ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 636/2133/17
Провадження № 1-кп/636/342/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 жовтня 2017 року Чугуївський міський суд Харківської області
у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора Чугуївської місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000868, внесеному 15 травня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно обвинувачених:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Жолдаки, Конотопського району, Сумської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, раніше засудженого: 08.06.2010р. Чугуївським міським судом Харківської області за ч. 1 ст. 190 КК України до 2 років обмеження волі; 24.12.2010 року Чугуївським міським судом Харківської області за ч. 2 ст. 186, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 21.11.2016 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України,-
в с т а н о в и в:
15 травня 2016 року близько 01.25 год. ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу 1-го під`їзду будинку АДРЕСА_2 , маючи злочинний намір, направлений на здійснення відкритого заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, з метою реалізації раптово виниклого умислу, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом наживи, з метою незаконного збагачення за рахунок інших осіб, наніс із-за спини потерпілій ОСОБА_5 один удар дерев`яною палицею в область потилиці, від чого потерпіла впала на землю. Надалі, ОСОБА_4 продовжуючи свої злочинні дії та, подавивши волю потерпілої до захисту, вирвав та заволодів належними їй: сумкою марки «Traum 7230-01», вартістю, згідно судово-товарознавчої експертизи № 3205 від 26.07.2016р., - 495,00 грн., мобільним телефоном марки «Samsung Galaxy Note 5», вартістю, згідно судово-товарознавчої експертизи № 3205 від 26.07.2016р, - 2308,00 грн., а також двома срібними кулонами 925 проби, загальною масою 20 г, вартістю, згідно судово-товарознавчої експертизи № 3205 від 26.07.2016р., - 244,00 грн.

Після цього, обернувши викрадене на свою користь, ОСОБА_4 з місця скоєння злочину втік у невідомому напрямку, тим самим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 3047,00 грн.

Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите заволодіння чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно.

Крім цього, 05 липня 2016 року близько 13.30 год. ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_3 , маючи злочинний намір, направлений на здійснення відкритого заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, з метою реалізації раптово виниклого умислу, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом наживи, з метою незаконного збагачення за рахунок інших осіб, наніс один удар кулаком лівої руки потерпілій ОСОБА_6 в область обличчя, спричинивши при цьому відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 203 - Ч/16 від 06.07.2016р. тілесне ушкодження у вигляді синця в проекції нижньої щелепи, що кваліфікується за критерієм тривалості здоров`я як легке тілесне ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я (менше 6 днів), від чого остання впала на землю. Надалі, ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії та подавивши волю потерпілої до самозахисту, відкрито заволодів належними їй золотим ланцюжком 585 проби, масою 5 г, вартістю, згідно висновку експерта № 3904 від 21.07.2016 р., - 3089,55 грн., а також мобільним телефоном «Lg D724» вартістю, згідно висновку експерта № 3904 від 21.07.2016р., - 2648,97 грн.

Після цього, обернувши викрадене на свою користь ОСОБА_4 , з місця скоєння злочину втік у невідомому напрямку, тим самим спричинив потерпілій ОСОБА_6 , матеріальної шкоди на загальну суму 5738,52 грн.

Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите заволодіння чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину визнав беззаперечно, проти обставини вчинення злочинів, як вони зазначені в обвинувальному акті, не заперечував, покази надавати відмовився.

Потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд кримінального провадження за їх відсутністю, в яких зазначили, що покази надані ними в ході досудового слідства просять вважати правдивими, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого вони не мають.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою винуватість у скоєні вказаних злочинів, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не заперечуються, відсутні заперечення та сумніви у добровільності їх позицій, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, за згодою сторін, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, судом було визнано недоцільним дослідження всіх доказів по справі, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи.

Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин справи, а саме: дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого:

- довідки ОСК ГУНП в Харківській області та ОСК МВС України № 189-14042017/63091 від 21.04.2017р. та ОСК МВС України від 28.04.2017р. про судимість ОСОБА_4 , згідно яких обвинувачений раніше неодноразово засуджений (а.к.п. 116-118);

- характеристики інспектора Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області, згідно якої обвинувачений ОСОБА_4 характеризується негативно, не працює, неодноразово засуджений, з сусідами конфліктує, на зауваження не реагує (а.к.п. 115);

- довідок КЗОЗ «Чугуївської ЦРЛ ім. М.І. Кононенка» № 1689 від 12.07.2016р., згідно яких обвинувачений ОСОБА_4 на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (а.к.п. 113, 114).

Дослідивши та проаналізувавши вивчені у справі докази, суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми діями вчинив злочини, передбачені ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите заволодіння чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених злочинів, відомості про особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття та визнання вини.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлені.

За місцем проживання ОСОБА_4 характеризується негативно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше неодноразово засуджений, судимість у встановленому законом порядку не знята та непогашена.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Приймаючи до уваги пом`якшуючі покарання обставини та відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також відомості про особу, та враховуючи критичну оцінку своєї протиправної поведінки, і думку потерпілих, які претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого не мають, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 не можливе без ізоляції його від суспільства, а тому слід визначити міру покарання в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді позбавлення волі.

Крім того, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, у відповідності до ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначає покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчинених злочинів, даних про особу обвинуваченого та відсутність обставин, які обтяжують покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів та враховуючи вказані у вироку обставини і практику Європейського суду щодо призначення покарання, й те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також другорядної ролі кари як мети покарання, поведінку винного під час судового провадження, приходить до висновку, що підстав для застосування ст. 69 КК України немає, а тому перевиховання та виправлення обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства, а покарання у вигляді позбавлення волі в розмірі, передбаченому санкцією ч. 2 ст. 186 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільні позови потерпілими не заявлені.

Питання про долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Відповідно до ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів для проведення товарознавчих експертиз - висновок експерта Харківського НДЕКЦ МВС України № 3205 від 26.07.2016р. у сумі 527,76 грн. та № 3904 від 21.07.2016р. у сумі 175,92 грн.( а.к.п. 46, 47, 107-109).

Обвинуваченим заявлено клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції від 26.11.2015р.

Суд вважає за необхідне зарахувати в строк покарання попереднє ув`язнення відповідно до ч. 5 ст.72 КК України в редакції Закону на день винесення вироку, оскільки відносно обвинуваченого обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в рамках даного кримінального провадження - 27.06.2017р., а Закон України від 18.05.2017 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» набрав законної сили 20.06.2017р., в якому частину 5 статті 72 КК України викладено в такій редакції: «Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування". Таким чином, за правилами ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року має бути зараховане попереднє ув`язнення по 20 червня 2017 року, а у решті зарахування має здійснюватися день за день або за правилами, передбаченими в частині першій цієї статті в редакції Закону від 18.05.2017 року, тому підстав для зарахування обвинуваченому попереднього ув`язнення в редакції Закону від 26.11.2015р. не має.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 21.11.2016р. в вигляді позбавлення волі строком 6 місяців, остаточно ОСОБА_4 рахувати до відбуття 6 (шість) років позбавлення волі.
Термін відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 27 червня 2017 року, коли йому було обрано запобіжний захід в вигляді утримання під вартою, та зарахувати у строк відбуття покарання повністю час відбуття покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 21.11.2016р. - з 10 липня 2016 року по 27 жовтня 2017 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з моменту обрання запобіжного заходу 27 червня 2017р. по день винесення вироку 27 жовтня 2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнути з засудженого ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертиз, у сумі 703 (сімсот три) грн. 68 коп.
Речові докази: мобільний телефон «Samsung Galaxy Note 5», мобільний телефон «Lg D724», які передані на зберігання потерпілим вважати повернутими власникам, звільнивши їх від зобов`язань по розписці про зберігання.

Міру запобіжного заходу обраного відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити.

Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право подати клопотання про помилування, право на ознайомлення з журналом та технічним записом судового засідання і подати на них письмові зауваження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області через Чугуївський міський суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати потерпілим, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя