Справа № 333/7277/17
Провадження № 1-кп/333/151/18
В И Р О К
Іменем України
05 квітня 2018 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Запоріжжі, кримінальне провадження № 0004094 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, українця, освіта середня, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

12.02.2015 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 121, ст. 69 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

22.12.2017 року Василівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.02.2015 року та остаточно призначено 3 роки 1 місяць позбавлення волі,

- за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 будучи особою раніше судимою за вчинення злочину проти життя та здоров`я особи, судимість за яке не знята та не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення та перевиховання не став та скоїв новий аналогічний злочин за наступних обставин.

17.10.2017 року, приблизно о 00 год. 10 хв., ОСОБА_5 , нехтуючи статтею 3 Конституції України та визначеним поняттям, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, всупереч встановленого статтею 33 Конституції України права на посягання життя та здоров`я іншої особи, знаходячись неподалік зупинки громадського транспорту «Технікум», що знаходиться на вул. Парамонова в м. Запоріжжі, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків з ОСОБА_6 , маючи прямий умисел, направлений на спричинення тілесного ушкодження та завдання фізичного болю, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з метою завдання фізичного болю, з мотивів та на ґрунті особистих неприязних відносин підійшов до останнього, діставши з правої кишені штанів розкладний ніж та тримаючи його у правій руці, наніс потерпілому ОСОБА_6 один удар в область живота, спричинивши останньому згідно із висновком судово-медичної експертизи № 2579 від 31.10.2017 року тілесне ушкодження у вигляді проникаючого поранення живота ліворуч з ушкодженням великого чепця, що кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження з ознакою небезпеки для життя.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, визнав повністю, та суду пояснив, що приблизно після опівночі 17.10.2017 року він знаходячись неподалік зупинки громадського транспорту «Технікум» по вул. Парамонова в м. Запоріжжі зустрів своїх знайомих, серед яких був і потерпілий. Останньому не сподобалося як він з ним привітався, після чого він почав його ображати та поводити себе зухвало. Для з`ясування відносин вони відійшли в сторону, він дістав з кишені штанів розкладний ніж та наніс потерпілому один удар ножем в область живота зліва. Зрозумівши, що він накоїв, він викликав потерпілому швидку та зателефонував до поліції. Протиправні діяння, які ставляться йому в провину, він не оспорює, в скоєному щиросердно розкаюється.

Потерпілий ОСОБА_6 , який належним чином був повідомлений судом про дату, час і місце слухання зазначеного кримінального провадження, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Судом визнано за можливе розглядати справу за відсутності вказаного вище потерпілого.

Із дослідженого у судовому засіданні висновку судової медичної експертизи № 2579 від 31.10.2017 року суд встановив, що проникаюче поранення живота ліворуч з ушкодженням великого чепця (за медичною документацією) у ОСОБА_6 кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження з ознакою небезпеки для життя, що могло утворитися від не менш ніж одноразової дії у ліву ділянку живота, предметом (предметами), що володів колюче-ріжучими властивостями.

У судовому засіданні оголошені документи, що характеризують особу ОСОБА_5 .

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники провадження не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349, ст. 351 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченого, дослідження судово-медичної експертизи, матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу останнього.

За таких обставин, суд вважає доведеним пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення та кваліфікує дії останнього за ч. 1 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне пошкодження, тобто умисне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані, що характеризують особу винного, раніше судимий за аналогічний злочин, судимість за який не знята і не погашена у встановленому законом порядку, має постійне місце проживання, його стан здоров`я на диспансерному обліку у лікаря-нарколога не перебуває, з 25.09.2003 року по 10.04.2007 року знаходився на диспансерному обліку у лікаря-психіатра, по 28.12.2012 року в консультативній групі нагляду з діагнозом «органічний емоційно-лабільний розлад», соціальні зв`язку не одружений, неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштований, має мінливий дохід.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, про що свідчить поведінка обвинуваченого на досудовому розслідуванні і в суді. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Беручи до уваги вищевикладене, з урахуванням вчиненого та відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , обставин, що пом`якшують покарання, думки прокурора, який просив призначити покарання у виді позбавлення волі, суд прийшов до висновку про те, що ці дані в сукупності свідчать про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства, оскільки ОСОБА_5 не виявив бажання стати на шлях виправлення, а тому єдино адекватним і достатнім для його виправлення є покарання у вигляді позбавлення волі з фактичним відбуттям такого. Разом з тим, судом враховується, що обвинувачений за час досудового слідства та розгляду справи у суді свідомо і неухильно дотримувався загальноприйнятих норм і правил поведінки, встановлених у суспільстві, пануючих моральних принципів, а тому суд вважає, що покарання слід призначити в мінімальному розмірі.

При призначенні остаточного покарання ОСОБА_5 суд враховує вимоги ч. 4 ст. 70 КК України, у зв`язку з притягненням останнього 22.12.2017 року Василівським районним судом Запорізької області до кримінальної відповідальності.

Вирішуючи питання про запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , суд вважає за необхідне до вступу вироку в законну силу запобіжний захід останньому залишити тримання під вартою.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 366-371, 373-376, 395, 532 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Василівського районного суду Запорізької області від 22.12.2017 року, більш суворим, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту обрання останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме: з 17 жовтня 2017 року.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.

Речові докази по справі:
-СD-R диск «PRINCO», об`ємом 700 МБ, на якому маються аудиозаписи з архиватору мовлення «102» за 17.10.2017 року, що зберігається у матеріалах кримінального провадження залишити в останньому.

-спортивні штани, спортивну кофту, кросівки, що передані на відповідальне зберігання до камери схову речових доказів Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області повернути ОСОБА_5 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку в суді.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суду м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1