АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/462/2018 Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія КПК: ст. 537КПК України Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва
в складі: головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 20 листопада 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою задоволено клопотання Солом`янського районного відділу кримінального виконавчої інспекції м. Києва та направлено ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для відбування покарання, призначеного вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 28 липня 2015 року у виді 5 років позбавлення волі.

Засудженим ОСОБА_8 подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати вказану ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання Солом`янського районного відділу кримінального виконавчої інспекції м. Києва про його направлення для відбування покарання у виді позбавлення волі.
Своє прохання апелянт обґрунтовує тим, що умислу на невиконання покладених вироком обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, у нього не було і він від них не ухилявся, а виняткові випадки його неявки для реєстрації обумовлені поважними причинами.
Так, він постійно доглядає матір похилого віку, яка є інвалідом І групи та має поганий стан здоров`я,оскільки у неї розсіяний склероз і вона взагалі не в змозі сама пересуватися /копію відповідної довідки додає/. Оскільки вони з матір`ю проживають лише удвох, обов`язок догляду та піклування за нею покладений виключно на нього, як і ведення побуту. Тому, він позбавлений об`єктивної можливості офіційно працевлаштуватися і змушений час від часу неофіційно підробляти з метою отримання заробітку для утримання себе та матері.
Також, зазначає про збіг тяжких сімейних обставин, оскільки в квітні 2017 року померла його бабуся, а в травні цього ж року батько /відповідні копії свідоцтв додаються/, що негативно вплинуло на його повсякденну нормальну життєдіяльність та незадовільно позначилося на психічному і моральному стані.Зокрема, у 2016 році він звертався у психоневрологічний диспансер №5, де йому було призначено лікування та надано направлення до психіатричного стаціонару, проте він не дотримався рекомендацій лікаря та не закінчив лікування.
Зазначає, що викладені обставини фактично позбавили його декілька разів можливості прибути для реєстрації .
Разом із цим, просить врахувати дані про його особу, а саме молодий вік, сімейні обставини, необхідність утримання матері похилого віку і догляду за нею; його поведінку у побуті; відсутність будь-яких негативних характеристик; щире каяття у вчиненому, а також те, що він бажає і намагається налагодити стійкі соціальні зв`язки та довести своє виправлення без реального відбування покарання у виді позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення прокурора, який вважав ухвалу законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали судового провадження та особової справи №63/16, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.78 КК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

З матеріалів особової справи вбачається, що 08.04.2016 Кримінально виконавча інспекція Солом`янського району м. Києва /далі КВІ/ отримала на виконання вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 28 липня 2015 року, яким ОСОБА_8 було засуджено за ч.2 ст. 309 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 було звільнено від відбування вказаного покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 3 роки та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти вказані органи про зміну проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися у вказані органи для реєстрації.
Безпосередньо до КВІ засуджений з`явився лише 26.04.2016. Йому було роз`яснено покладені на нього вироком суду обов`язки та він був попереджений про наслідки ухилення від виконання покладених обов`язків.
Постановою від 26.04.2016 ОСОБА_8 зобов`язано з`являтися для реєстрації до КВІ і призначено днями явки 1-й та 3-й четвер кожного місяця, з якою він був ознайомлений.
Починаючи з 05.05.2016 по 06.10.2016, а саме до моменту направлення клопотання до суду, ОСОБА_8 для реєстрації не з`явився тричі.
01.09.2016 та 07.10.2016 був попереджений щодо наслідків подальшого невиконання покладених на нього судом обов`язків. При цьому з пояснень засудженого вбачається, що поважних причин пропуску днів реєстрації він не мав.
Крім того, протягом встановленого іспитового строку ОСОБА_8 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, а саме 11.03.2016 Солом`янським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 173-2 КУпАП, 16.03.2016 - за ч.2 ст. 173-2 КУпАП, 08.06.2016 - за ч.1 ст. 187 КУпАП, за ч.2 ст. 187 КУпАП, 25.05.2017 - за ч. 2 ст. 187 КУпАП, з накладенням відповідних стягнень. 14.11.2017 судом було розглянуто 4 адміністративних матеріалів про притягнення ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 187 КУпАП та один за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, його було визнано винним, однак провадження закриті за закінченням строку накладення адміністративного стягнення.
Як вбачається з постанов суду ОСОБА_8 притягався до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень в томі числі по відношенню до свого батька за місцем проживання.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про задоволення клопотання КВІ та направлення засудженого ОСОБА_8 для відбування покарання, оскільки останній не виконав покладені на нього обов`язки та систематично вчиняв правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.

Доводи апеляційної скарги про перебування на утриманні у засудженого матері, яка є інвалідом, не заслуговують на увагу, оскільки останнім не надано документів, що він наглядає за матір`ю та утримує її, а його поведінка під час іспитового строку, зокрема вчинення правопорушень в сім`ї, та відсутність постійного місця роботи свідчить протилежне.
Також, не є підставою для скасування ухвали та відмови в задоволенні клопотання КВІ доводи про перебування засудженого на лікуванні та збіг тяжких обставин, а саме смерть батька та бабусі, оскільки такі дані не свідчать про поважні причини невиконання засудженим умов звільнення від відбування покарання з випробування.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 20 листопада 2017 року законною та обґрунтованою, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого не вбачає.

Керуючись ст.376, ст.404, ст.405, ст.419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 20 листопада 2017 року, якою ОСОБА_8 направлено для відбування покарання, призначеного вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 28 липня 2015 року у виді 5 років позбавлення волі, - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ _______________ _________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4