Справа № 760/1343/18
провадження 1-кс/760/1234/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 січня 2018 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , із участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Київської місцевої прокуратури № 9 ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого Солом`янського управління поліції ГУ НП у місті Києві ОСОБА_4 , погодженого з прокурором Київської місцевої прокуратури № 9 ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0007619 від 03 липня 2017 року, за ознаками злочину передбаченого частиною 2 статті 303 Кримінального кодексу України про арешт майна,
в с т а н о в и в:
Старший слідчий Солом`янського управління поліції ГУ НП у місті Києві ОСОБА_4 , звернувся до суду з клопотанням погодженого з прокурором Київської місцевої прокуратури № 9 ОСОБА_5 , в порядку статті 40 КПК України, про арешт майна вилученого під час проведення обшуку в квартирі АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності зареєстрована за ОСОБА_6 , де фактично проживає ОСОБА_7 речі, а саме на: мобільний телефон марки «iPhone SЕ» ІMEI: НОМЕР_1 , з сім-картою НОМЕР_2 та банківську картку ПАТ «КБ «Приватбанк» № НОМЕР_3 .

В обгрунтування клопотання органом досудового розслідування зазначається, що СВ Солом`янського управління поліції ГУ НП у місті Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0007619 від 03 липня 2017 року, за ознаками злочину передбаченого частиною 2 статті 303КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що гр. ОСОБА_8 , яка організувала стійку групу осіб, до складу якої увійшли гр. ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та інші не встановлені слідством особи, які попередньо зорганізувались для вчинення злочинної діяльності на території Солом`янського району міста Києва, пов`язаної з втягненням шляхом обману та використання уразливого стану дівчат у зайняття проституцією та отриманням прибутку від надання сексуальних послуг особам чоловічої статі.

Так, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 та іншими невстановленими слідством особами, попередньо зорганізувавшись, з метою незаконного збагачення, з корисливих спонукань, всупереч врегульованих законом суспільних відносин щодо моральних засад суспільства в частині задоволення статевих потреб, вчинили сутенерські дії забезпечуючи заняття проституцією особами жіночої статі, які надавали послуги сексуального характеру чоловікам за грошову винагороду.

Так, ОСОБА_7 , діючи відповідно до відведеної їй ролі, отримувала замовлення від клієнтів по рекламному номеру телефону НОМЕР_4 , уточнювала побажання клієнта та ціни за послуги, координувала дівчат за вказаними клієнтом адресами або на попередньо орендованій для цього квартирі за адресою АДРЕСА_2 , підшуковувала осіб жіночої статі для втягнення їх у заняття проституцією, визначала час та місце, де особи жіночої статі, втягнуті у заняття проституцією, будуть надавати сексуальні послуг за грошову винагороду особам чоловічої статі.

У подальшому, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 та іншими невстановленими слідством особами, втягнувши в заняття проституцією ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та інших невстановлених досудовим розслідуванням дівчат, досягнувши з останніми домовленостей щодо умов надання послуг сексуального характеру, а саме надання сексуальних послуг більш чи менш тривалий час, причому різним клієнтам, або одноразово, але кільком особам одночасно, запропонувавши їм грошову винагороду з боку осіб, що будуть забезпечувати таке заняття за надання ними платних послуг сексуального характеру, та у разі отримання від клієнтів замовлення на отримання сексуальних послуг скеровували їх за вказаними клієнтами адресами, з метою надання сексуальних послуг особам чоловічої статі за грошову винагороду. Зазначена винагорода мала полягати та полягала в отриманні повіями 50% від суми коштів, сплачених за вказані послуги кожним із осіб, що користуватимуться ними. 10% від суми коштів, сплачених за надання платних послуг сексуального характеру кожним із осіб, що користуватимуться ними, отримувала ОСОБА_7 , а решту розподіляли між собою ОСОБА_8 та інші невстановлені слідством особи попередньо узгодивши вартість однієї години інтимних послуг 1500 грн..

12.01.2018 року, з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 26.12.2017 року було проведено обшук квартири АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності зареєстрована за ОСОБА_6 , де фактично проживає ОСОБА_7 , під час якого виявлено та вилучено речі, що мають суттєве значення для доказування у кримінальному провадженні, зокрема: мобільний телефон марки «iPhone SЕ» ІMEI: НОМЕР_1 , з сім-картою НОМЕР_2 та банківську картку ПАТ «КБ «Приватбанк» № НОМЕР_3 і на яке слідчий просить накласти арешт.

Орган досудового розслідування зазначає, що вилучені в ході обшуку мобільний телефон, по якому ОСОБА_7 обговорювала обставини вчинення кримінального правопорушення, координувала діяльність спільників або дівчат, втягнутих у зайняття проституцією використовуючи їх уразливий стан та важке матеріальне становище та в якому містяться відомості, підтверджуючі факт вчинення нею кримінального правопорушення, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, банківську картку, як ОСОБА_17 використовувала для зняття або переказу грошових коштів, отриманих від спільників або повій, втягнутих у зайняття проституцією, за надання сексуальних послуг.

Перелічені вище речі підтверджують факти вчинення дій, які є предметом досудового розслідування кримінального провадження, у зв`язку з чим у слідчого виникла обґрунтована необхідність у накладенні арешту на вище зазначені речі, які визнані постановою слідчого речовими доказами у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0007619.

Тому, з метою збереження доказів у кримінальному провадженні, ініціатор клопотання органу досудового рослідування просить накласти арешт на майно, що було вилучено під час обшуку 12 січня 2018 року.

Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши письмову заяву підозрюваної яка не заперечувала проти задоволення клопотання, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, слідчим суддею встановлено наступне.

СВ Солом`янського управління поліції ГУ НП у місті Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0007619 від 03 липня 2017 року, за ознаками злочину передбаченого частиною 2 статті 303КК України.

Під час проведення обшуку 12 січня 2018 року на підставі ухвали слідчого судді від 26 грудня 2017 року було виявлено та вилучено речі і майно: банківську картку та мобільний телефон.

Повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні злочину передбаченого частиною 2 статті 303 КК України було вручено 12 січня 2018 року.

З клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно під час обшуку слідчий звернувся на наступний робочий день після його проведення, а саме 15 січня 2018 року.

Кримінальний процесуальний кодекс України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер. Отже, якщо закон визначив, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно повинно відповідати вимогам визначеним статті 171 КПК України, то слідчий повинен неухильного їх дотримуватися.

Так, відповідно до частини 7 статті 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, вважаються тимчасово вилученим майном.

У відповідності до частини 5 статті 171 КПК України, клопотання про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подане не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуте особі, у якої воно було вилучене.

Так, згідно статті 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна. Вказана норма також узгоджується зі статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно частини 3 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У відповідності до приписів статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Згідно частини 10 статті 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Слідчий суддя вважає, що на даний час матеріали клопотання свідчать про те, що майно, яке було тимчасово вилучене під час обушку, відповідає критеріям частини 1 статті 170 КПК України, а саме є доказом злочину і відносяться до категорії речових доказів.

Слідчий суддя при вирішенні питання про накладення арешту на майно, враховує розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки накладення арешту на майно, тому вважає необхідним накласти арешт на майно вказане у клопотанні слідчого, яке було тимчасово вилучено під час проведення обшуку 12 січня 2018 року.

З урахуванням вказаних обставин та з метою уникнення негативних наслідків, з метою, збереження речових доказів, слідчий суддя вважає, що у відповідності до вимог статтей 132, 170-173 КПК України, необхідно накласти арешт на майно.

Будь-яких суттєвих негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись статтями 170-173, 236, 309, 370-372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,
п о с т а н о в и в:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на вилучені під проведення обшуку в квартирі АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності зареєстрована за ОСОБА_6 , де фактично проживає ОСОБА_7 речі, а саме на мобільний телефон марки «iPhone SЕ» ІMEI: НОМЕР_1 , з сім-картою НОМЕР_2 та банківську картку ПАТ «КБ «Приватбанк» № НОМЕР_3 .

Роз`яснити, що на підставі частини 1 статті 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду міста Києва протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1