ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 грудня 2017 року м. Запоріжжя
Проте, слідчим суддею було надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .
Оскільки органом досудового розслідування було виявлено та вилучено вищезазначене майно, яке належать заявнику, та, яке не має жодного відношення до обставин кримінального провадження, воно не було арештоване у передбачені КПК України строки, майно є тимчасово вилученим майном та повинно бути негайно повернуто його власнику, однак, на даний час, майно незаконно утримується органом досудового розслідування, чим порушується право власника на розпорядження майном.
У судовому засіданні представник заявника підтримала доводи викладені у скарзі, просила скаргу задовольнити у повному обсязі.
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти вимог скарги і просив у задоволенні скарги відмовити, посилаючись на те, що в ході проведення обшуку було встановлено обставини, які вказують на те, що вилучене майно використовувалося для заняття гральним бізнесом.
Вивчивши матеріали скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Частина 1 ст. 24 КПК України передбачає, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.11.2017 року, надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 (споруда малої архітектурної форми, з лівої сторони від якого розташована продуктова торговельна точка «Продукти-Єрмоліно»), на вході в яке розміщено рекламний банер з написом « ІНФОРМАЦІЯ_1 »), де розміщено гральний заклад, з метою виявлення та вилучення ігрових автоматів (комп`ютерів), які надаються для гри клієнтам закладу, техніки та документів, що підтверджують факт зайняття гральним бізнесом, мобільних телефонів, сім-карток мобільних операторів, чорнових записів.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України володільцем тимчасово вилученого майна на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 цього Кодексу.
Згідно вимог ч. 1 ст. 234, ч. 5 ст. 237 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб. Обшук на підставі ухвали слідчого судді повинен проводитися в обсязі, необхідному для досягнення мети обшуку. За рішенням слідчого чи прокурора може бути проведено обшук осіб, які перебувають в житлі чи іншому володінні, якщо є достатні підстави вважати, що вони переховують при собі предмети або документи, які мають значення для кримінального провадження. Обшук особи повинен бути здійснений особами тієї ж статі.
Вимогами ч. 7 ст. 236 КПК України передбачено, що при обшуку слідчий має право, у тому числі, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Частиною ч. 5 ст. 171 КПК України встановлено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Слідчим суддею встановлено, що майно, вилучене прокурором в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час органом досудового розслідування не арештовано та не повернуто його власнику.
Крім того, прокурором під час розгляду скарги підтверджено, що обшук було проведено не за тією адресою, дозвіл якою надався ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 листопада 2017 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
За таких обставин, підстав для подальшого утримання майна, яке не має значення для проведення досудового розслідування, слідчим суддею не встановлено.
Згідно зі ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Завданнями кримінального провадження відповідно до ст. 2 КПК України є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до вимог ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.
Частиною 2 ст. 307 КПК України визначено, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого під час досудового розслідування, ухвала слідчого судді може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно зі ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Вирішуючи вимоги скарги в частині визнання протиправною бездіяльності прокурора щодо неповернення вилученого майна, слідчий суддя виходить з наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Відповідно до вимог п. 18 ст. 3 КПК України слідчий суддя - це суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому КПК, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Тобто, за змістом вказаної норми однією з головних функцій слідчого судді є здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів учасників кримінального провадження під час досудового розслідування.
За правилом встановленим ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Вирішення слідчим суддею вимог про визнання протиправною бездіяльність прокурора щодо неповернення тимчасово вилученого майна не охоплюється його повноваженнями, які мають реалізовуватися в спосіб, передбачений процесуальним законом.
Таким чином, в задоволенні скарги в частині визнання протиправною бездіяльності прокурора щодо неповернення вилученого майна слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 98, 169, 171, 234, 236, 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-
Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд-Лото КР» задовольнити частково.
- системні блоки із серійними номерами: ВТС 194J, HNP7R4J, FNP7P4J, FQR6H4J, 4HP7R4J, 6MZKQ3J, 8P75S4J, 3JP7R4J;
- флеш-накопичувачі у кількості 8 шт.: Transcend 6 шт., Good RAM 1 шт., Smartbuy 1 шт.;
- пристрій-термінал для прийняття квитків, лотерей № 000093072;
- робоче місце адміністратора: 2 системні блоки чорного кольору, Fzime;
- системний блок чорного кольору без номерів;
- флеш-накопичувач фіолетового кольору;
- зошит з чорновими записами блакитного кольору;
- зошит у клітинку з позначкою «сдача-смена» - 2 шт.;
- бланки-розписки не запаковані на А4;
- бланки прийому-здачі змін;
- карти учасника лотереї 7 шт. жовтого кольору і 5 синього кольору;
- договір-субдоручення № 40/17 від 01.11.2017 року.
В іншій частині в задоволенні скарги відмовити.
Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1