Справа №175/827/18
провадження №1-кс/175/304/18
У Х В А Л А

Іменем України
26 березня 2018 року смт. Слобожанське
Слідчий суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання старшого слідчого Дніпровського РВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про тимчасовий доступ до речей і документів в рамках кримінального провадження №0002249 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 грудня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 169 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
До Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання слідчого, погодженого з прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №3, про тимчасовий доступ до речей і документів.

В обґрунтування свого клопотання слідчий зазначає, що 12.12.2017 року до Дніпровського РВП Дніпропетровській області надійшло повідомлення, про те, що у жовтні 2017 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив неправомірні дії відносно ОСОБА_3 , а саме незаконні дії щодо всиновлення дитини.

12.12.2017 року слідчим відділом Дніпровського РВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області відомості про дане кримінальне правопорушення, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002249, за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.169 КК України та розпочато досудове розслідування.

У зв`язку з чим, для досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування зазначеного кримінального провадження, з метою отримання відомостей, котрі є необхідними для належної кваліфікації вчиненого діяння, встановленні та виявлення факту, документального підтвердження неправомірних дій з боку начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 щодо усиновлення ОСОБА_5 , у даному провадженні є потреба отримати тимчасовий доступ до речей і документів, які перебувають у володінні КЗ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » Дніпровської районної ради Дніпропетровської області за адресою: АДРЕСА_1 , а саме завірених належним чином копій документів, які були підставою для надання дозволу на усиновлення дитини-сироти ОСОБА_5 , подружжям ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , копій документів, які були підставою постійного перебування дитини-сироти ОСОБА_5 за місцем мешкання кандидатів усиновлювачів подружжям ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , копії з журналу обліку дітей, яких поставлено на облік на усиновлення, а також копії рішення суду щодо усиновлення дитини-сироти ОСОБА_5 , кандидатами в усиновлення.

Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання слідчого з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 5 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документі перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи.

Згідно з ч. 6 ст. 163 КПК України слідчий суддя в ухвалі про надання тимчасового доступу до речей і документів може дати розпорядження про надання можливості вилучення речей і документів, якщо сторона кримінального провадження доведе наявність достатніх підстав вважати, що без такого вилучення існує реальна загроза зміни або знищення речей чи документів, або таке вилучення необхідне для досягнення мети отримання доступу до речей і документів.

За змістом вказаної процесуальної норми надання розпорядження щодо вилучення речей і документів можливе лише за умови доведення стороною кримінального провадження існування реальної загрози зміни або знищення документів. Переконливих доказів на користь існування такої загрози слідчим у клопотання не наведено.

Відповідно до вимог п.п. 2, 3 ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотання слідчого, прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ст. 160 КПК України, в клопотанні про тимчасовий доступ до речей і документів крім іншого, зазначаються, речі і документи, тимчасовий доступ до яких планується отримати, значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні, можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Відповідно до ч. 4 ст. 132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Зважаючи на те, що застосування заходів процесуального примусу мають винятковий характер, такі можуть застосовуватися лише у разі відмови особи, залученої до сфери кримінального провадження, добровільно виконати свій процесуальний обов`язок. З цього випливає висновок про те, що застосуванню процесуального примусу, в тому числі і надання тимчасового доступу до речей та документів, має передувати пропозиція виконати вимогу закону.

При зверненні до суду з клопотаннями про тимчасовий доступ до речей слідчим не враховано, що збирання доказів, в тому числі і речових, відбувається через інститут слідчих дій (зокрема, вилучення в ході огляду, проведення обшуку). У даному випадку неправильне розуміння слідчим положень кримінального процесуального закону фактично зумовлює підміну слідчих дій заходом забезпечення кримінального провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні. У цьому контексті слідчий суддя зазначає, що вказані речі можуть бути отримані шляхом проведення слідчих дій, тобто без застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 223 КПК саме слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Слід зазначити, що держава гарантує і забезпечує рівні умови доступу громадянам до зайняття діяльністю комунальних закладів та рівні можливості таким закладам в організації та здійсненні ними своєї діяльності і будь-яке втручання в діяльність закладу, зокрема з метою перешкоджання виконанню ним своїх обов`язків або спонукання до вчинення ним неправомірних дій, у тому числі вимагання від них, відомостей, що становлять таємницю, забороняється і тягне за собою відповідальність відповідно до законодавства.

А відтак, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим не в повній мірі виконані вищезазначені вимоги кримінально-процесуального законодавства та недостатньо наведено обґрунтування щодо необхідності надання тимчасового доступу до вищезазначених речей і документів, оскільки вжиті заходи можуть перешкоджати господарській діяльності юридичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону.

Враховуючи те, що суду не надано доводів відмови володільця надати слідчому доступ до речей, вказаних в клопотанні, беручи до уваги те, що клопотання не відповідає вимогам КПК України, оскільки в клопотанні слідчий не надав значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні, не довів неможливість іншим способом довести зазначених в клопотанні обставин, не зазначив доказів на підтвердження неможливості отримання речей та документів без застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в матеріалах клопотання відсутні документи підтверджуючі обставини справи, не зазначено інших підстав для подання клопотання окрім на основі заяви про вчинення кримінального правопорушення, тому суд приходить до висновку, що підстави для задоволення клопотання відсутні.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого не відповідає вимогам ст.ст. 132, 160, 163 КПК України, тому в його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 132, 159-166 КПК України,
У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання слідчого Дніпровського РВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про тимчасовий доступ до речей і документів в рамках кримінального провадження №0002249 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 грудня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 169 КК України відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 309 КПК України ухвала слідчого судді про відмову в задоволенні клопотання слідчого про тимчасовий доступ та вилучення речей оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Суддя ОСОБА_1