Справа № 755/38/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" січня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0015752 від 23.11.2017 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з незакінченою початковою освітою, неодруженого, непрацюючого, маючого на утриманні доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_5 23 листопада 2017 року, приблизно о 13:20 год. перебував неподалік приватного будинку АДРЕСА_2 , в якому з вулиці помітив відчинене вікно, та в цей час у нього виник злочинний умисел направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, з метою протиправного збагачення, поєднане з проникненням у житло.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне, таємне, викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , обравши об`єктом свого злочинного посягання майно, що знаходиться у вищевказаному приватному будинку, діючи умисно, з корисливих спонукань, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає з боку сторонніх осіб та усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, переліз через паркан, після чого підійшов до відкритого вікна, через яке проник до приватного будинку.

В подальшому, ОСОБА_5 , перебуваючи в даному приватному будинку, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно вчинив крадіжку чужого майна, а саме: грошові кошти в сумі 4 долари США, що станом на 23.11.2017 року згідно курсу НБУ становить 102 гривні 56 копійок; грошові кошти в сумі 651 гривня 00 копійок; золотий хрестик, вартістю 700 гривень; золота сережка, вартістю 200 гривень; мобільний телефон марки «НОКІА 6300» вартістю 400 гривень; мобільний телефон марки «НОКІА 2330с-2», вартістю 200 гривень, з сім - картою оператора «Київстар», вартістю 30 гривень, без залишку грошових коштів на рахунку; мобільний телефон марки «НОКІА 6060», вартістю 100 гривень, з сім - картою оператора «лайфселл», вартістю 30 гривень, без залишку грошових коштів на рахунку; глюкометр марки «Wellion», вартістю 300 гривень.

Після чого, ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_7 матеріального збитку на загальну суму 2713, 56 грн.

Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням пояснень обвинуваченого, який будучи допитаним в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння, викладені в установочній частині вироку, зокрема в частині часу, місця та способу вчинення, щиро розкаявся у вчиненому.
Останній виразив готовність понести покарання за вчинене у межах своєї вини.
Також, крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення просив суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення цього злочину, так як повністю погоджується з встановленими обставинами справи.
Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позицій.
За таких обставин, суд переконавшись, що учасники процесу вірно розуміють зміст обставин провадження, відсутності сумнівів в добровільності їх позицій, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого у відповідності до положень Кримінального Кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за вище встановлених обставин.

З урахуванням наведеного суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки він своїми умисними діями скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, та поєднане з проникненням у житло.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, обставинами, що пом`якшують покарання є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, наявність на утриманні доньки відносно яких останній батьківських прав не позбавлений.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Також, суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має постійне місце реєстрації, прийнятну характеристику за місцем проживання, стан здоров`я, невстановленість судом наявності зв`язків з антигромадськими елементами, спосіб життя (не працює, раніше судимий, не одружений), наявність на утриманні членів родини, які у розумінні Сімейного Кодексу України, являються учасниками сімейних правовідносин з останнім (донька), що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає прийнятні соціальні зв`язки; позицію прокурора у справі, щодо необхідної міри покарання; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, його поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції статті 185 КК України у виді позбавлення волі, із визначенням остаточного покарання у порядку ст. 71 даного Кодексу.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, фактичного обґрунтовування стороною захисту застосування цих статтей обставинами, які відповідно до норм КК України є не припустимими, оскільки не дають підстав для звільнення цієї особи від відбування покарання або ж його призначення із застосуванням ст. 69 цього Кодексу, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому у вигляді утримання під вартою, враховуючи вимоги ст.ст. 131-132, 177, 178 КПК України, та даних про його особу, слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України суд вважає за необхідне зарахувати в строк відбування покарання обвинуваченому термін його попереднього ув`язнення, а саме з 23.11.2017 по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один позбавлення волі.
Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 5 (п"ять) місяців.

В силу ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання визначеного вироком Коростенського міськрайоннного суду Житомирської області від 28.11.2016, остаточно визначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою вважати продовженим до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відраховувати з 23.11.2017 зарахувавши у нього на підставі ч. 5 ст. 72 КК України термін його попереднього ув`язнення, а саме з 23.11.2017 по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Речові докази: у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0015752, залишити у власності власника.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва.
Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження

С у д д я: ОСОБА_1