Дата документу 13.04.2018 Справа № 554/2446/18
Провадження № 1-кс/554/3086/2018

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 квітня 2018 року м. Полтава
В С Т А Н О В И В:
Своє клопотання мотивує тим, що Досудовим розслідуванням встановлено, що в період час з січня 2018 року по 05.04.2018 року, невстановлена особа шляхом зламу навісного замку проникла до кладового приміщення яке знаходиться між 6 та 7 поверхом будинку АДРЕСА_1 , звідки таємно викрала речі: лінійку будівельну, оцинковану дюймову 2.5 м. труби, до вхідних дверей дзвінок та алюмінієву розкладушку, які належать гр. ОСОБА_4 чим спричнила матеріального збитку на загальну суму 500 грн.
07.04.2018 року в ході огляду за адресою АДРЕСА_2 , у приміщенні прийому вторинної сировини гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прож. АДРЕСА_3 за добровільною згодою, видав працівникам поліції алюмінієве розкладне ліжко з тканиною у візерунок квітів жовтого та червоного кольорів, які зі слів останнього, продала йому малознайома особа жіночої статі в березні місяці 2018 року.
Допитаний потерпілий гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прож. АДРЕСА_4 , повідомив, що на 7-му поверсі під`їзду за місцем мешкання, останній в кладовій кімнаті, що завжди була зачинена на навісний замок, зберігав особисті речі з яких знаходилась власне розкладне ліжко виготовлене з алюмінію в тканину у візерунок квітів котре у період часу з січня місяця 2018 року по 05.04.2018 року невстановлена особа, шляхом зламу замка викрала.
В ході проведення слідчих (розшукових) дій по вказаному кримінальному провадженню,07.04.2018 року в ході огляду за адресою АДРЕСА_2 , у приміщенні прийому вторинної сировини гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прож. АДРЕСА_3 за добровільною згодою, видав працівникам поліції алюмінієве розкладне ліжко з тканиною у візерунок квітів жовтого та червоного кольорів, які зі слів останнього, продала йому малознайома особа жіночої статі в березні місяці 2018 року.
При звірці наданих відомостей потерпілим ОСОБА_4 , власником вказаного ліжка та ліжком при огляді у гр. ОСОБА_5 було встановлено схожість за зовнішніми ознаками.
На підставі наведеного, слідчий просить накласти арешт на вилучене майно.
В судове засідання слідчий та прокурор не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Слідчий надав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі.
Власник майна в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд клопотання без його участі, проти накладення арешту не заперечував.
У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.
Суд, дослідивши надані докази, приходить до наступного.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Слідчим доведено, що вищевказане майно, вилучене під час проведення огляду від 07.04.2018 року, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Вилучене, відповідно до протоколу огляду від 07.04.2018 року майно, а саме алюмінієве розкладне ліжко у тканину з візерунком квітів жовтого та червоного кольорів, власником якого являється гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прож. АДРЕСА_4 , та яке було вилучене за добровільною згодою у гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прож. АДРЕСА_3 за адресою АДРЕСА_2 , підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до ст. 174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.
На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В:
Накласти арешт на алюмінієве розкладне ліжко у тканину з візерунком квітів жовтого та червоного кольорів, власником якого являється гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прож. АДРЕСА_4 , та яке було вилучене за добровільною згодою у гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прож. АДРЕСА_3 за адресою АДРЕСА_2 , до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Виконання зазначеної ухвали покласти на слідчого в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1