Єдиний унікальний номер 448/985/17
Провадження № 1-кп/448/21/18

В И Р О К
Іменем України
26.01.2018 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мостиська матеріали кримінального провадження № 0000410 від 07.07.2017 року про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з повною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого згідно ст.89 КК України,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 07.07.2017 року о 20:00 год. по вул.Годинівській в м.Мостиська Львівської області, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, під час сварки, що виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс три удари кулаком правої руки по голові потерпілого ОСОБА_5 , від котрих останній впав на землю. Такими своїми діями ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_5 фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, цілковито погодився з обставинами, викладеними в обвинувальному акті та оголошеними прокурором. Пояснив, що 07.07.2017 року він разом з товаришем ОСОБА_6 приїхали на велосипедах до господарства їх знайомого ОСОБА_7 , котрий проживає по сусідству з потерпілим ОСОБА_5 . В одному із велосипедів спустило колесо, а тому змушені були залишити такий поблизу господарства потерпілого по вул.Годинівській в м.Мостиська. Коли повернулися, то залишеного ними велосипеда на вказаному місці не було. Зрозуміли, що потерпілий ОСОБА_5 забрав велосипед і такий знаходиться у його господарстві. Кілька разів зверталися до останнього з проханням повернути велосипед, однак такий на їхні звернення не реагував та відмовлявся повертати. Далі між нами та потерпілим розпочався конфлікт, в ході якого потерпілий ОСОБА_5 вийшов з свого господарства із рискалем в руках та побіг за ОСОБА_6 . Він, обвинувачений ОСОБА_4 , підбігши до потерпілого ОСОБА_5 ззаду, потягнув його за сорочку та тричі вдарив кулаком по голові, внаслідок чого той впав на землю. Після цього, він разом з ОСОБА_6 почали втікати з вказаного місця. За декілька хвилин повернулись та вчергове попросили ОСОБА_5 повернути належне їм майно, однак такий прогнав їх з сокирою в руках, а повернув велосипед лише наступного дня. Одночасно обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що лише він наносив три удари по голові потерпілому ОСОБА_5 , а ОСОБА_6 жодних ударів не наносив. Він, обвинувачений ОСОБА_4 , щиро розкаюється у вчиненому, неодноразово просив вибачення у потерпілого ОСОБА_5 та просить суд його суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що у вказаний день перебував у власному господарстві. Близько 20.00 год. до сусіда ОСОБА_7 прийшли обвинувачений разом зі своїм другом, якого він, потерпілий не знає. Вони перебували в стані сп`яніння та стали безпричинно чіплятись до нього, потерпілого, з приводу пропажі належного їм велосипеда. Стверджував, що не брав такого, однак обвинувачений та його товариш йому, потерпілому, не повірили. В результаті цього виник конфлікт, в ході якого йому, потерпілому, нанесли декілька ударів по голові та порвали одяг. Не пригадує хто саме і скільки ударів йому наніс. Просить призначити обвинуваченому покарання, достатнє для його виправлення.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, він та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини, викладені в обвинувальному акті, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі відносно тих обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд знаходить винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 доведеною та вважає, що його дії вірно кваліфіковано за ч.1 ст.126 КК України, оскільки він своїми умисними діями завдав потерпілому ОСОБА_5 фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, у відповідності до вимог ст.65 КК України, враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до роз`яснень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року із змінами та доповненнями "Про практику призначення судами кримінального покарання", досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, який згідно ст.12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості.
Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому є: щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Враховується також, що обвинувачений ОСОБА_4 є особою молодого віку, виключно позитивно характеризується за місцем свого проживання, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, його сімейний та матеріальний стан (такий є непрацюючим), роль у скоєному злочині та поведінку до і після вчинення злочину. Крім того, суд враховує поведінку потерпілого ОСОБА_5 до та під час вчинення злочину обвинуваченим ОСОБА_4 .

Беручи до уваги наведені обставини в сукупності, в тому числі і те, що обвинувачений ніде не працює та до нього не доцільно застосовувати покарання у виді штрафу, керуючись принципом законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе шляхом застосування до нього покарання у виді громадських робіт.

Такий вид покарання, як вважає суд, є необхідним і буде цілком достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових злочинів.
Речові докази та процесуальні витрати - відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.126 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області через Мостиський районний суд пр отягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1

Вирок набрав законної сили «___» ______________ 20 __ р.

Суддя ОСОБА_1