Справа № 419/443/17
Провадження № 11-кп/782/396/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 листопада 2017 року м. Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_1
суддів : ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі : ОСОБА_4

за участю прокурора: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Новоайдарського районного суду Луганської області від 27.09.2017 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2.ч.3 ст. 185 КК України, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоохтирка, Новоайдарського району, Луганської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, офіційно не працюючого, раніше судимого 19.03.2010 року Новоайдарським районним судом Луганської області за ст.185 ч.3 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки, із застосуванням ст.75 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним терміном 2 роки, ст.76 ч.1 п.3, ст.76 ч.1 п.4, заміна покарання за постановою Новоайдарського РС Луганської області від 17.09.2010 року, керуючись ст.78 ч.2 КК України, ст.408-2 КПК України відмінено випробувальний термін призначений вироком Новоайдарським РС Луганської області від 19.03.2010 року спрямований в місця позбавлення волі строком на 3 роки, 09.07.2013 року ст.81, звільнений умовно-достроково, невідбутий строк 2 місяці 8 днів, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано винним за ч. 2 ст. 185, ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання:

-за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки;

-за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 ( три) роки.

До набрання вироком законної сили обране у відношенні ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взятий під варту в залі суду.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 відраховувати з моменту затримання, тобто з 27.09.2017 року.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 660 гривень 30 копійок в рахунок відшкодування витрат на проведення в ході досудового розслідування судово-товарознавчої експертизи № 19/113/9-4/26-19-е від 30.01.2017 року, 880 гривень 40 копійок в рахунок відшкодування витрат на проведення в ході досудового розслідування судово-товарознавчої експертизи № 19/113/9-4/41-32є від 10.02.2017 року.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду встановлено, що ОСОБА_6 будучи раніше судимим за вчинення корисного злочину, маючи не зняту та не погашену судимість на шлях виправлення не встав та скоїв нові кримінальні правопорушення за наступних обставин:

В період часу з грудня 2015 року по грудень 2016 року ОСОБА_6 мешкав в орендованому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 ,що належить ОСОБА_7 . В грудні 2016року ОСОБА_6 знаходився за вказаною адресою, та займався збиранням власних речей у зв`язку з тим, що строк дії оренди скінчився. ОСОБА_6 , маючи умисел , направлений на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, діючи повторно, переслідуючи мету наживи та незаконного збагачення, переконавшись, що його дії ніким не будуть помічені, шляхом вільного доступу, зняв зі стелі прихожій та зальній кімнати дві люстри, вартістю 180 гривень 00 копійок та 100 гривень 00 копійок відповідно, що належать ОСОБА_7 , після чого з місця вчинення кримінального правопорушення втік з викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд, як своїми власними. спричинивши таким чином потерпілій ОСОБА_7 шкоду.

Крім цього, 01.12.2016 року приблизно опівночі, ОСОБА_6 , маючи намір на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, діючи повторно, перебуваючи по АДРЕСА_3 , підійшов до будинку АДРЕСА_4 ,що належить ОСОБА_8 та відчинивши хвіртку, пройшов на територію домоволодіння.

Продовжуючи реалізовувати свій злочиний умисел, ОСОБА_6 підійшовши до житлового будинку та знаючи,що господарі за місцем мешкання відсутні, руками витяг скло з дерев`яної рами вікна через яке в подальшому проник до будинку,звідки таємно, повторно викрав: DVD програвач ВВК, вартість якого складає 200,00 гривень; монітор « BENQFP767», вартість якого складає 350,00 гривень; ковдру, вартість якої складає 300,00 гривень; рідкокристалічний монітор «Samsung» діагональ 32 см., вартість якого складає 750,00 гривень; пилосос « Saturn « потужністю 1600 Wt, вартість якого складає 520,00 гривень.

Після чого ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення втік з викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши своїми злочинними діями майнову шкоду потерпілій ОСОБА_8 на загальну суму 2120,00 гривень.

На даний вирок подані апеляційні скарги обвинуваченим ОСОБА_6 та прокурором, який приймав участь у суді першої інстанції. До початку апеляційного розгляду прокурор відмовився від апеляційної скарги.

Розгляд даного кримінального провадження у суді першої інстанції здійснювався за правилами ч.3 ст.349 КПК України.

В своєї апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить змінити вирок Новоайдарського районного суду Луганської області від 27.09.2017 року в частині призначеного покарання, яке він за своїм розміром вважає явно несправедливим у зв`язку з надмірною суворістю.

При цьому він посилається на те,що суд першої інстанції при призначенні покарання допустив неповноту судового розгляду. Вважає призначене йому покарання за своїм видом суворим, несправедливим щодо нього, яке не відповідає характеру та ступені суспільної безпеки та особі винного. Суд на врахував, що він повністю відшкодував потерпілим матеріальну шкоду, що підтверджується матеріалами кримінального провадження. Прокурор ОСОБА_9 у судовому засіданні просив суд призначити йому покарання , не пов`язане з позбавленням волі, тобто з застосуванням ст..75 КК України, у зв`язку з тим, що він визнав свою вину повністю, щиро покаявся, має позитивну характеристику. Він має тісни соціальні зв`язки, так як перебуває у цивільному шлюбі з ОСОБА_10 , від якої він має доньку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вони мешкали разом з його матерю. Посилання судді на те,що він може ухилитися від відповідальності на території непідконтрольної Україні, вважає необґрунтованими. Він завжди з`являвся до суду за першою вимогою. На останнє судове засідання для участі у дебатах не були викликані потерпіли ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , та які не висловили свою думку з приводу його покарання. На його думку, суд на підставі ст..66 ч.2 КК України при призначені покарання може визнати пом`якшуючими покарання і інші обставини, які не зазначені у ч.1 ст.66 КК України.

Вказує,що судовий розгляд по кримінальному провадженню щодо нього проводився без дослідження доказів відповідно до ст.349 КПК України. Йому як обвинуваченому ні прокурор, ні суддя не роз`яснили,що він буде позбавлений права оскаржувати дані обставини у апеляційному порядку. Він не зрозумів зміст ст.349 КПК України та наслідки для себе. У нього не було захисника. Тому він вважає,що вирок суду на підставі статей 409 ч.2, 414 КПК України, статей 6,13 Європейської конвенції по захисту прав людини має бути змінений.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав доводи своєї апеляційної скарги, пояснення прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги обвинуваченого,вивчивши матеріали кримінального провадження, прослухавши технічну аудіо запис судового засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого, провівши судові дебати, та заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів дійшла до наступного.

Доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочинів за наведених у вироку обставин, та кваліфікація його дій за ч. 2,ч.3 ст. 185 КК України, учасниками кримінального провадження не оспорюються.

Покарання ОСОБА_6 за змістом вироку призначено з урахуванням характеру вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, особи обвинуваченого, врахована ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, декілька обставин, що пом`якшують покарання, а саме суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, усунення заподіяної шкоди та добровільне відшкодування збитку.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано врахував щире каяття обвинуваченого, та активне сприяння розкриттю злочину, як обставини, що пом`якшують покарання. Це об`єктивно підтверджується показами обвинуваченого в ході досудового та судового провадження в суді першої та апеляційної інстанції.

Крім того, з змісту вироку суду та змісту аудіо записи судового засідання вбачається, що обвинуваченому ОСОБА_6 суд роз`яснював положення ч.3 ст.349 КПК України та він при цьому усвідомлював, що буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень.

Апеляційний суд не може врахувати той факт, що у нього є донька, у зв`язку з тим, що у свідоцтві про народженні дитини він не вказаний як батько.

Суд першої інстанції правильно встановив, що обвинувачений раніше судимий за аналогічне кримінальне правопорушення, має не зняту та непогашену у встановленому порядку судимість, на шлях виправлення не встав, що характеризує його як особу, що схильна до вчинення протиправних діянь.

Що стосується доводів обвинуваченого про те, що у судових дебатах не прийняли участь потерпіли та не висловили свою думку з приводу його покарання, то у матеріалах справи є письмові заяви потерпілих про проведення судового засідання без їх участі, що є правом потерпілих та не суперечить закону.(а.с.54,55 т.1).

Під час судового розгляду кримінального провадження щодо обвинуваченого останній не заявляв клопотання про надання йому захисника, не заявив таке клопотання він і під час апеляційного перегляду його справи. Відповідно до ст.52 КПК України обвинуваченому участь захисника не обов`язкова.

За таких обставинах колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого є необґрунтованими та вона не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.405, 407, 424, 376 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Вирок Новоайдарського районного суду Луганської області від 27.09.2017 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. ч.2,3 ст. 185 КК України без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку в колегію суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим - в той же строк з моменту отримання копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_12