Справа № 164/2196/17
п/с 1-в/164/216/2017
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
6 жовтня 2017 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника адміністрації державної

установи „Маневицька виправна колонія № 42 ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маневичі клопотання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 3 квітня 2017 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч. 2 ст. 186 КК, ст. 69 КК України на 3 роки позбавлення волі, про застосування Закону України „Про амністію у 2016 році, -

В С Т А Н О В И В:
Засуджений ОСОБА_5 звернувся в суд з клопотанням про застосування щодо нього Закону України „Про амністію у 2016 році від 22.12.2016 року. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що, на його думку, він підпадає під дію ст. 7 Закону України „Про амністію у 2016 році, а тому просив застосувати щодо нього вказаний Закон.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 заявлені в поданому до суду клопотанні вимоги підтримав у повному обсязі, просив застосувати щодо нього Закон України „Про амністію у 2016 році.

Представник адміністрації державної установи „Маневицька виправна колонія № 42 ОСОБА_4 в судовому засіданні вимоги клопотання засудженого не підтримав, просив в його задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення засудженого, думку представника адміністрації установи, який клопотання засудженого не підтримав, висновок прокурора, який з клопотанням засудженого не погодився, оскільки вважає, що положення Закону України „Про амністію у 2016 році від 22.12.2016 року не поширюються на даного засудженого, проаналізувавши матеріали клопотання та особової справи засудженого, суд вважає, що клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування Закону України „Про амністію у 2016 році не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 85 КК України на підставі закону України про амністію або акта помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарання.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1 Закону України „Про застосування амністії в Україні від 1.10.1996 року амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили.

Згідно п. „в ст. 4 Закону України „Про застосування амністії в Україні амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.

Відповідно до ст. 7 Закону України „Про амністію у 2016 році скорочується наполовину невідбута частина покарання засудженим, які відбувають покарання у виді обмеження волі, та інші покарання, не пов`язані з позбавленням волі, за злочини, що не є особливо тяжкими, які не підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статей 1-6 цього Закону.

В судовому засіданні з пояснень учасників судового провадження, матеріалів особової справи засудженого встановлено, що ОСОБА_5 вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 3 квітня 2017 року засуджений за ч. 2 ст. 186 КК, ст. 69 КК України на 3 роки позбавлення волі. Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 травня 2014 року ОСОБА_5 був засуджений за ч. 2 ст. 185 КК, ч. 4 ст. 70 КК України на 5 років позбавлення волі. Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 травня 2013 року ОСОБА_5 був засуджений за ч. 2 ст. 186 КК, ч. 2 ст. 190 КК, ст. 70 КК України на 5 років позбавлення волі. Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 квітня 2010 року ОСОБА_5 був засуджений за ч. 2 ст. 186 КК, ч. 2 ст. 190 КК, ст. 353 КК, ст. 70 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі. Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 травня 2006 року ОСОБА_5 був засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі. Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 липня 2004 року ОСОБА_5 був засуджений за ч. 2 ст. 190 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі. Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 січня 2001 року ОСОБА_5 був засуджений за ч. 2 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) на 1 рік позбавлення волі.

Виходячи із вищевикладеного, беручи до уваги те, що ст. 7 Закону України „Про амністію у 2016 році від 22.12.2016 року передбачено скорочення наполовину невідбутої частини покарання лише засудженим, які відбувають покарання у виді обмеження волі, та інші покарання, не пов`язані з позбавленням волі, ОСОБА_5 має чотири судимості за вчинення умисних тяжких злочинів, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування щодо нього амністії слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 110, 369-372, 395, 532, 537, 539 КПК України, ст.ст. 74, 85, 86 КК України, ст.ст. 1-8 Закону України „Про застосування амністії в Україні від 1.10.1996 року, ст.ст. 7, 9-11, 13, 15, 18 Закону України „Про амністію у 2016 році від 22.12.2016 року, суд, -

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування Закону України „Про амністію у 2016 році відмовити.

Копію ухвали направити у державну установу „Маневицька виправна колонія № 42 та засудженому для відому.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області через Маневицький районний суд Волинської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя районного суду ОСОБА_1