АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13березня 2018 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Судді доповідача ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
При секретарі ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю прокурора ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_6 та діючого в його інтересах адвоката ОСОБА_7 , матеріали судового провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , на ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівців від 22 січня 2018 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування щодо нього ЗУ «Про амністію у 2016 році».
На вказане рішення суду першої інстанції ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівців від 22 січня 2018 року і ухвалити рішення, яким застосувати щодо нього Закон України «Про амністію у 2016 році».

При цьому апелянт посилався на те, що вироком Першотравневого районного суду м. Чернівців від 28.09.2017 року його було засуджено за ч.2 ст. 186 КК України до 4-х років позбавлення волі. Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області вказаний вирок суду було змінено і йому призначено покарання за ч.2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 2-х років 6-ти місяців позбавлення волі. Строк відбуття покарання йому обраховано з моменту затримання, а саме, з 31.05.2017 року і на підставі ч.5 ст. 72 КК України йому зараховано строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 31.05.2017 року по 20.06.2017 включно, а з 21.06.2017 року йому обраховано один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Апелянт вважає, що оскільки Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі. Тому стверджує, що він згідно ч.5 ст. 72 КК України вже відбув половину призначеного строку

Провадження №11-кп/794/87/18 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_8
Категорія: ст.86 КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_9
основного покарання і має право на застосування Закону України «Про амністію у 2016 році».

Також посилався і на те, що на його утриманні двоє малолітніх дітей, батьки пенсійного віку і він є хворим на гепатит С.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував у задоволенні апеляції та просив апеляційну скаргу засудженого залишити без задоволення, а ухвалу районного суду без змін, розглянувши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так, згідно наданих матеріалів справи, 19 грудня 2017 засуджений ОСОБА_6 звернувся до Першотравневого районного суду м. Чернівців із клопотанням про застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2016 році».
Вказаною ухвалою суду в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2016 році» - відмовлено, так як останній засуджений за вчинення тяжкого злочину і відбув менше половини призначеного строку основного покарання.
У зв`язку з відмовою у задоволенні його клопотання, ОСОБА_6 на вказане рішення районного суду подав апеляційну скаргу.
Згідно ст.1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 01.10.1996 року №392/96-ВР амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.
07.09.2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року №1810-VIII (далі - Закон).
Згідно ст. 3 Закону України «Про застосування амністії» від 22.12.2016 року № 1810-VIII» рішення про застосування чи незастосування амністії приймається судом стосовно кожної особи індивідуально після
ретельної перевірки матеріалів особової справи та відомостей про
поведінку засудженого за час відбування покарання.
Вказані вимоги Закону районним судом були дотриманні в повному об`ємі.
Так, вивченням матеріалів судового провадження було встановлено, що ОСОБА_6 вироком Першотравневого районного суду м. Чернівців від 28.09.2017 року був засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України до чотирьох років позбавлення волі.

Крім цього, на підставі ч.5 ст. 72 КК України останньому судом також було зараховано строк попереднього його ув`язнення, із врахуванням вимог вказаного Закону та змін до нього. Тобто строк відбуття покарання йому обраховано з моменту затримання, а саме, з 31.05.2017 року і на підставі ч.5 ст. 72 КК України йому зараховано строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 31.05.2017 року по 20.06.2017 включно, а з 21.06.2017 року йому обраховано один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

05.12.2017 року ухвалою апеляційного суду Чернівецької області вказаний вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 - змінено і останньому було призначено покарання за ч.2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 2-х років 6-ти місяців позбавлення волі.

В іншій частині вирок районного суду було залишено без змін. Тобто це стосується і зарахування районним судом строку попереднього ув`язнення, згідно вимог ч.5 ст. 72 КК України.

Разом з цим, апелянт вважає, що оскільки Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі. Тому стверджує, що він у відповідності до вимог ч.5 ст. 72 КК України вже відбув половину призначеного строку основного покарання і має право на застосування Закону України «Про амністію у 2016 році».

Вказані доводи апелянта є безпідставними і такими, що не заслуговують уваги, оскільки вони не є предметом розгляду клопотання про амністію. Тим паче, 05.12.2017 року вирок районного суду набрав законної сили.

Крім цього, в Законі України «Про амністію у 2016 році» чітко визначені відповідні критерії його застосування.
Зокрема, згідно ст.1 вказаного Закону, звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили.
В даному випадку ОСОБА_6 визнаний винуватим та засуджений за ч.2 ст. 186 КК України. Вказаний злочин є умисним і тяжким, згідно ст. 12 КК України.
Таким чином, у відповідності до вищевказаного Закону, звільнення осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, не передбачено.
Крім цього, ст. 4 вказаного Закону можливе звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, зазначених у статті 1 цього Закону, засуджених за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання.
Як вбачається із матеріалів справи, з 31 травня 2017 (день затримання ОСОБА_6 ) по 22 січня 2018 року ( день винесення ухвали районним судом щодо останнього) із врахуванням вимог ч.5 ст. 72 КК України і змін до неї, останній відбув менше половини призначеного строку основного покарання.
Таким чином, із врахуванням того, що ОСОБА_6 є засудженим за вчинення тяжкого злочину та відбув менше половини призначеного строку основного покарання, колегія суддів приходить до висновку, що районний суд обґрунтовано відмовив останньому у задоволенні даного клопотання.
Крім цього, посилання апелянта на те, що на його утриманні двоє малолітніх дітей, батьки пенсійного віку і він є хворим на гепатит С, також не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки ОСОБА_6 не є суб`єктом застосування до нього акта амністії, відповідно до ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Таким чином, колегія суддів не знаходить законних підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 та скасування ухвали Першотравневого районного суду м. Чернівців від 22 січня 2018 року.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Чернівецької області, -
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити - без задоволення, а ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівців від 22 січня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» - без змін.
Судове рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня його проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим ОСОБА_6 , який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Cуддя-доповідач [підпис] ОСОБА_9
Судді [підпис] ОСОБА_2
[підпис] ОСОБА_3
Згідно з оригіналом

Суддя апеляційного суду
Чернівецької області ______________________ ОСОБА_9
(підпис)

ОСОБА_10 .