Справа № 496/274/18
Провадження № 1-кп/496/141/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 лютого 2018 року Біляївський районний суд
Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
законного представника малолітнього ОСОБА_5
представника служби у справах дітей ОСОБА_6
малолітнього ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка клопотання про застосування до малолітнього, який не досяг віку кримінальної відповідальності, примусових заходів виховного характеру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл, громадянина України, учення 8 класу Маяківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

Наприкінці серпня 2017 року, більш точний час не встановлений, малолітній ОСОБА_7 спільно з малолітньою ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, проникли на територію РСК «Придністровець», що розташований за адресою: Одеська область Біляївський район, вул. Річна, 42А. Перебуваючи на території РСК «Придністровець», малолітні ОСОБА_8 та ОСОБА_7 зайшли до підсобної будівлі, де заволоділи металевою трубою «Г» образної форми діаметром приблизно 10 см. та фрагментами арматури різноманітних розмірів, що належали гр. ОСОБА_9 , завдавши тим самим останньому матеріальні збитки на загальну суму 500 гривень. Після чого останні з місця пригоди зникли та розпорядились викраденим майном на власний розсуд.

Зазначені дії малолітнього ОСОБА_7 підпадають під ознаки діяння, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України.

Малолітній ОСОБА_7 , допитаний в судовому засіданні, не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за суспільно-небезпечним діянням, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, винним визнав себе повністю.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав клопотання та просив застосувати до малолітнього ОСОБА_7 примусові заходи виховного характеру у вигляді обмеження дозвілля та встановлення особливих вимог до поведінки малолітнього.
Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечувала щодо застосування до малолітнього ОСОБА_7 примусових заходів виховного характеру у вигляді обмеження дозвілля та встановлення особливих вимог до поведінки малолітнього.
Законний представник малолітнього ОСОБА_7 ОСОБА_5 не заперечував проти застосування до малолітнього ОСОБА_7 примусових заходів виховного характеру.
Представник служби у справах дітей Біляївської РДА ОСОБА_6 вважала за доцільне застосувати відносно малолітнього ОСОБА_7 примусові заходи виховного характеру у вигляді обмеження дозвілля та встановлення особливих вимог до поведінки малолітнього.
Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали, додані до клопотання, суд дійшов висновку про обґрунтованість клопотання та про його задоволення, виходячи з наступного.
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис №413, ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто на час вчинення суспільно-небезпечного діяння він не досяг віку кримінальної відповідальності.
Згідно ч. 2 ст. 97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого особливою частиною цього Кодексу.
Відповідно до ст. 22 КК України кримінальна відповідальність за даний злочин настає з чотирнадцяти років, що свідчить про те, що малолітній ОСОБА_7 не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність.
Вирішуючи питання щодо застосування до малолітнього ОСОБА_7 конкретного виду із заходів виховного характеру, суд виходить з наступного.
За загальними правилами та особливостями, визначеними нормами кримінального права, метою застосування заходів виховного характеру щодо неповнолітніх, перш за все, має бути забезпечення інтересів самого неповнолітнього.
Відповідно до ч. 2 ст. 484 КПК України під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.
При вирішенні питання про застосування примусових мір виховного характеру відносно ОСОБА_7 , суд враховує особу малолітнього, який характеризуються незадовільно по місцю проживання та навчання , не перебуває на обліку в секторі ювенальної поліції та у в службі у справах дітей Біляївської районної державної адміністрації, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не стоїть, на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння не досяг 14 років і таким чином не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за скоєне діяння.
Таким чином, відповідно до п.2 ч. 2 ст.105 КК України, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_7 обмеження дозвілля та встановлення особливих вимог до поведінки малолітнього, оскільки метою застосування примусового заходу виховного характеру у вигляді обмеження дозвілля є забезпечення інтересів неповнолітнього, цей захід виховного характеру за своєю суттю сприяє встановленню контролю, посилення позитивного впливу на малолітнього.
Пунктом 6 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року №2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру», обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог щодо поведінки неповнолітнього (п. 2 ч. 2 ст. 105 КК України) слід розуміти як: обмеження перебування поза домівкою в певний час доби; заборону відвідувати певні місця, змінювати без згоди органу, який здійснює за ним нагляд, місце проживання, навчання чи роботи, виїжджати в іншу місцевість; покладення обов`язку продовжити навчання, пройти курс лікування (за наявності хворобливого потягу до спиртного або в разі вживання наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів); тощо. Відповідно до ч. 3 ст. 105 КК України суд у кожному випадку встановлює конкретний строк, протягом якого органи, що здійснюють контроль та нагляд за поведінкою неповнолітнього, повинні пред`являти особливі вимоги щодо неї, а неповнолітній зобов`язаний їх дотримувати. З урахуванням даних про особу неповнолітнього та характеру вчиненого ним злочину чи суспільно небезпечного діяння суд визначає, які види дозвілля слід обмежити, а які - заборонити, або які обов`язки покласти на неповнолітнього і на який саме строк. Тривалість останнього має бути достатньою для виправлення неповнолітнього.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне застосувати до малолітнього ОСОБА_7 примусові заходи виховного характеру у виді обмеження дозвілля та встановлення особливих вимог до поведінки малолітнього, а саме: встановити обмеження перебування малолітнього ОСОБА_7 поза місцем проживання з 18.00 годин до 07.00 годин без присутності батьків або осіб, що їх замінюють, на строк 1 рік та заборонити виїжджати в іншу місцевість без супроводу батьків без дозволу служби у справах дітей Біляївської районної державної адміністрації протягом 1 року.
Керуючись ст. ст.22,97,105 КК України, ст.ст.284,292,301,498-501,392-395 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:
Клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001089 від 29.12.2017 року відносно малолітнього ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України- задовольнити.
Застосувати до малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, громадянина України, учня 8 класу Маяківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , примусові заходи виховного характеру у вигляді обмеження дозвілля та встановлення особливих вимог до поведінки малолітнього, а саме: встановити обмеження перебування малолітнього ОСОБА_7 поза місцем проживання з 18.00 годин до 07.00 годин без присутності батьків або осіб, що їх замінюють, на строк 1 рік та заборонити виїжджати в іншу місцевість без супроводу батьків без дозволу служби у справах дітей Біляївської районної державної адміністрації протягом 1 року.
Контроль за виконанням ухвали покласти на службу у справах дітей Біляївської районної державної адміністрації.
На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Одеської області через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя Біляївського райсуду

Одеської області ОСОБА_1 .