Справа № 363/4278/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/33/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 21 09.01.2018

УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 січня 2018 року м. Київ.
Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання: ОСОБА_5
з участю прокурора: ОСОБА_6
потерпілого: ОСОБА_7
представника потерпілого: ОСОБА_8
обвинувачених: ОСОБА_9
захисника: ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 23 жовтня 2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_11 і ОСОБА_9 повернутий прокурору, -

в с т а н о в и л а:
До Вишгородського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_11 і ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 189 КК України.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 23 жовтня 2017 року вище вказаний обвинувальний акт повернутий прокурору.

Своє рішення суд першої інстанції обґрунтовує тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, оскільки не містить у собі конкретний виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та які відображають усі фактичні обставини скоєння обвинуваченими злочину, у якому вони обвинувачується.

Так, на думку суду першої інстанції обвинувальний акт не містить у собі сформульованого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_11 і ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 189 КК України, а наводить лише фактичні обставини, які встановленні під час досудового розслідування та правову кваліфікацію. Крім цього, в обвинувальному акті конкретно не вказані обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 189 КК України, не зазначено коли сама відбувалася змова між обвинуваченими та в який спосіб, не вказана роль кожного з обвинувачених та невстановлених досудовим розслідуванням осіб, які конкретно дії вони виконували та спосіб їх вчинення, не вказано, хто саме застосовував фізичне насильство від якого потерпілий отримав, зазначені в обвинувальному акті, тілесні ушкодження. Також, у викладених фактичних обставинах кримінального правопорушення не зазначений спосіб вчинення злочину, в чому саме полягає погроза застосування насильства до потерпілого та не конкретизована вимога до потерпілого щодо передачі майна.

На думку суду, вказані недоліки не можуть бути усунуті в підготовчому судовому засіданні, а тому суд прийшов до висновку, що обвинувальний акт необхідно повернути прокурору для усунення виявлених недоліків.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати, а кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що ухвала суду є незаконною у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження.

Так, на думку апелянта, обвинувальний акт ОСОБА_12 і ОСОБА_9 за ч.3 ст. 189 КК України містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Також, в обвинувальному акті викладено коли саме відбулася змова між обвинуваченими та в який спосіб, чітко вказано форму вини ОСОБА_11 і ОСОБА_9 , дії кожного з обвинувачених по відношенню до потерпілого, зазначено яким чином обвинувачені застосовували насильство до потерпілого та конкретизована вимога обвинувачених до потерпілого з приводу передачі майна.

Прокурор зазначає, що безпідставне повернення обвинувального акту в даному кримінальному провадженні тягне за собою порушення вимог ст. 28 КПК України щодо розумних строків прийняття законного та обґрунтованого рішення за результатами судового розгляду.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, підтвердила її доводи та просила задовольнити;

обвинуваченого ОСОБА_9 і його захисника, які проти апеляційної скарги прокурора заперечували і просили відмовити в її задоволенні;

потерпілого і його представника, які апеляційну скаргу прокурора підтримали і просили її задовольнити;

вивчивши матеріали справи, вислухавши учасників судового розгляду в дебатах та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду. Отже повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Згідно ч.4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

Посилання суду як на підставу для повернення обвинувального акту на відсутність викладу в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення не відповідають дійсності, оскільки відповідно до п.5 ч.2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та сформульоване конкретне обвинувачення, яке повинно бути перевірене судом під час розгляду кримінального провадження.

При цьому, висновки суду про те, що формулювання обвинувачення є неконкретним, оскільки в обвинувальному акті не вказані обставини вчинення кримінального правопорушення, не зазначено коли сама відбувалася змова між обвинуваченими та в який спосіб, не вказана роль кожного з обвинувачених, які конкретно дії вони виконували та спосіб їх вчинення, не вказано, хто саме застосовував фізичне насильство по відношенню до потерпілого, не зазначених спосіб вчинення злочину, в чому саме полягає погроза застосування насильства до потерпілого та не конкретизована вимога до потерпілого щодо передачі майна, можливі виключно як наслідок оцінки досліджених в ході судового розгляду обставин справи та виходить за межі переліку питань, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду.

У підготовчому судовому засіданні не вирішується питання про доведеність вини обвинуваченого, а також не досліджуються обставини вчинення кримінального правопорушення та інші питання, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, оскільки це компетенція суду під час судового розгляду, а завданням підготовчого провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що доводи апелянта є обґрунтованими, а тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню з призначенням нового судового розгляду зі стадії підготовчого судового засідання.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України колегія суддів;-

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 23 жовтня 2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_11 і ОСОБА_9 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 189 КК України повернутий прокурору скасувати.

Призначити новий розгляд обвинувального акта у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

СУДДІ ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4