Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-сс/781/108/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 263 Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.03.2018 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13.03.2018 року, якою задоволено клопотання слідчого Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 , та стосовно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мар`янівка, Бобринецького району, Кіровоградської області; українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , розлученого, маючого повну загальну середню освіту, на утриманні має малолітню дитину ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно працюючого водієм в ФОП « ОСОБА_11 », раніше судимого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, а саме з 23 год. 00 хв. 11.03.2018 року до 23 год. 00 хв. 09.05.2018 року та визначено розмір застави у сумі 35240 гривень
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13.03.2018 року задоволено клопотання слідчого погодженого з прокурором та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Задовольняючи клопотання слідчого і застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слідчий суддя у своє рішення мотивував тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні незаконно заволодіння транспортним засобом вчиненого повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, у вчинені якого 12.03.2018 року о 17.35 год. йому повідомлено про підозру.
Обґрунтованість підозри підтверджується доданими до клопотання слідчого доказами, а саме: заявою потерпілої про вчинення кримінального правопорушення, протоколом огляду місця події, протоколом допиту потерпілого, протоколами допиту свідків, висновком експерта, поясненнями підозрюваного, згідно до яких ОСОБА_8 підтвердив вчинення ним інкримінованого кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ст.ст.178, 183 КПК України, слідчий суддя врахував, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні умисного, корисливого, тяжкого кримінальні правопорушення проти власності, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічного злочину. Злочин в якому підозрюється ОСОБА_8 вчинений під час умовно-достроково звільнення, тобто після умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі належних висновків для себе не зробив на шлях виправлення не став, через незначний проміжок часу після звільнення вчинив аналогічний злочин тому за який вже відбував покарання. Тобто, ОСОБА_8 є особою схильною до вчинення злочинів пов`язаних із викраденням транспортних засобів. При цьому, такі фактори, як: наявність дитини, яка проживає не разом з ним, проживання у сестри, офіційна робота не стали стримуючими факторами при вчиненні нового злочину, тому сталість сімейних зв`язків ОСОБА_8 є сумнівною.

Таким чином, зазначені обставини дають підстави вважати, що ОСОБА_8 враховуючи, що санкція інкримінованої йому статті передбачає позбавлення волі строком до 8 років, то у разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення, як особа схильна до викрадення автотранспорту через незначний проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі. Тобто у кримінальному провадженні наявні ризики передбачені ст. 177 КПК України.
Разом з цим, слідчим суддею при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено розмір застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб та узгоджується зі змістом ст. 182 КПК України.
Не погоджуючись з рішення слідчого судді захисник адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нову, якою обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Зазначає, що жодних доказів які б прямо підтверджували причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованих злочинів, не має, оскільки до клопотання слідчого не додано жодного суттєвого доказу який би підтверджував наявність обґрунтованої підозри, ухвала слідчого судді є такою, що не відповідає повноті судового розгляду, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення.

Посилається на те, що інкримінований ОСОБА_8 не спрямований проти життя та здоров`я, вина не доведена, а пред`явлена підозра не обґрунтована та не підтверджена доказами, тримання під вартою незаконне, а затримання не обґрунтоване, жоден ризик передбачений статті 177 КК України не доведений.

Крім того, протягом розгляду клопотання не доведено неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, захисник вважає наявними всі підстави для застосування, у відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Захисник вважає, що прокурор та слідчий не довели слідчому судді належним чином, неможливість застосування до підозрюваного, зважаючи на дані про його особу, більш м`якого запобіжного заходу, та вважає вказаний запобіжний захід невмотивовано жорстоким.

Не вмотивовано, що ОСОБА_10 : має постійне місце проживання; відсутні негативні характеристики на нього; на утриманні має малолітню дитину ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; офіційно працює водієм в ФОП « ОСОБА_11 »; прокурор не навів жодних ризиків, які говорять про те, що не може бути застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку адвоката ОСОБА_7 , підозрюваного ОСОБА_8 , які просив скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою обрати стосовно підозрюваного запобіжний захід не пов`язаного з триманням під вартою, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали клопотання та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України; запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Колегія суддів ураховує, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна це питання, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.

Підозра ОСОБА_8 ґрунтується на наявних зібраних в ході досудового розслідування доказах, зокрема: заявою потерпілої про вчинення кримінального правопорушення; протоколом огляду місця події; протоколом допиту потерпілого; протоколами допиту свідків; висновком експерта; поясненнями підозрюваного, згідно до яких ОСОБА_8 підтвердив вчинення ним інкримінованого кримінального правопорушення.

Кримінальне правопорушення інкриміноване ОСОБА_8 згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, санкція ч. 2 ст. 289 КК України - передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.

Крім зазначеного, також відповідно до ст. 178 КПК України, колегією суддів враховуються й наступні обставини.

Підозрюваний ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного, корисливого, тяжкого кримінальні правопорушення проти власності, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічного злочину. Злочин в якому підозрюється ОСОБА_8 вчинений під час умовно-достроково звільнення, отже після умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі належних висновків для себе не зробив на шлях виправлення не став, через незначний проміжок часу після звільнення вчинив аналогічний злочин тому за який вже відбував покарання. Отже, ОСОБА_8 є особою схильною до вчинення злочинів пов`язаних із викраденням транспортних засобів. При цьому, такі фактори, як: наявність дитини, яка проживає окремо, проживання у сестри, офіційна робота не стали стримуючими факторами при вчиненні нового злочину, таким чином сталість сімейних зв`язків ОСОБА_8 є сумнівною.

Враховуючи зазначене вище у сукупності, а також й тяжкість покарання, що може загрожувати ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, у якому підозрюється, можливо стверджувати, що, у разі перебування на свободі, підозрюваний матиме змогу вчинити спробу переховуватись від досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

З огляду на означене, колегія суддів прийшла до висновку, що слідчий суддя місцевого суду обґрунтовано задовольнив клопотання органу досудового розслідування та правильно застосував до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Доводи підозрюваного ОСОБА_8 , про те, що перебуваючи у слідчому ізоляторі після проходження обстеження та за результатами аналізу у нього виявлена підозра ВІЧ інфекції, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вказані доводи не підтверджені доказами, а окрім того за обставин встановлених під час судового розгляду, не спростовують наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України.

Колегія суддів вважає, що обраний стосовно підозрюваного запобіжний захід за вказаних обставин справи, з урахуванням встановлених ризиків, на думку колегії суддів, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Доводи апеляційної скарги про те, що у судовому засіданні суду першої інстанції не було доведено наявність ризиків для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також й інші апеляційні доводи захисника, є необґрунтованими та спростовуються наведеним вище.

Обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою обумовлено процесуальною необхідністю та є доцільним у межах даного кримінального провадження.

На тепер колегією суддів вирішується питання про доцільність та необхідність застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу стосовно підозрюваного.

Відтак, беручи до уваги зазначене, виходячи з положень ст. 177-178 КПК України, ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та матеріалів справи, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого слідчим суддею судового рішення, а тому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишає без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. 376 ч.2, 405, 419, 422 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13.03.2018 року, стосовно ОСОБА_8 , без змін.
Ухвала апеляційного суду є остаточною і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4