Справа № 357/1108/18
1-кп/357/602/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.03.2018 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі судового засідання №3 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, судову справу з обвинувальним актом та угодою про примирення за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, зі слів працюючого безх оформлення трудових відносин верстатником ПП «Ей Бі Біверс», не працюючого, розлученого, на утриманні має двох неповнолітніх дітей 2001 та 2012 років народження, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,, реєстраційний номер картки платника податку НОМЕР_1 , раніше судимого:
1) 02.08.2000 року вироком Білоцерківського районного суду Київської області за ч.ч. 2, 3 ст. 140, ч. 1 ст. 145, ст.ст. 42, 44 КК України 1960 року до 3 років позбавлення волі. Із застосуванням ст. 46-1 КК України 1960 року звільнений від відбуття покарання строком на 1 рік.
1)13.10.2003 року вироком Білоцерківського міського суду Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років. На підставі ст. 75,76 КК України звільнений від відбуття покарання строком на 3 роки.
2)14.03.2005 року вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ст. 70, ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 13.05.2010 року з Маневицької ВК № 42 Волинської області по відбуттю строку покарання.
3)04.05.2012 року вироком Білоцерківського міського суду Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений на підставі ухвали Березанського міськрайонного суду Київської області від 23.06.2014 року із застосуванням ст. 81 КК України умовно-достроково на невідбутий термін 10 місяців 11 днів.
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
встановив:
11.01.2018 року, близько 10 години ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання на подвір`ї буд. АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу зайшов до сарайного приміщення загального користування, де умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, користуючись відсутністю власника майна ОСОБА_4 , вчинив крадіжку двох алюмінієвих бідонів ємністю 40 л кожен, вартістю 195 грн. за один, загальною вартістю 390 грн., належних потерпілому ОСОБА_4 .

Після цього ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_4 майнової шкоди на загальну суму 390 гривень.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Між сторонами кримінального провадження потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 досягнуто та підписано угоду про примирення від 30 січня 2018 року, яку подано з обвинувальним актом, за змістом якої сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_5 за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, у виді 1 року обмеження волі На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням, із встановленням іспитового строку 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України , а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Крім того обвинувачений зобов`язаний публічно вибачитись перед потерпілим.
В угоді зазначено наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки невиконання угоди.

У судовому засіданні обвинувачений після роз`яснення йому суті обвинувачення, визнав свою вину у скоєнні інкримінованого злочину за ч. 2 ст. 185 КК України. Також пояснив суду, що розуміє права, надані йому законом, угоду укладає добровільно і наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди зрозумілі, готовий виконати умови угоди та понести визначене в ній покарання. Просив затвердити зазначену угоду. Публічно вибачився перед потерпілим.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 просив затвердити угоду про примирення та заявив, що зазначену угоду укладено добровільно, наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі. Прийняв вибачення обвинуваченого.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги КК та КПК України, просить угоду про примирення затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про примирення , суд виходить з наступного.
Згідно з п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні, суд має право затвердити угоду про примирення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468, ст. 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода між потерпілим та обвинуваченим.
Судом встановлено, що дана угода про примирення за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 471 КПК України.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України, віднесений до злочину середньої тяжкості, а отже угода відповідає вимогам закону.
Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого.
Крім того, обвинуваченому роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 КПК України, а саме: права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме: можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою-сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 КПК України обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений не заперечував проти затвердження угоди.
Потерпілому ОСОБА_4 відповідно до умов угоди роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме: можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення. Виходячи з умов угоди, наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, потерпілому зрозумілі.
Також, в даній угоді відсутні підстави для відмови в її затвердженні, що передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, сторони та інші учасники процесу не заперечують проти затвердження даної угоди.
Міра покарання, яка узгоджена сторонами є достатньою для виправлення обвинуваченого, відповідає вимогам і загальним засадам призначення покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України,є щире каяття, активне прсияння розкриттю злочину.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.
Таким чином, за наслідками розгляду угоди, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про примирення між сторонами кримінального провадження потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 та призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і ухвалення обвинувального вироку. Водночас суд враховуючи, що обвинувачений раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності і від останнього відбування покарання був звільнений умовно достроково та знову скоїв злочин проти власності вважає за необхідне визначити обвинуваченому максимальний іспитовий строк передбачений ст. 75 КК України 3 роки.
Цивільний позов у справі не заявлявся.
Судові витрати відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.314, 369, 370, 371, 373, 374, 376, 395, 468, 471, 473, 474, 475 КПК України, суд,-
УХВЛАЛИВ:
Затвердити угоду від 30 січня 2018 року про примирення, між сторонами судового провадження потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 у вчиненні злочину , передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити узгоджену сторонами в угоді про примирення міру покарання у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням, із встановленням іспитового строку 3 роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України , а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не застосовувати.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати в сумі 286 грн. 00 коп.

Речові докази: два бідони, які знаходяться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_4 залишити потерпілому.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч.3 ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя ОСОБА_1