Справа № 204/5339/17
Провадження № 1-кп/204/496/17
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 вересня 2017 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпрі матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного Реєстру досудових розслідувань за №0001735 від 16 серпня 2017 року, відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, українця, який має професійно-технічну освіту, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
В період часу з 10.07.2017 по 24.07.2017, ОСОБА_4 працював за адресою: АДРЕСА_3 , де здійснював обов`язки підсобного робітника під час проведення ремонтно- будівельних робіт в приміщенні квартири за вищевказаною адресою. Під час проведення ремонт ремонтно-будівельних робіт, ОСОБА_4 побачив лазерний рівень «Intertool МТ-3009», ще належить раніше йому знайомому потерпілому ОСОБА_5 , при цьому у нього раптово виник злочинний умисел, спрямований на умисне, таємне викрадення чужого майна, що належить потерпілому ОСОБА_6 , та він визначив вказаний лазерний рівень як об`єкт свого злочинного посягання.
24.07.2017 приблизно о 15-00 години, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_4 , впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, і вони є таємними для оточуючих, діючи умисно, з корисливих спонукань та з метою наживи, шляхом вільного доступу, таємно викрав чуже майно, що належить потерпілому ОСОБА_5 , а саме лазерний рівень «Intertool МТ-3009», ринкова вартість якого складає 1353,38 гривень.
Після цього ОСОБА_4 з таємно викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 1353,38 гривень.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, щиро каявся, підтвердив всі фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті. Зазначив, що неофіційно працює охоронцем та підсобним робітником, просив застосувати до нього п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки на день набрання чинності ЗУ «Про амністію у 2016 році» він хворіє на тяжку невиліковну хворобу, яка зазначена в п. «г`ст.1 ЗУ «Про амністію у 2016 році», на підтвердження чого надав довідку (а.с.23).
Від потерпілого надійшла заява, в якій він просить суд слухати провадження за його відсутності, фактичні обставини зазначені в обвинувальному акті розуміє, матеріальних та моральних претензій не має, просить призначити покарання на розсуд суду. Не заперечує проти застосування ч.3 ст.349 КПК України.

У відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. В судовому засіданні встановлено, що викладені фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих фактичних обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, тому суд дослідив лише письмові матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, постанови щодо речових доказів, звіт про фактичні затрати на проведення експертизи та визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд вважає доведеним, що ОСОБА_4 своїми навмисними діями, що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.185 КК України.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує тяжкість скоєного злочину, особу обвинуваченого, всі обставини справи.

Так обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин середньої тяжкості.

ОСОБА_4 не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, неофіційно працює охоронцем та підсобником, хворіє на тяжку невиліковну хворобу, що підтверджується довідкою (а.с.23).

У відповідності до ст.66 КК України у якості обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, суд враховуєщире каяття.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції частини статті у вигляді позбавлення волі. Саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даним про особу обвинуваченого, встановленій судом обставині, що пом`якшує покарання останньому. При цьому призначення покарання у вигляді штрафу та виправних робіт судом не застосовується, оскільки обвинувачений офіційно не працює, покарання у вигляді громадських робіт у зв`язку з тим, що обвинувачений хворіє на тяжке захворювання є недоцільним та негуманним, суд також вважає недоцільним покарання у вигляді арешту, оскільки призначення такого покарання позбавляє суд можливості вирішити питання щодо можливості виправлення засудженого без відбування покарання. Підстав для застосування ст.69 КК України не встановлено.

Разом з тим, суд враховує дані про особу обвинуваченого, той факт, що він щиро каявся, хворіє на тяжке захворювання, працює без офіційного працевлаштування та приходить до висновку, що реальне відбування покарання є занадто суворою та категоричної мірою та що виправлення засудженого можливе без відбування покарання, та на підставі ст.75 КК України обвинуваченого від призначеного покарання звільняє, якщо на протязі випробувального строку, ухваленого судом, він не вчинить нового злочину і виконає обов`язки, покладені на нього судом у відповідності до ч.1 ст.76 КК України.
Ст.85 Кримінального кодексу України, зазначено, що на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні», амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.

Ч. 2 ст.3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Згідно п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особа, визнана винною у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким чи особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України, якщо особа на день набрання чинності цим Законом хворіє на ряд тяжких захворювань (перелік яких зазначено в статті).

Стаття 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачає, що виконання цього Закону покладається на суди. Питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.

Стаття 13 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачає, що дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.

Судом встановлено, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.185 КК України до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», вказане кримінальне правопорушення згідно ст.12 Кримінального кодексу України належать до злочину середньої тяжкості. ОСОБА_4 на день набрання чинності ЗУ «Про амністію у 2016 року» хворіє на захворювання, зазначене в п. «г» ч.1 ст.1 ЗУ «Про амністію у 2016 році», що підтверджується довідкою (а.с.23). Прокурор та обвинувачений просили у судовому засіданні застосувати до обвинуваченого ЗУ «Про амністію у 2016 році». За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає повному звільненню від призначеного покарання. Суд роз`яснює обвинуваченому наслідки застосування амністії, а саме, що у разі застосування амністії в подальшому протягом останніх десяти років амністія до нього не може бути застосована, що є зрозуміло обвинуваченому.

Згідно зі звітом про фактичні затрати на проведення експертизи, витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні складають 170 грн. 00 коп. та підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави.

Речовий доказ, долучений до матеріалів кримінального провадження постановою від 18.08.2017, а саме: договір про надання фінансового кредиту під заставу №6.27995/0 від 24.07.2017 - залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Речовий доказ, долучений до матеріалів кримінального провадження постановою від 21.08.2017, а саме: лазерний рівень «Intertool МТ-3009», який відповідно до розписки про відповідальне зберігання переданий ОСОБА_5 , вважати переданим за належністю.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 349, 370, 373, 374, 376, 394 КПК України

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на строк 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає обов`язки, покладені на нього судом.
На підставі ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На підставі п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» повністю звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не обирати.

Згідно зі звітом про фактичні затрати на проведення експертизи, витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні складають 170 грн. 00 коп. та підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави.

Речовий доказ, долучений до матеріалів кримінального провадження постановою від 18.08.2017, а саме: договір про надання фінансового кредиту під заставу №6.27995/0 від 24.07.2017 - залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Речовий доказ, долучений до матеріалів кримінального провадження постановою від 21.08.2017, а саме: лазерний рівень «Intertool МТ-3009», який відповідно до розписки про відповідальне зберігання переданий ОСОБА_5 , вважати переданим за належністю.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором, потерпілим до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1