Провадження № 1-в/317/94/2018
Справа № 317/573/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 березня 2018 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
засудженого ОСОБА_4 ,
представника адміністрації ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференцзв`язку заяву про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Чернігівка Запорізької області, громадянина України, освіта середня, розлученого, до затримання мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , засуджений 25.09.2015 Новомиколаївським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України остаточно призначено покарання у вигляді 3 років 1 місяців позбавлення волі, -

В С Т А Н О В И В:
До Запорізького районного суду Запорізької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення, в якому засуджений ОСОБА_4 просив суд розглянути можливість застосування до нього пільгу, передбачену ст. 81 КК України. Зазначив, що за період відбування покарання в місцях позбавлення волі характеризується добре, за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці має три заохочення правами начальника установи. Також має дисциплінарні стягнення, які погашені за плином часу та зняті у встановленому законом порядку. Засуджений ОСОБА_4 повністю визнав свою провину та розкаявся.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 підтримав своє клопотання, зазначив, що він розкаюється, усвідомлює свою провину. Вважає що довів своє виправлення.

Прокурор ОСОБА_3 проти клопотання засудженого заперечував та просив суд відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_4 .

В судовому засіданні представник адміністрації ДУ «БВК (№ 99)» ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання засудженого, оскільки вважає, що ОСОБА_4 не довів свого виправлення.

Вислухавши пояснення засудженого, думку прокурора та представника адміністрації виправної установи, дослідивши матеріали особової справи ОСОБА_4 , суд вважає, що клопотання засудженого є таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_4 засуджений 25.09.2015 Новомиколаївським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України остаточно призначено покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 02.03.2016 ОСОБА_4 у строк відбування покарання зараховано час попереднього ув`язнення з 23.04.2014 по 24.05.2014 включно, із розрахунку одному дню попереднього ув`язнення 30 днів, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Початок строку: 18.12.2015 Кінець строку: 18.11.2018.

У відповідності до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Водночас, суд звертає увагу на те, що під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Одним з найважливіших засобів виправлення засуджених виступає суспільно корисна праця. Залучення до праці спрямоване, насамперед, на приучення засуджених ставитися до праці, як до позитивної та необхідної складової їх життя, у тому числі й подальшого життя на волі. Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду. Суд не може не врахувати, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намагання своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Згідно з наданою до суду характеристикою, підписаної начальником відділення СПС ст. лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_6 , узгодженої з в.о. заступника начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи майором внутрішньої служби ОСОБА_5 і затвердженої начальником ДУ «БВК (№ 99)» підполковником внутрішньої служби ОСОБА_7 , ОСОБА_4 був раніше судимий:

- 10.04.2015 Новомиколаївським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік.

Засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 18.12.2015. Під час тримання в Вільнянському слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, порушень вимог режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав.

З 10.01.2016 відбуває покарання в ДУ «БВК (№ 99)», характеризується наступним чином. Допустив чотири порушення вимог режиму відбування покарання, які виразились у порушенні розпорядку дня, палінні у невстановленому місці, зберіганні заборонених предметів та у порушенні форми одягу, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника відділення СПС та правами начальника установи. Два стягнення погашені, одне стягнення зняте у встановленому законом порядку та одне стягнення не зняте та не погашене у встановленому законом порядку. За сумлінну поведінку, ставлення до праці та виконання покладених обов`язків має два заохочення правами начальника установи та одне заохочення правами начальника відділення СПС.

На виробництві установи не працевлаштований.

За характером врівноважений, з іншими засудженими підтримує стосунки позитивної спрямованості. У відношенні до персоналу установи намагається дотримуватися правомірних та ввічливих взаємовідносин, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи під наглядом.

Дотримується вимог санітарії та гігієни, спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд. Намагається виконувати роботи із самообслуговування самостійно, достатніх навичок для їх виконання не має.

До виконання робіт з благоустрою установи ставиться не завжди сумлінно. Дотримується вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Приймає участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, відповідно до вимог ст. 123 КВК України.

Відповідно до ст. 123 КВК України, участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу не приймає.

Прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня, навчається у школі при установі, відповідно до ст. 126 КВК України.

Відповідно до ст. 127 КВК України, участі у роботі самодіяльних організацій засуджених не приймає.

За час відбування покарання на профілактичному обліку засуджений не перебуває, підстав для постановки на профілактичний облік не має. За вироком суду позову не має.

10.11.2016 комісією установи відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст.ст. 100, 101 КВК України, у вигляді зміни умов тримання, а саме: переведення до дільниці соціальної реабілітації.

26.05.2017 комісією установи відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст. 82 КК України, у вигляді заміни не відбутої частини строку покарання більш м`яким.

Суд прийшов до висновку, що поведінка засудженого ОСОБА_4 за весь час відбування ним покарання не була стабільно позитивною та активною, про що свідчить надана на нього характеристика.

Суд не може не врахувати, що у судовому засіданні представник адміністрації ДУ «БВК (№ 99)» ОСОБА_5 зазначив, що поведінка засудженого ОСОБА_4 дійсно не була стабільно позитивною протягом усього часу відбування покарання.

Таким чином, суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_4 не у повній мірі виконує обов`язки, визначені у ч. 3 ст. 107, ст. 118 КВК України та розділу ІІІ Правил внутрішнього розпорядку установи виконання покарань, а його поведінка протягом часу відбування покарання не була стабільно позитивною та активною. Крім того, ОСОБА_4 на даний час має одне стягнення, яке не зняте та не погашене у встановленому законом порядку.

Крім того, слід звернути увагу, що 09.11.2017 ОСОБА_4 комісією установи відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст. 81 КК України, у вигляді умовно-дострокового звільнення, як такому, який не довів свого виправлення.

При визначених обставинах, на теперішній час суд не знаходить достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_4 , оскільки встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не свідчать про його виправлення та перевиховання.

Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення - відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1