В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"29" листопада 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши в залі суду в м. Києві у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0012229 від 29 серпня 2016 року, відносно:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сегединці, Городищенського району Черкаської області, українець, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, офіційно непрацюючого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 06.02.2015 року Катеринопільським районним судом Черкаської області за ч. 2 ст.185, ч. 3 ст. 185, ч. 2, ст. 190 КК України, до 3 років позбавлення волі, звільнений на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробувальним строком 2 роки, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Судом визнано доведеним, що 28.08.2016 року, приблизно о 21 годині 20 хвилин біля будинку № 18 по пр. П. Тичини, 18 в м. Києві поруч з озером «Тельбін» між ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , виник словесний конфлікт.

Після чого, у ОСОБА_9 , на ґрунті особистої неприязності до ОСОБА_10 , виник злочинний умисел, направлений на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень останньому.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді заподіяння тяжкої шкоди здоров`ю ОСОБА_10 , наніс останньому три удари кулаками лівої та правої руки в голову, внаслідок чого потерпілий ОСОБА_10 , отримав тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили смерть потерпілого на місці події за короткий проміжок часу.

Згідно висновку експерта №1958/2 від 29.08.2016. При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 виявлено:

А) Синець на верхній повіці правого ока із забійною раною на його тлі, синець на нижній повіці правого ока із садном на його тлі, два садна в лобній ділянці праворуч, синець на переніссі з дрібними саднами на його тлі, синець в лівій скроневій ділянці із саднами на його тлі, множинні садна в лівій щічній ділянці та на межі лівої виличної та привушної ділянки, два синці на підборідді праворуч, крововиливи в м`які покриви голови зі сторони їх внутрішньої поверхні в лобній ділянці праворуч, в лівій лобно-скроневій ділянці та в лівій тьмяно-потиличній ділянці, крововиливи під оболонки та шлуночки головного мозку, крововиливи під оболонки в стовбуровому відділі мозку, набряк набухання тканини головного мозку.

Б) Садно по задній поверхні правої кисті та одне садно по зовнішній поверхні великого пальця середньої фаланги лівої кисті.

Смерть ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 настала від внутрішньочерепної травми з крововиливами під оболонки та шлуночки головного мозку та його набряком-набуханням, на що вказує вище описане в п. А.

Враховуючи характер, зовнішній вигляд та локалізацію ушкоджень, слід вважати, що всі зазначені ушкодження є прижиттєвими, виникли від дії тупого (тупих) предмету (предметів) за механізмом удару та тертя, особливості травмуючої поверхні якого (яких) не відобразилися. Вище вказана внутрішньочерепна травма, яка обумовила настання смерті, виникла по механізму удару та ротації, тобто внаслідок багаторазових ударів в ділянку голови (в тому числі по нефіксованій голові) подекуди зі зміщенням голови по одній з вісей тіла.

Враховуючи характер ушкоджень, дані судово-гістологічного дослідження (ступінь вираженості клітинної реакції), слід вважати, що вказані ушкодження, комплекс яких сформував внутрішньочерепну травму та обумовив настання смерті виник приблизно за 30 хвилин до настання смерті постраждалого. Комплекс ушкоджень описаний в п.1 А), який сформував внутрішньо черепну травму, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя (небезпека для життя крововиливів під оболонки та шлуночки головного мозку та його набряком-набуханням). Між наявною внутрішньочерепною травмою та настанням смерті мається прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Виявлене садно на правій кисті та одне садно на великому пальці лівої кисті утворились від дії тупого предмету за механізмом тертя ймовірно в той же самий часовий проміжок до настання смерті та мають ознаки легкого тілесного ушкодження, яке не потягло розладу здоров`я та в причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті не знаходиться.

Згідно висновку експерта № 42/1958/2 від 09.11.2016 Виявлений, при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , комплекс ушкоджень що складає внутрішньочерепну травму, яка обумовила настання смерті утворився не менш як від 3 (трьох) травматичних дій в ділянку обличчя (підборіддя праворуч, ділянку правого ока та ліву скроневу ділянку) тупим предметом (можливо ударів руками) з подальшим падінням потерпілого та ударом лівою тьмяно-потиличною ділянкою голови об тупий предмет з переважаючою контактуючою поверхнею.

Суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Вказаних висновків суд дійшов провівши судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, виходячи з наступного.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 вину свою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України не визнав, показав що потерпілий ОСОБА_10 був йому другом. 28 серпня 2016 року вони спільно відпочивали на озері Тельбін, з ними були також його дівчина - ОСОБА_11 . Потім вони посварились із ОСОБА_10 і останній пішов, а коли вони вже його знайшли він був мертвим.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.
Згідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Статтею 86 КПК України зазначено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
Так, з досліджених судом, у порядку ст. 358 КПК України, у судовому засіданні, документів, тобто спеціально створених з метою збереження інформації матеріальних об`єктів, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків, зображення тощо відомостей, судовим слідством було встановлено наступне.

Відповідно до протоколу огляду місця події (трупа) від 29 серпня 2016 року, складеного слідчим Дніпровського управління поліції ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_12 , в присутності понятих, та ілюстративної таблиці до протоколу огляду, в АДРЕСА_3 виявлений труп невідомого чоловіка 20-25 років. В ході огляду виявлено та вилучено шматок чорної тканини, ремінь від сумки чорного кольору та кросівок (т.1 а.с.68-77).

Згідно висновку експерта №1958/2 від 29.08.2016. При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 виявлено:

А) Синець на верхній повіці правого ока із забійною раною на його тлі, синець на нижній повіці правого ока із садном на його тлі, два садна в лобній ділянці праворуч, синець на переніссі з дрібними саднами на його тлі, синець в лівій скроневій ділянці із саднами на його тлі, множинні садна в лівій щічній ділянці та на межі лівої виличної та привушної ділянки, два синці на підборідді праворуч, крововиливи в м`які покриви голови зі сторони їх внутрішньої поверхні в лобній ділянці праворуч, в лівій лобно-скроневій ділянці та в лівій тьмяно-потиличній ділянці, крововиливи під оболонки та шлуночки головного мозку, крововиливи під оболонки в стовбуровому відділі мозку, набряк набухання тканини головного мозку.

Б) Садно по задній поверхні правої кисті та одне садно по зовнішній поверхні великого пальця середньої фаланги лівої кисті.

Смерть ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 настала від внутрішньочерепної травми з крововиливами під оболонки та шлуночки головного мозку та його набряком-набуханням, на що вказує вище описане в п. А.

Враховуючи характер, зовнішній вигляд та локалізацію ушкоджень, слід вважати, що всі зазначені ушкодження є прижиттєвими, виникли від дії тупого (тупих) предмету (предметів) за механізмом удару та тертя, особливості травмуючої поверхні якого (яких) не відобразилися. Вище вказана внутрішньочерепна травма, яка обумовила настання смерті, виникла по механізму удару та ротації, тобто внаслідок багаторазових ударів в ділянку голови (в тому числі по нефіксованій голові) подекуди зі зміщенням голови по одній з вісей тіла.

Враховуючи характер ушкоджень, дані судово-гістологічного дослідження (ступінь вираженості клітинної реакції), слід вважати, що вказані ушкодження, комплекс яких сформував внутрішньочерепну травму та обумовив настання смерті виник приблизно за 30 хвилин до настання смерті постраждалого. Комплекс ушкоджень описаний в п.1 А), який сформував внутрішньо черепну травму, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя (небезпека для життя крововиливів під оболонки та шлуночки головного мозку та його набряком-набуханням). Між наявною внутрішньочерепною травмою та настанням смерті мається прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Виявлене садно на правій кисті та одне садно на великому пальці лівої кисті утворились від дії тупого предмету за механізмом тертя ймовірно в той же самий часовий проміжок до настання смерті та мають ознаки легкого тілесного ушкодження, яке не потягло розладу здоров`я та в причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті не знаходиться (т. 1 а.с. 79-83).

Відповідно до акту судово-медичного дослідження (обстеження) крові від трупа невідомого чоловіка від 31 серпня 2016 року встановлено, що знайдений етиловий спирт в концентрації 2, 34 проміле (т. 1 а.с. 84).

Відповідно до акту судово-медичного дослідження від 16 вересня 2016 року виявлений дифузний субарахноїдальний крововилив в стовбурі, полюсі лівої скроневої частки, набряк-набухання головного мозку… Вогнищеві паравазальльні крововиливи в латеральній стінці правого та лівого бічних шлуночків … (т. 1 а.с.85-88).

Згідно висновку експерта № 42/1958/2 від 09.11.2016 Виявлений, при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , комплекс ушкоджень що складає внутрішньочерепну травму, яка обумовила настання смерті утворився не менш як від 3 (трьох) травматичних дій в ділянку обличчя (підборіддя праворуч, ділянку правого ока та ліву скроневу ділянку) тупим предметом (можливо ударів руками) з подальшим падінням потерпілого та ударом лівою тьмяно-потиличною ділянкою голови об тупий предмет з переважаючою контактуючою поверхнею (т. 1 а.с. 90-91).

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 01.09.2016 року за участі свідка ОСОБА_13 , відеозапис до якого також був переглянутий у судовому засіданні свідок на місці показала та розказала, що 28 серпня 2016 року між ОСОБА_14 та ОСОБА_15 виникла сварка. А саме, ОСОБА_14 почав розмахувати ножем, а ОСОБА_15 в свою чергу вдарив останнього в потилицю, та той вдарився об стіну а потім впав на асфальт (т. 1 а.с. 93-95).

Свідка ОСОБА_13 не було допитано у судовому засіданні через відсутність її в місті Києві та невиконання Ухвал суду в частині застосування приводу та встановлення місцезнаходження ОСОБА_13 Черкаським відділом поліції ГУ НП в Черкаській області.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 01.09.2016 року за участі підозрюваного ОСОБА_9 , відеозапис до якого також був переглянутий у судовому засіданні підозрюваний на місці показав та розказала, що 28 серпня 2016 року завдав ОСОБА_10 два удари кулаком в обличчя (т. 1 а. с. 101-103), після чого потерпілий впав на землю.

За таких умов, враховуючи викладене, до показів обвинуваченого ОСОБА_9 , які він давав у судовому засіданні, що жодних ударів потерпілому не завдавав суд ставиться критично, оскільки вони повністю спростовуються наведеними вище доказами. Більш того, суд враховує, що слідчі експерименти за участі, як свідка, так і на той час підозрюваного ОСОБА_9 проводились 01.09.2016 року, а висновок експерта, згідно якого визначений комплекс ушкоджень, які обумовили настання смерті, в тому числі й падіння потерпілого був складений лише 09.11.2016 року.
Суд встановив, що своїми умисними діями, які виразилися у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_9 вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 121 КК України.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винуватого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.
Обставин, згідно ст.66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд не вбачає.
Обставиною, згідно ст. 67 КК України, що обтяжує покарання обвинуваченого є рецидив злочинів.
Також, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_9 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше судимий Катеринопільським районним судом Черкаської області від 06.02.2015 року. Цим самим вироком також був засуджений й потерпілий ОСОБА_10 , та згідно із вироком ОСОБА_10 був дитиною позбавленою батьківського піклування, а ОСОБА_9 мав статус дитини сироти (т. 1 а.с. 150-175).
Відповідно до Висновку судово-психіатричного експерта №698 від 27.09.2016 року у період правопорушення, в якому він підозрюється, ОСОБА_9 не страждав на будь-який психічний розлад; за своїм психічним станом міг та на теперішній час може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Не потребує застосування примусових заходів медичного характеру (т. 1 а.с. 104-105).
Визначаючи необхідну міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити ОСОБА_9 покарання у мінімальних межах, установлених санкцією ст. 121 ч. 2 КК України, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчиненні нових злочинів, у виді позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України до призначеного ОСОБА_9 покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного йому вироком Катеринопільського районного суду Черкаської області від 06.02.2015 року і остаточно призначити ОСОБА_9 покарання за сукупністю вироків у виді 7 (семи ) років 1 (одного) дня позбавлення волі.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 у виді тримання під вартою залишити без змін.

Процесуальні витрати, речові докази у кримінальному проваджені відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

На підставі ст.71 КК України до призначеного ОСОБА_9 покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного йому вироком Катеринопільського районного суду Черкаської області від 06.02.2015 року і остаточно призначити ОСОБА_9 покарання за сукупністю вироків у виді 7 (семи ) років 1 (одного) дня позбавлення волі.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_9 у строк відбуття призначеного покарання, строк попереднього ув`язнення з 01 вересня 2016 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку, що 1 (один) день попереднього ув`язнення відповідає 2 (двом) дням позбавлення волі.
Запобіжний захід обраний ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою в Київському СІЗО Управління Державної Пенітенціарної служби України в м.Києві та Київській області залишити без зміни до набрання вироком законної сили та вважати продовженим до набрання вироком законної сили.
Строк відбування покарання ОСОБА_9 обчислювати з моменту затримання, тобто з 01.09.2016 року.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1