Вирок

Іменем України

СПРАВА № 712/6879/17

ПРОВАДЖЕННЯ № 1-КП/712/379/17

08 грудня 2017року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси ускладі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 , Грабового

законного представника ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Черкаси, українка, громадянка України,освіта вища, тимчасово не працююча, розлучена, на утриманні має трьох малолітніх дітей, інвалідом, учасником бойових дій,
учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, депутатом не являється, зареєстрована: АДРЕСА_1 . проживаюча за адресою:
АДРЕСА_2 . в порядку ст. 89 КК України раніше не судима
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3ст.135 КК України,

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Черкаси, українець, громадянин України, освіта середня-спеціальна, тимчасово не працюючий, розлучений, на утриманні має трьох малолітніх дітей, інвалід третьої групи, учасником бойових дій, учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, депутатом не являється, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 . раніше не судимий,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3ст.135 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 , 15 березня 2017 року близько 12 години 30 хвилин пішов з дому у свої справах та за місцем проживання у квартирі АДРЕСА_3 разом з дітьми залишилась його колишня дружина ОСОБА_6 . ОСОБА_6 , близько 15 години, перебуваючи разом з дітьми у квартирі АДРЕСА_3 , наповнила кухоль, ємкістю 500 мл. гарячою кавою, який поставила на тумбочці в кімнаті, де знаходився її син ОСОБА_8 , після чого нехтуючи своїми батьківськими обов`язками, залишила немовля без нагляду та вийшла з приміщення. В цей час малолітній ОСОБА_8 наблизився до тумбочки, на якій стояв кухоль з кавою, та в результаті своїх необережних дій, не усвідомлюючи небезпеку через малолітній вік перекинув вказану ємкість та гарячий напій вилився на тіло дитини. В наслідок цього ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді близько 30 % опікових поверхонь тіла на обличчі, шиї і тулубі, які, згідно висновку судово-медичного експерта № 03-01/241/1 від 10 квітня 2017 року, могли виникнути від дії гарячої рідини та відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, тобто ОСОБА_6 своїми діями поставила потерпілого в небезпечний для життя стан. Після цього вона, одразу виявивши отримання малолітнім ОСОБА_8 термічних опіків, нехтуючи моральними і правовими нормами, що зобов`язують надавати належну допомогу особі, яка перебуває у небезпечному для життя стані, при наявності можливості та обов`язку сповістити працівників охорони здоров`я про спричинення дитині тілесних ушкоджень, нею не скористалася, не вжила жодних заходів для звернення за професійною допомогою до закладів охорони здоров`я та покладаючись на власну самовпевненість, не маючи спеціальних знань у галузі медицини, хоча усвідомлюючи реальну небезпеку для життя дитини, обмежилась лише самостійнім обробленням ран з опіками маззю, тим самим завідомо залишила без кваліфікованої лікарської допомоги сина, який у зв`язку з малолітством перебував у безпорадному стані і не міг вжити заходів до самозбереження.

Того ж дня, 15 березня 2017 року близько 22 години 30 хвилин ОСОБА_7 , повернувшись додому та дізнавшись від колишньої дружини ОСОБА_6 про отримання сином опіків, як і остання проявив бездіяльність та не вжив жодних заходів для звернення за професійною допомогою до закладів охорони здоров`я, а також обмежився самостійнім обробленням ран з опіками маззю та накладанням марлевої пов`язки ОСОБА_8 , хоча усвідомлював реальну небезпеку для життя дитини.

В подальшому протягом ночі та наступного дня ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 продовжили нехтувати своїми батьківськими обов`язками та не звертались до лікарів за належною допомогою синові, який перебував у небезпечному для життя стані.

Лише за втручання в ситуацію ОСОБА_9 , який являється братом ОСОБА_7 та його наполяганням, ввечері 16 березня 2017 року о 18 годині 17 хвилин ОСОБА_6 викликала швидку медичну допомогу, після чого немовля було доправлено в Черкаську обласну дитячу лікарню, однак дитина під час транспортування до медичного закладу померла внаслідок отриманих тілесних ушкоджень. Згідно висновку судово-медичного експерта № 03-01/241/1 від 10 квітня 2017 року причиною смерті ОСОБА_8 є термічні опіки гарячою рідиною близько 30 % поверхні тіла 2-3 ступеня. Виявлені ушкодження могли виникнути 15 березня 2017 року близько 15 години при перевертанні кухля з гарячою кавою на тіло потерпілого. Між отриманими термічними опіками та настанням смерті мається прямий причинний зв`язок. При своєчасному зверненні та наданні кваліфікованої медичної допомоги збереження життя потерпілому було можливе. Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 , свою винність у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3ст.135КК України не визнала повністю. Суду показала, що так дійсно, 15.03.2017 вона зробила собі каву і поставила на тумбочку. На деякий час відвернулася, а потім побачила, що дитина перевернула на себе каву і отримала опіки. Потім подзвонила матері спитала, що робити. Купила мазь пантенол і обробляла опіки. Кормила кашею. На другий день стало гірше і вона пішла за салом, бо прочитала, що потрібно ним мазати. Вона вважала, що є покращення. Вона не розуміла, що дитина в небезпеці, вважала, що ці опіки можливо вилікувати.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 , свою винність у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3ст.135КК України не визнав повністю. Суду показав, що 15.03.2017 він поїхав до своєї сестри по справам. Тобто він не перебував на той час коли дитина отримали опіки вдома. Приїхав до дому десь 22-45год., перепочити. ОСОБА_10 сказала, що ОСОБА_11 обпікся. Він пішов до сина і побачив у нього опіки. Роздивитися більш точніше він не міг бо інвалід по зору. Мазью панзенол від обробив рани. Потім пригадав, що у нього є польська мазь , обробив нею рани, обложив марлею, зміряв температуру, була 36,5. Він казав ОСОБА_12 визвати швидку допомогу, але вона зателефонувала матері і стала з нею радитися. Сам не викликав швидку бо розгубився. Він не розумів, що дитина перебуває в небезпечному стані. Швидку хотів визвати бо вони краще знають, що треба робити у таких випадках.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченими ОСОБА_7 , ОСОБА_6 за ч.3 ст.135КК України, їх вина у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними по справі доказами в їх сукупності показами свідків , допитаних в судовому засіданні , які показали , що:

- допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 , суду показала, що вона працює лікарем швидкої допомоги, 16.03.2017 о 18-18год. їх бригаду викликали , в 18-28 вони приїхали на виклик. Хто викликав швидку вона не знає, диспетчер сказав, що опіки в дитини добової давнини. Коли приїхали були у шоці, антисанітарія в будинку повна, дитина маленька лежала на кроватці з важкими опіками , погано дихала. Мати сказала, що дитина за день до цього встала і перелила на себе чашку кави, вони самі обробляли добу пантенолом. Немовля було замотане в бінти, у важкому стані , але ще живе. Коли почали розпитувати , батько почав заважати, казав, що не ті ліки капають. Тому вони викликали поліцію, ще одну швидку. Мати вела себе дуже спокійно. На її думку якби швидку допомогу викликали вчасно то шанс вижити у дитини був би більший; - допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 , суду показала, що вона працює в швидкій допомозі . 16.03.2017 їх викликали на опіки дитини. Вони приїхали десь о 18-28год., дитина була у важкому стані , без свідомості. Мати сказала, що опіки були отримані 15.03.2017. Батьки заважали проводити реанімаційні дії, казали, що викликали лікарів тільки для отримання консультації. Вони прийняли рішення для госпіталізації, коли приїхали в лікарню у дитини сталася клінічна смерть. Коли вона робила очищення ротової полості там була варена ковбаса . Мати сказала, що оскільки немовля було в важкому стані вона його кормила ковбасою;

- допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 , суду показала, що вона мати ОСОБА_16 і відмовляється давати покази, скориставшись ст.63 Конституції України;

- допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , суду показав, що він є братом ОСОБА_7 , десь 7 місяців тому він прийшов до дому за місцем своєї регістрації у квартирі АДРЕСА_3 , і побачив, що в кімнаті сиділа ОСОБА_17 коли дитини, а брат бігав по кімнаті. Спитав , що трапилося, вони сказали, дитина отримала опіки, пробували самі лікувати, телефонували родичам. Коли він побачив ці опіки став наполягати на виклику швидкої. Приїхало дві швидких, сказали, що дитина у важкому стані, потрібно везти в лікарню. Після них приїхала поліція. А потім поліцейський сказав, що дитина померла.

Також вина обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими матеріалами, а саме:

-протоколом огляду місця події від 16.03.2017, за адресою: АДРЕСА_2 та фото таблиць до нього на яких зображено вхід до кварири, загальний вид кімнат (а.м.к.п. 105-110);

-протоколом огляду місця події, від 16.06.2017 та фото таблиць до нього, а саме : трупу немовля ОСОБА_8 в КЗ «Черкаська обласна дитяча лікарня» Черкаської обласної ради за адресою: м. Черкаси, вул. 30-років Перемоги, 16 від 16 березня 2017 року ( а.м.к.п. 116-119);

-протоколом тимчасового доступу до речей та документів від 06.04.2017, згідно якого вилучено копії карток виклику та виїзду бригади швидкої медичної допомоги до ОСОБА_8 (а.м.к.п. 128);

-протоколом огляду предметів від 06.04.2017, а саме копій карток виклику та виїзду бригади швидкої медичної допомоги до ОСОБА_8 (а.м.к.п. 133-134)

-висновком судово-медичної експертизи № 03-01/241 від 03.04.2017, згідно якого причиною смерті ОСОБА_8 є термічні опіки гарячою рідиною близько 30 % поверхні тіла 2-3 ступеня. Виявлені ушкодження могли виникнути 15 березня 2017 року близько 15 години при перевертанні кухля з гарячою кавою на тіло потерпілого. Між отриманими термічними опіками та настанням смерті мається прямий причинний зв`язок. При своєчасному зверненні та наданні кваліфікованої медичної допомоги збереження життя потерпілому було можливе причиною смерті ОСОБА_8 є термічні опіки гарячою рідиною близько 30 % поверхні тіла 2-3 ступеня. (а.м.к.п. 137-138);

Розгляд провадження провадився відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , в межах пред`явленого йому обвинувачення.

Розгляд провадження провадився відносно обвинуваченої ОСОБА_6 в межах пред`явленого йому обвинувачення.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 , у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченої ОСОБА_6 , у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання її винною.

Невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_7 за ст.135ч.3 КК України суд оцінює критично та вважає їх такими, що спрямовані на уникнення відповідальності.
Невизнання вини обвинуваченою ОСОБА_6 за ст.135ч.3 КК України суд оцінює критично та вважає їх такими, що спрямовані на уникнення відповідальності.

Відповідно до положень статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека є найвищими соціальними цінностями. Кримінальний кодекс України здійснює охоронну функцію щодо вказаних цінностей, зокрема стаття 135 КК України, встановлює кримінальну відповідальність за завідоме залишення в небезпеці.

Суспільна небезпечність цього злочину полягає у тому, що людина, яка має можливість надати допомогу іншій людині і тим самим врятувати її від смерті або настання інших тяжких наслідків, не робить цього, що свідчить про низькі моральні якості цієї особи. Злочинність такої бездіяльності підвищується, якщо особа сама поставила іншу особу в небезпечний для життя стан, або причетна до події, через яку особа опинилася в такому стані.

Об`єктивна сторона залишення в небезпеці характеризується двома видами злочинної бездіяльності: 1) бездіяльність-невтручання, що полягає у невиконанні особою обов`язку щодо надання необхідної допомоги потерпілому, який перебуває у небезпечному для життя стані й позбавлений можливості вжити заходів для самозбереження, коли небезпека виникла незалежно від суб`єкта цього злочину; 2) змішана бездіяльність бездіяльність щодо надання допомоги потерпілому особою, яка сама поставила його в небезпечний для життя стан.

За змістом статті 135 КК України, поставлення в небезпеку виступає як основа для виникнення спеціального обов`язку надати допомогу особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані. Іншими словами, саме поставлення в небезпеку знаходиться за межами вказаного злочину та за певних умов містить окремий склад злочину.

Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого статтею 135 КК України, завжди характеризується прямим умислом щодо самого діяння. Що стосується наслідків, ставлення суб`єкта злочину до них завжди характеризується необережністю (злочинною недбалістю чи злочинною самовпевненістю).

Вольовий момент вчинення злочину, передбаченого статтею 135 КК України, полягає у небажанні суб`єкта злочину надати допомогу безпорадній особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані. Мотиви вчинення цього злочину можуть бути різними (прагнення уникнути кримінальної відповідальності, небажання обтяжувати себе, байдуже ставлення до долі іншої людини, егоїзм, небажання допомогти через брак часу, неприязнь до потерпілого, легкодухість, ревнощі, помста тощо), але на кваліфікацію вони не впливають.

Поняття «завідомість» означає усвідомлення особою, яка чинить будь-яке діяння, певних фактів чи обставин, які випливають зі змісту кримінально-правової заборони залишення в небезпеці, та є ознакою, яка характеризує інтелектуальний момент умислу. В діях особи наявний склад злочину лише тоді, коли вона достовірно знала про небезпеку, що загрожує потерпілому, і про те, що вказана небезпека загрожує життю останнього. Тільки не усвідомлення особою небезпечного для життя стану безпорадної особи виключає кримінальну відповідальність за залишення в небезпеці.
Отже, відповідно до змісту диспозиції статті 135 КК України,суб`єкт цього злочину має усвідомлювати: а) небезпечний для життя стан потерпілого; б) безпорадність особи, про яку даний суб`єкт повинен був піклуватися або яку поставив в небезпечний для життя стан; в) загроза життю виникла внаслідок поставлення його в небезпечний для життя стан суб`єктом злочину чи внаслідок подій або явищ, не пов`язаних з поведінкою винного; г) суб`єкт злочину має можливість надати необхідну потерпілому допомогу.

Із законодавчого визначення випливає, що моментом закінчення злочину є ухилення від надання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані. Для кваліфікації злочину не має значення, чи відвернула би надана винною особою допомога завдання шкоди життю або здоров`ю особи. Навіть у випадках, коли через несумісну з життям травму будь-яка допомога не була здатна відвернути смерть людини, особа, яка залишила потерпілого в небезпеці, має нести відповідальність за статтею 135 КК України. Для кваліфікації дій винного за цією нормою кримінального закону не має значення і те, що хтось інший надав чи намагався надати допомогу залишеному в небезпеці.

У кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 установлено, що після того як вона побачила, що її малолітній син отримав опіки, не звернулася за медичною допомогою до кваліфікованих спеціалістів, достовірно знаючи, що такими своїми діями вона поставила потерпілого в небезпечний для життя стан, маючи можливість для надання допомоги, не виконала свого материнського обов`язку, що покладав на неї закон і загальновизнані норми моралі, не викликала карету швидкої допомоги, не відвезла потерпілого до найближчого лікувального закладу, а умисно залишила у небезпеці.

Щодо ОСОБА_7 також установлено, що після того як він повернувся до дому та дізнався, що його малолітній син отримав опіки, не звернувся за медичною допомогою до кваліфікованих спеціалістів, достовірно знаючи, що такими своїми діями він поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, маючи можливість для надання допомоги, не виконав свого обов`язку, що покладав на неї закон і загальновизнані норми моралі, не викликав карету швидкої допомоги, не відвіз малолітнього до найближчого лікувального закладу, а умисно залишив у небезпеці.

За таких обставин суд вважає, що в діях ОСОБА_18 , ОСОБА_7 наявна суб`єктивна та об`єктивна сторони злочину, передбаченого ч.3 ст.135КК України.

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що своїми умисними діями, які виразились у: завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через малолітство, якщо той, хто залишив без допомоги, зобов`язаний був піклуватися про цю особу і мав змогу надати їй допомогу, а також у разі, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, якщо вказані діяння спричинили смерть особи, ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 135 КК України.
Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_6 ,у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, особу винної та обставину, що пом`якшує покарання. Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 згідно ст.66 КК України, судом не встановлено.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , згідно ст.67 КК України судом не встановлено.

При призначенні покарання суд враховує відношення до вчиненого, особи обвинуваченої, яка за місцем проживання характеризується позитивно, раніше в силу ст.89КК України не судима, має на утриманні трьох малолітніх дітей.

Також враховуючи інтереси малолітніх дітей, те що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння, відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1959 року, держава забезпечує, щоб дитина не розлучалася з батьками, суд дійшов висновку, що перевиховання та виправлення обвинуваченої можливі без ізоляції від суспільства, призначивши покарання за правилами ст.ст.. 75, 76 КК України, вважаючи, що вказаного покарання буде достатньо для досягнення мети покарання.

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що своїми умисними діями, які виразились у: завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через малолітство, якщо той, хто залишив без допомоги, зобов`язаний був піклуватися про цю особу і мав змогу надати їй допомогу, якщо вказані діяння спричинили смерть особи, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 135 КК України.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 ,у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного та обставину, що пом`якшує покарання. Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 згідно ст.66 КК України, судом не встановлено.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_7 ,згідно ст.67 КК України судом не встановлено.

При призначенні покарання суд враховує відношення до вчиненого, особи обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, не судимий, має на утриманні трьох малолітніх дітей.

Також враховуючи інтереси малолітніх дітей, те що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння, відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1959 року, держава забезпечує, щоб дитина не розлучалася з батьками, суд дійшов висновку, що перевиховання та виправлення обвинуваченої можливі без ізоляції від суспільства, призначивши покарання за правилами ст.ст. 75, 76 КК України, вважаючи, що вказаного покарання буде достатньо для досягнення мети покарання.

Процесуальні витрати , цивільний позов у кримінальному провадженні відсутні.

Питання про долю речових доказів вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.370,374,377 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3ст.135КК України та призначити покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом 2 ( двох) років не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі ч.1 п.1,2 , ч.2 п.2 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації ( кримінально-виконавчої інспекції); періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації( кримінально-виконавчої інспекції); повідомляти уповноважений орган з питань пробації ( кримінально-виконавчої інспекції) про зміну місця проживання, роботи або навчання.
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3ст.135КК України та призначити покарання у вигляді 4(чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2( двох) років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ч.1 п.1,2 , ч.2 п.2 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації ( кримінально-виконавчої інспекції) ; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації( кримінально-виконавчої інспекції) ; повідомляти уповноважений орган з питань пробації ( кримінально-виконавчої інспекції) про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази у кримінальному провадженні:
Металевий кухоль зберігається в камері схову речових доказів при Черкаському відділі поліції ГУНП в Черкаській області знищити;

Копії карток виїзду та виклику бригади швидкої медичної допомоги до ОСОБА_8 зберігаються в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області через Соснівський районний суд м.Черкас протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а обвинуваченому, який перебуває під вартою, з моменту вручення копії вироку

Головуючий: