання, призначене за іншим вироком.
Відповідно п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», при вирішенні питання про те, який із передбачених ст. 70 КК України принципів необхідно застосовувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів (поглинення менш суворого покарання більш суворим або повного чи часткового складання покарань, призначених за окремі злочини), суд повинен враховувати крім даних про особу винного й обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності (реальна чи ідеальна) тощо.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає за доцільним при визначенні остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_5 на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів за даним вироком та вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07.05.2015 р. застосувати принцип часткового складання покарань. А з урахуванням даних про особу ОСОБА_5 , обставин, що пом`якшують покарання, відсутністю обставин, які обтяжують покарання, вчинення одного злочину, тяжкість його наслідків, того, що потерпілій працівниками міліції повернуто викрадений мобільний телефон, остаточно визначити покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, оскільки таке покарання, буде необхідним й достатнім для його виправлення, попередження нових злочинів та домірне скоєному, а тому, за наведених підстав, вирок підлягає зміні.
Крім того, підлягає зарахуванню у строк покарання ОСОБА_5 строк його попереднього ув`язнення з урахуванням положень ч. 5 ст. 72 КК України в редакції № 838-VIII від 26.11.2015 р. та № 2046-VIII від 18.05.2017 р.
Керуючись ч. 5 ст. 72 (в редакції ЗУ № 838-VIII від 26.11.2015 р., № 2046-VIII від 18.05.2017 р.), ст. ст. 376, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити частково.
Вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 4 травня 2017 року яким ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України змінити.
Вважати ОСОБА_5 засудженим за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів за даним вироком та вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07.05.2015 р., шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно визначити покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Строк відбування призначеного ОСОБА_5 покарання рахувати з дня набрання вироком законної сили, а саме з 11.01.2018 р.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням положень ч. 5 ст. 72 КК України, повністю зарахувати відбуте покарання за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07.05.2015 р. з 15.10.2015 р. по 20.06.2017 р. включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, та з 21.06.2017 р. по 11.01.2018 р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали суду.
Повний текст ухвали буде проголошений 16.01.2018 р. об 16.45 годині.

Судді
_____________________ _________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3