Справа № 302/525/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.10.2017смт. Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

в особі суддя ОСОБА_1 ,

з участю: секретар ОСОБА_2 ,

прокурор ОСОБА_3 ,

потерпіла ОСОБА_4 ,

її представник - адвокат ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадженя № в ЄРДР 0000148 стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродж. та мешк. АДРЕСА_1 , гр.України, українець з базовою загальною середньою освітою, непрацюючий, одружений, раніше не судимий, -

- про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

16.03.2017 р., біля 10 год. 51 хв., гр. ОСОБА_6 діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, на грунті особистих неприязнених відносин, які виникли з приводу земельного спору, в ході сварки з ОСОБА_4 схопив та здавив руками останню за обличчя та плечі, після чого за допомогою власної ноги повалив її на землю. У результаті своїх протиправних дій ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_4 згідно з висновком судово-медичної експертизи № 85 від 05.04.2017 р. тілесні ушкодження у вигляді синця на шкірних покривах обличчя, синця на шкірних покривах лівого плеча та згідно медичної картки стаціонарного хворого виявлено ЗЧМТ, струс головного мозку. Тілесні ушкодження у вигляді синця на шкірних покривах обличчя, ЗЧМТ, струс головного мозку виникнули при здавлюванні рукою або пальцями рук сторонньої особи, тілесні ушкодження у вигляді синця на шкірних покривах лівого плеча виникли від дії тупих твердих предметів по механізму стискання, якими були пальці рук сторонньої особи ці тілесні ушкодження вкладаються в час події, яка мала місце 16.03.2017 р., потягли за собою розлад здоров`я більше шести, але менше 21 дня, та відповідно до Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ УКраїни № 6 від 17.01.1995, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_6 встановлені обставини визнав повністю, а також визнав повністю вину, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 ч.2 КК України. ОСОБА_6 частково визнав цивільний позов, а саме: в кінці судового розгляду визнав вимоги потерпілої про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 3886 грн. 47 коп. щодо відшкодування витрат на лікування, а вимоги про відшкодування моральної шкоди заперечив повністю, вважаючи такі надуманими. ОСОБА_6 в зв`язку з повним визнанням вини і обставин справи відмовився надати покази в суді. В кінці судового розгляду заявив, що розкаюється у вчиненому. Просить узяти до уваги, що подія й конфлікт з потерпілою мала місце на грунті виниклих неприязнених відносин по причині земельного спору з потерпілою як сусідкою (кумою). ОСОБА_6 запевнив, що не допустить подібного в майбутньому і просить призначити мінімальне покарання, передбачене ст.125 ч.2 КК України, запропоноване прокурором.

Потерпіла ОСОБА_4 підтримала приватне обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_6 за обставинами зазначеними в обвинувальному акті, які визнала повністю під час судового розгляду. Просить покарати ОСОБА_6 арештом на строк 5 місяців і стягнути з нього матеріальну шкоду в сумі 3886 грн. 47 коп. (витрати на медикаменти під час лікування тілесних ушкоджень), а також моральну шкоду в сумі 7000 грн. з мотивацією (викладеною в судовому засіданні), що злочином їй завдано моральних страждань, принижено її гідність як жінки побоями від чоловіка в присутності близьких осіб.

Згідно з ст. 349 ч.3 КПК України за згодою всіх сторін кримінального провадження, суд ухвалив про недоцільність дослідження доказів обвинувачення щодо обставин обвинувачення, які ніким не оспорені, роз`яснивши наслідки такої процесуальної дії, а тому з`ясував обставини щодо цивільного позову потерпілої.

Оцінивши встановлене, суд дійшов такого висновку.

ОСОБА_6 є винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України, який мав місце, за кваліфікуючими ознаками: умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

За вчинений злочин ОСОБА_6 підлягає покаранню.

Обираючи вид і розмір покарання, виходячи з альтернативної санкції ст. 125 ч.2 КК України, суд зважає на таке.

Вчинений злочин, згідно з ст. 12 КК України, відноситься до кримінальних правопорушень невеликої тяжкості, характеризується умисною формою вини. Причиною злочину стали неприязнені відносини обвинуваченого з потерпілою на грунті земельного спору між сусідами.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого не має.

Обставиною, яке пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає повне визнання ним вини і розкаяння.

Суд бере до уваги особу обвинуваченого, який раніше не судився, характеризується з місця проживання тільки позитивно, є особою передпохилого віку (59 років).

Відсутність обтяжуючих покарання обставин, наявність пом`якшуючої покарання обставин, позитивність особи обвинуваченого в минулому, причини вчинення злочину, відсутність значимих наслідків злочину, переконують суд у тому, що покарання у виді ізоляції від суспільства обвинуваченого у виді обмеження волі, арешту є такими, що не співмірні за вчиненим злочином і особою обвинуваченого, тобто є занадто суворими покараннями за вчинене кримінальне правопорушення.

Найбільш доцільним покаранням за вчинений злочин суд визнає штраф, який слід призначити максимального розміру за санкцією ст. 125 ч.2 КК України, з огляду на відсутність відомостей про тяжкість майнового стану обвинуваченого.

Покарання у виді громадських або виправних робіт є недоцільними з огляду на те, що обвинувачений не має постійного місця праці і на життя заробляє тимчасовими роботами. Окрім цього, обвинувачений за менше ніж три місяці досягне пенсійного віку.

Цивільно-правові вимоги потерпілої про відшкодування матеріальної шкоди підлягають повному задоволенню в зв`язку з тим, що обвинувачений ці вимоги в кінці судового розгляду, по суті визнав повністю. До цих правовідносин суд застосовує ст.174 ЦПК України, перевіривши ці вимоги в судовому засіданні і встановивши відповідність витрат потерпілої на лікування.

Суд вважає, що цивільний позов потерпілої про стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню з огляду на таке обгрунтування.

Від умисних злочинних дій обвинуваченого потерпіла одержала тілесні ушкодження. Отже, мало місце страждання від фізичного болю, психічних переживань за стан здоров`я, необхідності лікувати тілесні ушкодження з відривом від домашнього господарства. Потерпіла також страждала від приниження гідності людини внаслідок кримінального правопорушення. Натомість названа потерпілою сума моральної шкоди є завищеною, необгрунтованою належно, яка значно більш ніж у два рази перевищує розмір матеріальної шкоди. Суд вважає, що виходячи з принципів розумності, співмірності, достатності належним до відшкодуванням розміром моральної шкоди є сума 2000 грн.

Судових витрат не має.

Запобіжний захід не обирався.

Клопотання про його застосування не заявлено і підстав для обрання не має.

Речові докази: диски СД-Р з відеозаписами події злочину і допиту свідка слід залишити в справі. Медична картка потерпілої підлягає поверненню в Міжгірську райлікарню.

Керуючись ст.ст. 373,374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України , і призначити покарання у виді штрафу в розмірі 100 чинних до застосування неоподаткованих мінімумів громадян, що відповідає сумі 1700 (одна тисяча сімсот грн.) грн.

Цивільний позов потерпілої задовольнити частково.

Прийняти визнання позову відповідачем-обвинуваченим ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_4 :

- 3886,47 (три тис. вісімсот вісімдесят шість грн. 48 коп.) матеріальної шкоди;

- 2000 (дві тис.) грн. моральної шкоди , всього стягнути 5886,47 (п`ять тис. вісімсот вісімдесят шість грн. 47 коп.).

В решті позовних вимог про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Речові докази: СД-Р диски відеозаписів події злочину і допиту свідка залишити в справі.

Медичну картку № 1397 ОСОБА_4 повернути в Міжгірську райлікарню.

Апеляційну скаргу на вирок суду може бути подано в апеляційний суд Закарпатської області через райсуд протягом 30 днів з дня проголошення.

Оскарження вироку з питань не дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались, згідно з ст. 349 ч.3 КПК України, не допускається.

Вирок набирає законної сили після спливу строку його оскарження, якщо апеляційну скаргу не подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після винесення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок не скасовано.

Суддя: ОСОБА_1