Справа № 440/1719/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/746/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 листопада 2017 року у м.Львові.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Буського районного суду Львівської області від 16 травня 2017 року відносно ОСОБА_7

з участю прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Буського районного суду Львівської області від 16.05.2017 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України частково приєднано покарання за вироком Золочівського районного суду Львівської області від 14.12.2009 року та визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді трьох років трьох місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді домашнього арешту до вступу вироку в законну силу залишено без змін.
Вирішено питання про речові докази та судові витрати у кримінальному провадженні.
Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 10 серпня 2014 року біля 15.00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою крадіжки чужого майна, зайшов на територію господарства ОСОБА_10 , що в АДРЕСА_1 , де через вікно проник в середину житлового будинку, звідки намагався викрасти металеву вагову гирю вагою 5 кілограм, загальною вартістю 184 гривень 6 копійок; три металеві вагові гирі вагою по 2 кілограми кожна, загальною вартістю 175 гривень 86 копійок; чотири металеві вагові гирі вагою по 1 кілограм кожна, загальною вартістю 160 гривень 16 копійок; одну металеву вагову гирю вагою 500 грам вартістю 25 гривень 94 копійки; металеву сковорідку вартістю 247 гривень; металевий ручний совок вартістю 41 гривні 40 копійок; металеве сито вартістю 6 гривень 75 копійок; металеву кастрюлю ємністю 500 грам вартістю 41 копійка; металеву ступку із пестиком вартістю 764 гривні 75 копійок; телевізор марки «THOMSON», моделі «21МХ17Е» вартістю 1038 гривень 70 копійок; гуцульський килим вартістю 518 гривень 40 копійок, всього на суму 3164 гривні 15 копійок, але свого наміру до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі, оскільки в господарстві ОСОБА_10 був затриманий її сусідами.
На вказаний вирок подав апеляційну скаргу захисник ОСОБА_6 , який, не оспорюючи вину та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить змінити вирок суду та застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_7 положення ст.75 КК України, тобто звільнити його від відбування покарання з випробуванням. В решті вирок суду залишити без змін.

У своїх доводах на підтвердження апеляційних вимог захисник ОСОБА_6 зазначає, що суд першої інстанції, призначаючи покарання обвинуваченому, не в повній мірі врахував обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю вчиненого злочину, відсутність претензій зі сторони потерпілих, позитивну характеристику за місцем проживання, обвинувачений має на утриманні трьох малолітніх дітей та дружину.

Крім цього, сторона захисту з огляду на вище викладене вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, останній хоче мати можливість працювати та виховувати своїх дітей.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції захисник та обвинувачений підтримали подану апеляційну скаргу з мотивів наведених в апеляційній скарзі.

Прокурор заперечив проти апеляційної скарги сторони захисту.

Колегія суддів, заслухавши доповідача про обставини справи і зміст апеляційної скарги, пояснення прокурора, пояснення обвинуваченого та його захисника, вивчивши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
Відповідно до вимог ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд судом першої інстанції проводився відносно обвинуваченого ОСОБА_7 в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Колегія суддів вважає, що оскаржуваний вирок суду відповідає зазначеним вимогам кримінального процесуального закону, а саме суд першої інстанції правильно оцінив отримані у передбаченому КПК України порядку докази в даному кримінальному провадженні, оцінивши їх в сукупності, зробив правильний висновок про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який він засуджений, повністю та об`єктивно стверджується зібраними та перевіреними в ході судового розгляду доказами. І таке в апеляційній скарзі захисника не оскаржується.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції правильно врахував ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше судимий за злочини проти власності та не відбув покарання за останнім вироком, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні малолітню дитину, відсутність претензій зі сторони потерпілої, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, обставини, що обтяжують покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
З огляду на вище викладене та дані, що характеризують особу обвинуваченого, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції у чіткій відповідності до вимог ст.ст.50, 65 КК України призначено обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України в мінімальному розмірі, що передбачено санкцією статті.
Також апеляційний суд вважає, що місцевий суд вірно призначив остаточне покарання ОСОБА_7 у відповідності до вимог ст.71 КК України за сукупністю вироків.
Так, відповідно до п.25 постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7 із змінами за сукупністю вироків (ст. 71 КК України) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до

набрання ним законної сили. При застосуванні правил ст.71 КК України судам належить
враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути
більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.
Відповідно до п.26 згаданої постанови невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати зокрема частину покарання, від відбування якого особу звільнено умовно-достроково (статті 81, 107 КК України).

Таким чином суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 положень ст.75 КК України, оскільки останній ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 29.04.2014 року був умовно-достроково звільнений від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Золочівського районного суду Львівської області від 14.12.2009 року, невідбутий строк покарання складає 1 рік 3 місяці 21 день,- і після звільнення з місць позбавлення волі через три місяці скоїв новий злочин.
Істотних порушень, які б тягнули за собою безумовне скасування вироку суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції не виявлено.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.376, 405, 407, 419, 426 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А:
Вирок Буського районного суду Львівської області від 16 травня 2017 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути безпосередньо оскаржена до суду касаційної інстанції шляхом подання касаційної скарги на протязі трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий:
Судді: