У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 листопада 2017 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю: представника власника майна - ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання слідчого СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001502 від 03.11.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
02 листопада 2017 року в чергову частину Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області надійшов рапорт поліціейського СРПП№ 3 ОСОБА_5 про те що ним 02.11.2017 року спільно з інспектором ОСОБА_6 під час патрулювання Ужгородського району близько 20 години 30 хвилин в с. Коритняни було зупинено транспортний засіб марки «Woldswagen LT» р.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час перевірки т.з. в багажному відсіку автомобіля було виявлено деревину породи «Дуб» в кількості близько 2,5 м3 ,без будь яких на неї документів.

03.11.2017 року дані відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001502 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Виїздом СОГ на місце події, протоколом огляду місця події від 02.11.2017, вилучено транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN» моделі «LT 35.2.5» р.н.з НОМЕР_1 , ідентифікатор НОМЕР_2 з деревиною яка знаходиться в багажному відділенні вищевказаного транспортного засобу в кількості близько 2 м3 , вищевказаний транспортний засіб з деревиною поміщено на спец майданчик Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатські області за адресою Ужгородський район с. Оноківці, вул. Головна, 55.

Слідчий вважає, що на даний час існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вказані транспортний засіб та інші вилучені предмети є доказами у кримінальному провадженні, адже вони відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України (вони є матеріальні об`єкти, які могли зберегти на собі сліди злочину, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження). У зв`язку із цим є необхідність у накладенні арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів.

Враховуючи вищевикладене в органу досудового слідства наявні достатні підстави вважати, що вищевказана деревина може бути предметом злочину а транспортний засіб як знаряддя злочину (спосіб перевезення деревини) виникає необхідність у проведенні слідчих (процесуальні) дій, потреба у яких виникне у ході досудового розслідування, тому слідчий просить суд накласти арешт, та заборонити використовувати чи розпоряджатися ними, оскільки їх незастосування, може привести до зникнення, втрати, пошкодження чи повного знищення.

Власника майна у судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник власника майна (автомобіля) - ОСОБА_3 пояснив суду, що автомобіль Volkswagen LT, номерний знак НОМЕР_1 , перебуває у його користуванні, та за допомогою вказаного автомобіля він пообіцяв невстановленим особам перевезти деревину породи «Дуб», проте правовстановлюючих документів на вказану деревину він не отримував через брак часу, внаслідок чого вирушив у рейс без документів на деревину.
Слідчий у судове засідання не прибув.
Заслухавши пояснення представника власника майна, дослідивши матеріали, долучені до клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.
За ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
При цьому за загальними правилами застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначеними ст. 132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку арешту майна з метою забезпечення: збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Як зазначено у ч. 3, 4 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення
клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна. У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження.
Як вбачається із протоколу огляду місця події від 02.112017 року під час огляду було вилучено транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN» моделі «LT 35.2.5» р.н.з НОМЕР_1 , ідентифікатор НОМЕР_2 з деревиною яка знаходиться в багажному відділенні вищевказаного транспортного засобу в кількості близько 2 м3.
При цьому слідчим не надано суду доказів про згоду на огляд і вилучення вищезазначеного майна, відтак зазначене майно вважається тимчасово вилученим.
З фабули кримінального провадження № 0001502, вбачається, що органом досудового розслідування проводиться досудове розслідування за фактом перевезення ОСОБА_3 деревини породи «Дуб», без будь-який на неї документів, за ч. 1 ст. 246 Кримінального кодексу України.
Частиною 1 статті 246 КК України встановлена кримінальна відповідальність за незаконну порубку дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, що заподіяла істотну шкоду, а також вчинення таких дій у заповідниках або на територіях та об`єктах природно-заповідного фонду, або в інших особливо охоронюваних лісах.
Об`єктивна сторона вказаного злочину виражається в незаконній порубці лісу, тобто всі випадки відділення дерев і чагарників, які знаходяться в лісі, від кореня незалежно від використовуваних засобів і способів (сокира, пилка чи інші предмети).

Проаналізувавши клопотання слідчого та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим не доведено суду належними та допустимими доказами, наявність обґрунтованої підозри у тому, що у цьому кримінальному провадженні проводилася саме незаконна порубка дерев, в ході огляду транспортного засобу не вилучалися будь які знаряддя вчинення злочину саме із порубки дерев, тобто слідчим не доведено суду наявність у діях ОСОБА_3 об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, а саме факту незаконної порубки лісу ОСОБА_3 , відтак відсутні підстави вважати, що вилучені речі можуть бути доказами у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN» моделі « LT 35.2.5» р.н.з НОМЕР_1 , ідентифікатор НОМЕР_2 , належить власнику ОСОБА_7 , АДРЕСА_1 .

Враховуючи вищенаведене, суд приходить висновку, що слідчим не доведено належними та допустимими доказами можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, не доведено розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також того факту, що зазначена продукція є вилученою законом з обігу, що є підставою для повернення зазначеного майна його власнику.
Керуючись ст.ст. 167, 170-173, 175, 309, 394, 395 КПК України,
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001502 від 03.11.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, - відмовити.

Повернути власнику ОСОБА_7 , АДРЕСА_1 , (або його представнику за довіреністю) транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN» моделі « LT 35.2.5» р.н.з НОМЕР_1 , ідентифікатор НОМЕР_2 з деревиною яка знаходиться в багажному відділенні вищевказаного транспортного засобу в кількості близько 2 м3.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1