Ухвала
іменем україни
17 жовтня2017 рокум. Київ

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі колегії:

головуючоїОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурораОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження № 0000327 за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Бондурівка, жителя АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК, за касаційною скаргою прокурора ОСОБА_7 , який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 25 квітня 2017 року,
в с т а н о в и в:

Вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 26 грудня 2016 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст. 75 КК ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК.

Згідно з вироком ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено за те, що він 13 червня 2016 року близько 12 години, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, шляхом зриву замка проник у приміщення житлового будинку на АДРЕСА_2 , де таємно викрав належні ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 500 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 25 квітня 2017 року вирок місцевого суду в частині застосування до ОСОБА_6 положень ст. 76 КК змінено, зобов`язано ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

У решті вирок залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого внаслідок м`якості, просить ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. На думку прокурора, положення ст. 75 КК щодо ОСОБА_6 місцевим судом застосовані неправильно, що потягло м`якість призначеного покарання. Всупереч приписам ст. 419 КПК, вказані доводи прокурора не отримали належної оцінки суду апеляційної інстанції, який необґрунтовано залишив вирок місцевого суду у відповідній частині без зміни, чим істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_5 на підтримку касаційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга прокурора підлягає задоволенню на таких підставах.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Згідно приписів ст. 75 КК якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Так, ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК, який згідно з вимогами ст. 12 КК є тяжким.

Обираючи ОСОБА_6 покарання, суд врахував визнання засудженим вини, каяття у вчиненому, сприяння слідству, відшкодування заподіяної потерпілому шкоди, а тому обґрунтовано призначив йому покарання за ч. 3 ст. 185 КК у виді позбавлення волі на строк 4 роки, яке є наближеним до мінімального, передбаченого санкцією відповідної норми.

Разом з тим, свого рішення про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК суд не обґрунтував, не навів мотивів, з яких він дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання у виді позбавлення волі, враховуючи, що останній раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі й за вчинення злочинів проти власності, проте належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став. Також до нього вже застосовувався інститут звільнення від відбування покарання з випробуванням, умов якого засуджений не дотримався, натомість продовжив вчиняти нові злочини.

Таким чином, на думку колегії суддів, застосування щодо ОСОБА_6 положень ст. 75 КК є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, оскільки не сприяє меті покарання та є недостатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Переглядаючи вирок за апеляцією прокурора, апеляційний суд доводів апеляційної скарги належним чином не перевірив та безпідставно залишив вирок місцевого суду в частині звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання без зміни.

Враховуючи викладене, ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого необхідно врахувати наведене і, за умови підтвердження такого ж обсягу обвинувачення і тих же даних про особу винного, звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням слід вважати неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність ст. 75 КК, що призвело до м`якості призначеного покарання.

Крім того, під час нового розгляду апеляційному суду слід звернути увагу на правильність зазначення відомостей про попередні судимості винного, оскільки у вступній частині ухвали апеляційний суд вказав на попередні судимості ОСОБА_6 , відомості про які у матеріалах кримінального провадження відсутні.

Керуючись п. 6 розділу XII «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів»,статтями 434, 436, 441, 442 КПК, суд
п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 25 квітня 2017 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_9 ?єва ОСОБА_3