Справа № 367/8214/17
Провадження № 1-кп/367/572/2017
У Х В А Л А
Іменем України
07 грудня 2017 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора: ОСОБА_3 ,

потерпілих: ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

захисника: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003689 від 01.11.2016 року за обвинуваченням:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської обл., громадянина України, українця, з неповною вищою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Святошинського районного суду м. Києва від 04.12.2015 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 грн.,
у скоєнні кримінальних злочинів, передбачених ч. 2 ст. 162, ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 350 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
До Ірпінського міського суду Київської області з Прокуратури Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0003689 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінальних злочинів, передбачених ч. 2 ст. 162, ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 350 КК України.
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 04.12.2017р. кримінальне провадження призначено до підготовчого судового засідання.
У підготовчому судовому засіданні, прокурор висловив думку про те, що дане кримінальне провадження підсудне Ірпінському міському суду Київської області, підстав для закриття провадження немає, обвинувальний акт відповідає вимогам Кримінального процесуального законодавства, а тому можливо призначити судовий розгляд даного кримінального провадження у відкритому судовому засіданні у строки, визначені КПК України, з викликом в судове засідання обвинуваченого, потерпілого та свідків. Крім того, в підготовчому засіданні прокурор заявив суду клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , який спливає 08.12.2017 року. Своє клопотання прокурор мотивує тим, що підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого згідно ч. 2 ст. 177, ст. 194 КПК України є наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні злочинів, які є злочинами середньої тяжкості, передбачені ч. 2 ст. 162, ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 350 КК України, а також наявність ризиків, у зв`язку з тим, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. На думку прокурора менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт не зможуть забезпечити уникнення зазначених ризиків та забезпечити виконання покладених на обвинуваченого обов`язків, у зв`язку з чим є достатні підстави для застосування такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні просили суд призначити обвинувальний акт до розгляду та задовольнити клопотання прокурора та продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою. Потерпілі зазначили, що оскільки обвинуачений у відношенні них вчинив злочини із застосуванням насилля, вони вважають, що у разі перебування його на свободі він буде чинити на них тиск та може вчинити новий злочин щодо них.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_6 заперечували щодо призначення обвинувального акту до судового розгляду, оскільки він складений із порушенням вимог КПК України, а саме зокрема не зазначено повні призвища, ім,я, по батькові слідчого і прокурора, не вірно вказано ім,я потерпілої ОСОБА_8 . Також прокурором не було належним чином сформульовано обвинувачення, яке викладено на думку захисту не конкретно, що порушує право обвинуваченого на захист. Також неналежно складено реєстр матеріалів досудового розслідування. Крім того сторона захисту заперечувала проти продовження строків тримання під вартою, оскільки прокурором не доведено наявність зазначених ним ризиків. Також, захисник заявила суду клопотання, яке підтримав обвинувачений, про зміну запобіжного заходу на більш м`який, а саме на домашній арешт у нічний час, про що надали письмове клопотання.

Заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, вивчивши обвинувальний акт, додані до нього додатки, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України з наступних підстав.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Згідно із ч. 1, 3 ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором, та підписується слідчим та прокурором, який його затвердив.
Так, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.
Обвинувачення, відповідно до ч. 1 ст. 3 КПК України це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Як вбачається з обвинувального акта, який надійшов до суду у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 162, ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 350 КК України, затвердженого 30.11.2017р. прокурором прокуратури Київської області ОСОБА_9 , прокурором не було дотримано вищевказаних вимог закону, оскільки направлений обвинувальний акт не містить у собі достовірних анкетних відомостей потерпілої ОСОБА_4 ..
Так, в підготовчому судовому засіданні було встановлено, що в обвинувальному акті, у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003689 по обвинуваченню ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних злочинів, передбачених ч. 2 ст. 162, ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 350 КК України, як при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правової кваліфікації кримінального правопорушення, та формулюванні обвинувачення невірно вказано ім`я потерпілої ОСОБА_4 .. Так, в даному обвинувальному акті замість ім`я « ОСОБА_10 », як записано у паспорті громадянки України на ім`я ОСОБА_4 , вказано « ОСОБА_11 », що не відповідає дійсності. Дана обставина не заперечувалась прокурором в підготовчому судовому засіданні.
Відповідно до ч. 4ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Враховуючи те, що згідно обвинувального акту, який направлений до суду, обвинувачення пред`явлено ОСОБА_7 , щодо його протиправних злочинних дій відносно ОСОБА_4 , щодо якої не було вчинено ОСОБА_7 жодних протиправних дій, суд дійшов висновку про порушення органом досудового розслідування вимог кримінального процесуального закону, оскільки фактично потерпілою по даному кримінальному провадженню є ОСОБА_4 , проти якої ОСОБА_7 , за версією органу досудового слідства, вчинив протиправні дії, передбачені ч. 2 ст. 350 та ч. 2 ст. 162 КК України, що унеможливлює призначення справи до судового розгляду і передбачає повернення обвинувального акту прокурору для усунення вказаних порушень вимог КПК України.

Обвинувачення, відповідно до ч. 1 ст. 3 КПК України це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008р. зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваному він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення зазначеного вище підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 20.04.2006р. у справі І.Н. та інші проти Австрії, п.34).
Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від 01.03.2001р., справа «Даллос проти Угорщини, п. 47). Крім того право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54).
Такі недоліки, як недостовірність, в обвинувальному акті, анкетних даних потерпілого у кримінальному провадженні, свідчить про неконкретність сформульованого обвинувачення та про оформлення обвинувального акту з недотриманням вимог п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України, та такі недоліки не можуть бути усунуті у іншому порядку, аніж шляхом повернення обвинувального акту прокурору.
Також, формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступень тяжкості кримінального правопорушення, тощо.

Проте, як вбачається з обвинувального акту, а саме при викладенні фактичних обставин та сформульованого обвинувачення, вчинення ОСОБА_7 , злочину, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України, органом досудового слідства не вказано конкретного місця, дати та часу скоєння ОСОБА_7 вказаного злочину.
Крім того, відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.10.2012 № 223-1430/0/4-12, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, зокрема, якщо цей документ містить положення, що суперечать одне одному, до нього не долучено передбачені законом додатки.
Судом звертається увагу на те, що статтею 314 КПК України не передбачено можливості виправлення технічних помилок, а також внесення якихось додаткових відомостей до обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування або розписки про отримання копії обвинувального акту після їх надходження до суду, зокрема, у підготовчому судовому засіданні.
Вищеописані порушення вимог Кримінального процесуального кодексу України, дають підстави дійти висновку, що обвинувальний акт в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та порушує гарантовані законом процесуальні права обвинуваченого, в тому числі і право на захист, а тому обвинувальний акт, з доданими до нього документами підлягає поверненню прокуророві, для усунення допущених недоліків та приведення його у відповідність до вимог статті 291 КПК України, впродовж розумного строку, який суд визначає у продовж 10 днів з моменту його отримання.
Крім того, відповідно до положень ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід.
Стаття 197 КПК України передбачає, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ухвалою слідчого судді Печерського районного суду Київської області від 05.10.2017 року ОСОБА_7 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, який спливає 08.12.2017 року.

Суд заслухавши доводи прокурора, захисника, потерпілих та обвинуваченого вивчивши матеріали кримінального провадження вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обраний під час досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_7 у відповідності до вимог п. 5 ст. 183 КПК України та з врахуванням наявності ризиків передбачених у п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на час розгляду справи судом не відпали. Оскільки обвинувачений, раніш судимий, судимість не знята і не погашена, обвинувачується у скоєнні ряда злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України є злочинами середньої тяжкості, та караються позбавленням волі на строк до 5 років. Крім того, судом на даний час не досліджені докази та не допитані потерпілі, обвинувачений та свідки, а тому є обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений перебуваючи на свободі може переховуватися від суду з метою уникнути покарання, незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних, матеріали щодо яких виділенні в окреме провадження, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, суд не може прийняти доводи обвинуваченого та захисника про те, що застосовування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є недоцільним, через те, що ризики наведені прокурором відсутні, оскільки, судом встановлено, що ризики наведені прокурором заслуговують на увагу, а наявність місця проживання у обвинуваченого, не є гарантією виконання ним своїх процесуальних обов`язків та не може запобігти спробам обвинуваченого переховуватись від суду, з метою уникнення покарання за скоєне та вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім того, суд не може прийняти до уваги доводи сторони захисту з приводу того, що обвинувачений не має мети вплинути на свідків і потерпілих по даному кримінальному провадженню, оскільки, у підготовчому судовому засіданні потерпілі повідомили суд, що побоюються обвинуваченого, через те, що він вчинив щодо них злочини із застосуванням насилля.
Враховуючи вище викладене суд прийшов до висновку, що менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити уникнення зазначених ризиків та покладених на обвинуваченого обов`язків, у зв`язку з чим є достатні підстави для застосування такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Таким чином, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно продовжити строк тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» на 60 (шістдесят) днів.
Строк дії ухвали суду про тримання під вартою становить 60 (шістдесят) днів.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 110, 177, 183, 197, 291, 314 - 315, 376 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за № 0003689 по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінальних злочинів, передбачених ч. 2 ст. 162, ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 350 КК України - повернути прокурору який його направив до суду для усунення недоліків та приведення обвинувального акту та доданих до нього документів у відповідність до Кримінального процесуального кодексу України, впродовж розумного строку, який буде об`єктивно достатнім для усунення цих недоліків, а саме протягом десяти днів з моменту його отримання.
Клопотання прокурора прокуратури Київської області ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , - задовольнити.
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про заміну обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, - відмовити.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Київський слідчий ізолятор» обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити на 60 ( шістдесят) днів.
Строку дії ухвали суду про тримання під вартою, обчислювати з 07.12.2017 року до 04.02.2018 року, включно.
Повний текст ухвали був складений, в межах строків, визначених ч. 2 ст. 376 КПК України та оголошений 12 грудня 2017 року о 17.00 годині.
Ухвала в частині повернення обвинувального акту прокурору, може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд Київської області протягом семи днів з дня оголошення ухвали, а обвинуваченим впродовж семи днів з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1