АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва кримінальне провадження №0006968 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Лебедин Сумської області, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, без місця реєстрації та проживання, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2017 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 6 (шість) місяців.

Як встановив суд, 28.07.2017 року о 10 годині 30 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні кухні будинку АДРЕСА_1 , в ході словесного конфлікту з ОСОБА_7 умисно наніс останньому декілька ударів кулаком в обличчя, від яких він впав, після чого предметом, схожим на молоток, умисно наніс йому удар в лівий бік, чим заподіяв ОСОБА_7 легких та тяжких тілесних ушкоджень, після чого з місця вчинення злочину зник.

Того ж дня, 28.07.2017 року о 14 год. 12 хв. працівниками швидкої медичної допомоги було констатовано смерть ОСОБА_7 .
Згідно висновку експерта №2236 від 31.07.2017 року, отримані ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді травми грудей і живота з переломами ребер та розриву печінки і нирки, перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію своїх дій, просить змінити вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2017 року, у зв`язку невідповідністю призначеного йому покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості, та призначити йому більш м`яке покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.
При цьому, посилаючись на п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року зазначає, що при призначенні покарання, суд першої інстанції належним чином не врахував тяжкість вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, що відповідно до ст. 66 КК України є обставинами, що пом`якшують покарання, а тому, посилаючись на вимоги ст. 65 КК України, обвинувачений вважає, що вказані обставини можуть бути підставою для зміни оскаржуваного рішення суду та призначення йому покарання в мінімальних межах санкції ч.2 ст. 121 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого, який підтримав доводи своєї апеляційної скарги та просив пом`якшити йому покарання; думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги обвинуваченого та просив вирок суду залишити без зміни; провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого; перевіривши матеріали кримінального провадження №0006968 та апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження, суд першої інстанції, за згодою учасників судового розгляду, керуючись вимогами ст. 349 КПК України, заслухавши обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи, що фактичні обставини справи учасниками судового провадження не оспорювалися і докази щодо них, на підставі ч.3 ст. 349 КПК України не досліджувалися, висновки суду першої інстанції щодо цих фактичних обставин та кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст. 121 КК України, у відповідності з вимогами ч.1 ст. 404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст. 121 КК України, суд першої інстанції, у відповідності з вимогами ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, який в силу ст. 89 КК України є особою раніше не судимою, не працює, характеризується посередньо, без місця реєстрації та проживання, його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, що суд обґрунтовано визнав обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого та за відсутності обставин, що обтяжують покарання обґрунтовано призначив обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України, яке за своїм видом та розміром є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Перевіряючи законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення та вважає, що підстави призначення обвинуваченому ОСОБА_6 саме такого покарання судом належним чином мотивовані, а подана обвинуваченим апеляційна скарга не містить переконливих доводів того, що призначене судом покарання є явно несправедливим внаслідок суворості.
Що стосується посилання обвинуваченого на його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, як на підставу для зміни оскаржуваного вироку та пом`якшення йому призначеного покарання, то колегія суддів вважає такі доводи безпідставними, оскільки ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставин його вчинення, в також дані про особу ОСОБА_6 не дають підстав для висновку про можливість пом`якшення призначеного судом покарання, при цьому зазначені ним обставини вже були враховані судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що при призначенні обвинуваченому покарання суд першої інстанції врахував всі ті обставини, які, у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, враховуються судом при призначенні покарання, в тому числі і ті пом`якшуючі обставини, на які ОСОБА_6 посилається у своїй апеляційній скарзі.

За наведеного, колегія суддів вважає вирок суду законним та обґрунтованим, покарання справедливим і підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та зміни вироку в частині призначеного покарання не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2017 року відносно ОСОБА_6 ,обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: __________________ _________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3