Справа № 521/5163/17
Провадження № 1-кп/496/246/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 листопада 2017 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду у м. Біляївка матеріали кримінального провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси,

громадянина України, українця, одруженого, працюючого на посаді лікаря загальної практики сімейної медицини Нерубайської лікарської амбулаторії загальної практики сімейної медицини, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 358 ч.3 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
В 2015 році, ОСОБА_5 , діючи умисно, за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою, підробив та видав офіційний документ - висновок ЛКК Нерубайської лікарської амбулаторії загальної практики сімейної медицини № 38 від 30.05.2015 р. на ім`я ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом внесення завідомо неправдивих відомостей про вагітність останньої.

Крім того, ОСОБА_5 в 2015 році, діючи умисно, повторно, за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою, підробив та видав офіційні документи:

- висновок ЛКК Нерубайської лікарської амбулаторії загальної практики сімейної медицини № 43 від 05.06.2015 р. на ім`я ОСОБА_7 , шляхом внесення завідомо неправдивих відомостей про вагітність останньої;

- висновок ЛКК Нерубайської лікарської амбулаторії загальної практики сімейної медицини № 31 від 16.09.2015 р. на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом внесення завідомо неправдивих відомостей про вагітність останньої;

- висновок ЛКК Нерубайської лікарської амбулаторії загальної практики сімейної медицини № 57 від 09.11.2015 р. на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , шляхом внесення завідомо неправдивих відомостей про вагітність останньої.

За таких обставин, суд вважає доведеним, те що своїми діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення за ч. 3 ст. 358 КК України, за кваліфікуючою ознакою підроблення офіційного документа, який видається установою, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його іншою особою або збут такого документу, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

27.03.2017 року, яка була уточнена 29.11.2017 року, між прокурором Одеської місцевої прокуратури №2 Одеської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно вказаної угоди, ОСОБА_5 визнав свою винуватість в обсязі підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, а також погодився на призначення покарання за ч. 3 ст. 358 КК України у вигляді двох років позбавлення волі. На підставі пункту «ґ» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», який вступив в законну силу 06.09.2017 року, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив суд затвердити зазначену угоду про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.358 КК України, в обсязі підозри, пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості розуміє, з наслідками укладення та затвердження угоди обізнаний, характер обвинувачення та його суть йому зрозумілі, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди та заявив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

У підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого не заперечувала проти затвердження зазначеної угоди про визнання винуватості.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винним, віднесений до категорії злочинів середньої тяжкості.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє, що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а також він має такі права: - мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; - мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; - допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України та характер кожного обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, а також вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Крім того, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Також судом встановлено, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого (за місцем роботи характеризується позитивно (а.с.124), раніше не судимий, знаходиться на пенсії, згідно пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 від 29.09.2011 року (а.с.129), також приймає до увагу досудову доповідь органу з питань пробації, відповідно до висновку якого, виправлення ОСОБА_5 можливе без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк та не становить високої безпеки для суспільства, офіційно працевлаштований, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, свою вину у правопорушенні визнає повністю, можливе з застосуванням апробаційних програм, та проведення соціально-виховних заходів, спрямованих на виправлення та запобігання вчинення повторних кримінальних правопорушень (а.с.72-74)) та не суперечать загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.

Як встановлено ст. 85 КК України, на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Частиною 2 ст. 86 КК України встановлено, що законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1 ЗУ «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

07.09.2016 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року №1810-VII. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

Згідно п. «ґ» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких з зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: підлягають особи, які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";
Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 амністії, передбачених ст. 4 ЗУ «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено.

За таких обставин враховуючи те, що в матеріалах кримінального провадження наявне пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 від 29.09.2011 року, видане Пенсійним фондом України (а.с.129), з якого вбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 на момент вчинення злочину досяг пенсійного віку, є пенсіонером, вчинив кримінальне правопорушення, яке не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України. Свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачений визнає повністю, щиро кається у вчиненому, раніше не амністувався.

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_5 поширюється дія ЗУ «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.

Суд роз`яснює обвинуваченому ОСОБА_5 наслідки застосування амністії, а саме: застосування амністії не звільняє його від обов`язку відшкодувати потерпілому заподіяну кримінальним правопорушенням шкоду, а також те, що у разі застосування амністії в подальшому протягом останніх десяти років амністія до нього не може бути застосована.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Одеської місцевої прокуратури №2 Одеської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов по справі заявлений не був, арешт на майно не накладався.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 468-470, 472-475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду від 29.11.2017 року про визнання винуватості між прокурором Одеської місцевої прокуратури №2 Одеської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України та призначити йому покарання у вигляді двох років позбавлення волі.

На підставі ст. 1 п. «ґ» Закону України «Про амністію у 2016 р.» від 22.12.2016 р. ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного вище покарання.

Роз`яснити ОСОБА_5 наслідки застосування амністії, а саме: застосування амністії не звільняє його від обов`язку відшкодувати потерпілому заподіяну кримінальним правопорушенням шкоду, а також те, що у разі застосування амністії в подальшому протягом останніх десяти років амністія до нього не може бути застосована.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави витрати за проведення судових експертиз у сумі 5172,98 грн.
Запобіжний захід не обирався.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Одеської області через Біляївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області ОСОБА_1 .