Справа №345/2016/17
Провадження № 1-кс/345/947/2017
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.11.2017 року м. Калуш
Слідчий суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження,-
13.11.2017 із зазначеною вище скаргою до слідчого судді звернулась ОСОБА_3 .
Заявник вважає, що слідчим не надано оцінку різниці в показах, які стосуються факту хто з ким прийшов на річку. При наданні оцінки різниці в показах хто піднімав ОСОБА_5 з води, слідчий вдається до висновку, що особи, які надали покази, що саме ОСОБА_6 піднімав ОСОБА_5 з води добросовісно помилилися, хоча це не підтверджується жодним доказом. Також, слідчий в черговий раз «спотворив» обставини кримінального провадження, прийшовши до висновку, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підняли його з води, хоча у відповідності до показів даних осіб жодний з них не піднімав ОСОБА_5 з води. Зокрема, ОСОБА_7 показав, що коли ОСОБА_9 упав у воду, він знаходився на відстані 10 метрів, а ОСОБА_8 показав, що бачив, як ОСОБА_9 бризнув водою на Посацьку. Що було далі він не бачив так як відійшов від них і розмовляв із кимось зі знайомих з ким не пам`ятає.
Заявник вважає, що слідчий прийшов до суб`єктивної думки та використав припущення, протиставивши свої висновки показам 4 (чотирьох) учасників кримінального провадження, що не виключена можливість пошкодження телефону ОСОБА_3 внаслідок необережних дій, оскільки остання постійно тримала телефон у руках та телефонувала будучи у воді. Хоча, фактично ОСОБА_9 та його товариші, бризкаючи на телефон вчинили дії передбачені ч. 3 ст. 296 КК України, тобто грубе порушення громадського порядку, вчиненого групою осіб, пов`язаного із опором особі, яка припиняла хуліганські дії (активні дії щодо пошкодження телефону щоб не було зв`язку з працівниками міліції). Також, слідчий невідомо на підставі, яких доказів прийшов до висновку, що телефон відремонтований, що не відповідає дійсності. В черговий раз слідчий приходить до висновку, що берег річки не являється громадським місцем, незважаючи на те, що чинний КК України не передбачає, що хуліганство повинно бути вчинене саме у громадському місці. З цією метою 19.09.2017 ОСОБА_3 подано клопотання щодо доручення до матеріалів кримінального провадження ряду вироків прийнятих в подібних справах, яке задоволено старшим слідчим ОСОБА_4 . Таким чином, в матеріалах наявні вироки, де судами засуджено осіб за вчинення хуліганства в аналогічних випадках, тому висновки слідчого є безпідставні.
Крім того, слідчий прийшов до висновку, що ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 не було вчинено активних протидій саме з метою позбавити можливості ОСОБА_3 , виконати службовий чи громадський обов`язок з охорони громадського порядку. Такі висновки слідчого є суб`єктивними та спростовуються матеріалами кримінального провадження, а саме: показами моїми, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 у відповідності до яких ОСОБА_5 та його товариші вчиняли активні протидії, а саме: відштовхували ОСОБА_3 , викручували руки, обзивали її нецензурними словами, висловлювалися в нецензурній формі щодо її професії та бризкали водою на неї та її телефон, оскільки ОСОБА_3 не давала можливості їм наблизитися до ОСОБА_11 та викликала на місце події працівників міліції. Тільки, сам факт бризкання водою на телефон, з метою щоб він вийшов з ладу та щоб ОСОБА_3 не мала зв`язку з працівниками міліції, чітко вказує на те, що зазначені особи вчиняли активні дії щоб позбавити її можливості виконати обов`язок з охорони громадського порядку. Якщо б, в подальшому, зв`язок з працівниками міліції не підтримував чоловік заявника за допомогою свого мобільного телефону, то хуліганські дії вищевказаних осіб припинити не вдалося б та вони привели б до трагічних наслідків, оскільки, як зазначають усі учасники кримінального провадження, конфлікт було вичерпано і всі вийшли з води тільки після того, як побачили приїзд працівників міліції, яких до місця події супроводжував свідок ОСОБА_14 , за допомогою телефонного зв`язку.
Виходячи з вищевикладеного, ОСОБА_3 вважає, що слідчим не виконано вимог та не оцінено кожний доказ окремо та у сукупності, що є грубим порушенням норм КПК України та невиконанням ухвали слідчого судді від 22.08.2017.
У судовому засіданні заявник ОСОБА_3 підтримала доводи своєї скарги та просила її задоволити. Зазначила, що слідчим під час розслідування кримінального провадження проведено всі можливі слідчі дії, однак, не надано належної оцінки доказам і кримінальне провадження в частині грубого порушення громадського порядку, вчиненого групою осіб, пов`язаного із опором представникові влади, який припиняв хуліганські дії, безпідставно закрите.
Старший слідчий Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 у судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду скарги.
Щодо пошкодження майна ОСОБА_3 , то проведеними слідчими діями підтверджено, що телефон останньої марки Самсунг С5212 дійсно вийшов з ладу внаслідок попадання води і був відремонтований. Однак той факт, що телефон ОСОБА_3 вийшов з ладу саме внаслідок умисних дій ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 підтверджується тільки показаннями останньої та свідками на її стороні. В той же час всі свідки на стороні ОСОБА_5 заперечили факт бризкання води на ОСОБА_3 та її телефон, що не виключає можливого пошкодження телефону внаслідок необережних дій самої ОСОБА_3 , оскільки остання постійно тримала його у руках, телефонувала будучи у воді. Навіть, якщо хтось із присутніх бризнув водою на ОСОБА_3 , то розцінювати ці дії як хуліганство немає підстав, оскільки вони не супроводжувались особливою зухвалістю і не призвели до грубого порушення громадського порядку. Крім цього, русло річки, поза межами населеного пункту, де відбувався даний конфлікт не являється громадським місцем.
Прокурор звертає увагу слідчого судді на до постанову Пленуму Верхового Суду України від 22.12.2006 N 10 «Про судову практику у справах про хуліганство», а саме, що за ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла. Хуліганством, яке супроводжувалось винятковим цинізмом, можуть бути визнані дії, поєднані з демонстративною зневагою дозагальноприйнятих норм моралі, наприклад, проявом безсоромності чи грубої непристойності, знущанням над хворим, дитиною, особою похилого віку або такою, яка перебувала у безпорадному стані, та інше. Вищевказаних дій, в тому числі активної протидії саме з метою позбавити ОСОБА_3 можливості виконати службовий чи громадський обов`язок з охорони громадського порядку ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , вчинено не було.
У зв`язку з цим в діянні ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 відсутній склад кримінального правопорушення передбаченого ст. 296 ч. 3 КК України.
Встановлено, що ОСОБА_22 було звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 296 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження відносно нього було закрите Калуським міськрайонним судом 22.09.2015.
Враховуючи викладене прокурор пропонує у задоволенні скарги ОСОБА_3 відмовити.
Слідчим суддею встановлено, що 01.04.2014 розпочато досудове розслідування за заявою ОСОБА_3 про те, що 08.07.2012 близько 16.00 год. на річці Лімниця, що в с. Підмихайля Калуського району, вона разом із братом ОСОБА_11 , чоловіком ОСОБА_14 та дочкою ОСОБА_23 відпочивали. В цей час ОСОБА_5 вчиняв хуліганські дії відносно її брата ОСОБА_11 , а в подальшому продовжував вчиняти хуліганські дії і відносно неї, не зважаючи на те, що вона намагалась їх припинити. До хуліганських дій ОСОБА_5 приєднались ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , неправомірні дії яких виражались в обзиванні ОСОБА_3 нецензурними словами, нецензурних висловлюваннях щодо її професії, бризкання на неї водою, викручування рук та штовхання в присутності великої кількості людей, незручностями у зв`язку із перериванням відпочинку.
На підставі ухвали слідчого судді від 21.06.2017 зазначена вище постанова слідчого скасована, так як у постанові слідчого про закриття кримінального провадження, останнім не надано належної оцінки показам працівників міліції (поліції), які виїжджали на місце події і були свідками як відносно ОСОБА_3 вчинялись хуліганські дії.
31.10.2017 старший слідчий СВ Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 знову закриває зазначене вище кримінальне провадження на тій же підставі, що зазнчалась у попередній постанові від 09.06.2017.
Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Практика Європейського суду з прав людини при застосуванні положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує кожному право на звернення до суду, акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).
Враховуючи наведені норми законодавства, слідчий суддя приходить до висновку, що заявником процесуальний строк звернення до слідчого судді не пропущено.
Відповідно до ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.
Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

На слідчого суддю, відповідно до норм КПК України, покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить постанова висновки слідчого щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.

Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі "Михалкова та інші проти України" розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана "гарантувати кожному, хто потребує під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції", що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Слідчий суддя прийшов до висновку, що у постанові слідчого про закриття кримінального провадження, останнім не надано належної оцінки показам працівників міліції (поліції), які виїжджали на місце події і були свідками як відносно ОСОБА_3 вчинялись хуліганські дії.

За таких обставин визнати досудове розслідування ефективним, а прийняте за його результатами рішення законним та обґрунтованим не надається можливим, у звязку з чим постанова про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню, а скарга - задоволенню.

Слідчий суддя вважає за необхідне звернути увагу слідчого та прокурора на те, що під громадським порядком слід розуміти стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших позаюридичних чинників і знаходить свій вияв (відображається) у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, права на відпочинок, усталених правил співжиття, комунікації (спілкування), у поведінці в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного, у нормальному функціонуванні органів державної влади, місцевого самоврядування, різних установ, організацій, громадських об`єднань, інших інституцій, які займаються корисною суспільною діяльністю.

Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного (нікчемного) приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою та/або фізичним насильством, зокрема із використанням травмуючих властивостей таких предметів, як вогнепальна зброя, і призводять до заподіяння моральної та матеріальної шкоди. За зовнішнім виявом (набором фактів) хуліганство певним чином схоже на ряд інших діянь, зокрема найбільше на ті з них, які посягають на здоров`я, честь та гідність людини, її майно. Однак схожість цих діянь не завжди може бути підставою для визнання їх однаковими (рівнозначними).

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок та інші зазначені вище об`єкти захисту. Зміст та спрямованість цього діяння висновуються із характеру дій особи, яка їх вчиняє, а також із стосунків, які склалися між такою особою та потерпілим.

Зазначена позиція викладена у листі ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ 30.01.2013 за №223-192/0/4-13 «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм матеріального права щодо кваліфікації хуліганства»

Також слідчому та прокурору звертається увага на положення постанови Пленуму ВСУ №10 від 22.12.2006, зокрема, на п. 8 - як опір представникові влади, представникові громадськості або іншим громадянам, які припиняли хуліганські дії (ч. 3 ст. 296 КК, слід розуміти активну протидію особи, котра вчиняє хуліганство (відштовхування, завдання побоїв, заподіяння тілесних ушкоджень тощо), з метою позбавити зазначених осіб можливості виконати службовий чи громадський обов`язок з охорони громадського порядку.

А тому, в подальшому, при прийнятті рішення по кримінальному провадженню №0000177, що стосується місця вчинення кримінального правопорушення, а також позбавлення можливості ОСОБА_3 здійснити свій службовий чи громадський обов`язок з охорони громадського порядку, слідчому та прокурору необхідно врахувати положення вищевказаних норм для дотримання принципу законності та обґрунтованості.

Також, слідчому необхідно врахувати та співставити покази свідків ОСОБА_7 (а.с.159-160, том №1), ОСОБА_8 (а.с.161-162, том №1).

Крім того, заявником вірно вказано, що в ухвалі Калуського міськрайонного суду від 22.09.2015, жодної оцінки наявним у ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, судом не надано, а тому зазначена ухвала не може слугувати належним доказом щодо наявності у діях ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України.

Виходячи з вищевикладеного, слідчим не виконано вимог та не оцінено кожний доказ окремо та у сукупності, що є грубим порушенням норм КПК України та невиконанням ухвали слідчого судді від 21.06.2017 року.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що постанова слідчого ОСОБА_4 підлягає скасуванню.

Статтею 2 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.2 ст.9 Кримінального процесуального кодексу України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобовязані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що помякшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.303, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження задоволити.

Скасувати постанову старшого слідчого СВ Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 від 31 жовтня 2017 року про закриття кримінального провадження №0000177 в частині грубого порушення громадського порядку, вчиненого групою осіб, пов`язаного із опором представникові влади, який припиняв хуліганські дії.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: