Апеляційний суд міста Києва
У Х В А Л А
Іменем України

15 січня 2018 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 листопада 2017 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою від 04 листопада 2017 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_6 повернула ОСОБА_5 його скаргу на бездіяльність слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000143, яка полягає у не розгляді клопотання про проведення слідчих дій, в порядку ст. 220 КПК України.

Своє рішення про повернення скарги слідчий суддя обґрунтувала тим, що ОСОБА_5 20.01.2017 року звернувся до слідчого з клопотанням про надання інформації щодо проведення слідчих розшукових дій у кримінальному провадженні, однак скаргу на бездіяльність слідчого подав лише 27.11.2017 року, тобто з пропуском 10-денного строку на оскарження.

При цьому ОСОБА_5 не ставить питання про поновлення строку на оскарження такої бездіяльності слідчого та при зверненні зі скаргою не надав доказів пропуску цього строку з поважних причин.

За таких обставин, відповідно до вимог, передбачених ч. 2 ст. 304 КПК України, слідчий суддя дійшла висновку, що скарга ОСОБА_5 підлягає поверненню останньому, оскільки вона подана після закінчення строку, передбаченого ч. 1 ст. 304 цього Кодексу, а особа, яка її подала не порушує питання про поновлення цього строку.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04.11.2017 про повернення скарги, а його скаргу повернути до Шевченківського районного суду м. Києва для розгляду по суті.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_5 посилається га те, що ухвала слідчого судді є незаконною та підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду викладеним в ухвалі фактичним обставинам скарги, а також істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Зокрема, як прямо зазначає апелянт, клопотання подані в кримінальному провадженні 02.02.2016 р. задоволені та підлягають до виконання; строк на оскарження відповідно до ст. 220 КПК України не настав, а отже взагалі відсутній. Суддя помилково застосувала ст. 220 КПК під час розгляду скарги без матеріалів провадження.

Також ОСОБА_5 вказує у скарзі на те, що слідчим, прокурором порушено ст.ст. 36, 40 КПК, що є підставою для звернення до суду, а саме не проведено слідчі дії, відповідно до заяви про скоєння злочину, відповідно до клопотання від 02.02.2016 та за власної ініціативи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача; перевіривши матеріали провадження за скаргою ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого; обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що зазначена скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України, слідчий суддя вправі повернути скаргу, якщо скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Як прямо передбачено ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії, чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 цього Кодексу, в даному випадку скарга на бездіяльність слідчого, яка полягає у не розгляді клопотання про проведення слідчих дій, в порядку ст. 220 КПК України, може бути подана особою протягом десяти днів з моменту вчинення бездіяльності.

З матеріалів судового провадження за скаргою ОСОБА_5 вбачається, що останній звернувся зі скаргою до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва на бездіяльність слідчого, прокурора у кримінальному провадженні № 0000143 від 12.10.2015, яка полягає у не проведенні слідчих дій, відповідно до поданої ним заяви про скоєння злочину; не проведенні слідчих дій, відповідно до поданих ним клопотань № 1, 2, 3, 4, 5 від 02.02.2016 та доказів відповідно до протоколу допиту; не проведенні слідчих дій з власної ініціативи.

У відповідності до вимог, передбачених ч. 1 ст. 303 КПК України, під час досудового провадження може бути оскаржена не будь-яка бездіяльність слідчого або прокурора, а лише та, яка прямо передбачена законом, в даному випадку, виходячи зі змісту скарги ОСОБА_5 , це може бути бездіяльність, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Незважаючи на доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 про те, що подані ним 02.02. 2016 року клопотання у кримінальному провадженні задоволені та підлягають до виконання, а тому строк на скарження бездіяльності, відповідно до ст. 220 КПК ще не настав, колегія суддів вважає їх безпідставними, з огляду на таке.

По-перше, відповідно до ст. 40 КПК України, на яку посилається у своїй скарзі скаржник, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, в тому числі щодо збирання доказів, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають те законних повноважень, забороняється, а тому ніхто, в тому числі слідчий суддя, не вправі зобов`язати слідчого вчинити певну дію, у спосіб, не передбачений законом.

Передбаченим законом способом зобов`язати слідчого або прокурора вчинити певну дію, у визначений законом строк, є зокрема подання стороною захисту чи потерпілим клопотання, в порядку, передбаченому ст. 220 КПК України про виконання будь-яких процесуальних дій, яке слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання.

По-друге, приймаючи до уваги ту обставину, що подані ОСОБА_5 клопотання від 02.02.2016 року про проведення слідчих дій до цього часу не розглянуті, доводи його апеляційної скарги про те, що вони задоволені, а тому строк на оскарження відповідно до ст. 220 КПК не настав, не мають під собою жодних правових підстав, оскільки не зрозуміло, яку бездіяльність в такому разі оскаржує заявник.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що у скарзі до слідчого судді було зазначено про те, що підставою звернення до суду було порушення слідчим, прокурором вимог ст.ст. 40, 36 КПК, а саме - не проведення слідчих дій відповідно до заяви про скоєння злочину та із власної ініціативи, також не можуть бути визнані обґрунтованими підставами для скасування ухвали слідчого судді та повернення скарги до суду першої інстанції для розгляду по суті, оскільки заява про скоєння злочину, відповідно до вимог, ч. 1 ст. 214 КПК України, є лише підставою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, а обставини, що підлягають з`ясуванню під час досудового розслідування, слідчий визначає самостійно, виходячи з вимог, передбачених ст. 91КПК України, а тому ця його процесуальна діяльність оскарженню в порядку, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України оскарженню не підлягає.

Що ж стосується недотримання слідчим, прокурором розумних строків під час досудового розслідування, то, відповідно до вимог ст. 308 КПК України, недотримання розумних строків підлягає оскарженню прокурору вищого рівня, а не слідчому судді.

За таких обставин, рішення слідчого судді про повернення скарги заявнику через те, що вона подана після закінчення строку, передбаченого ч. 1 ст. 304 КПК України, а особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, не може бути визнане незаконним та необ`єктивним, оскільки воно не суперечить вимогам кримінального процесуального закону та обставинам, які були встановлені на підставі поданої скарги та додатків до неї.

У зв`язку з цим, колегія суддів визнає доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 такими, що не ґрунтуються на законі та фактичних даних, які наведені у скарзі, з якою він звертався до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва, а тому вони не можуть служити підставами для скасування оскаржуваної ухвали та постановлення нової ухвали, як про це просить апелянт.

З огляду на вищенаведене, за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_5 , колегія суддів вважає за необхідне постановити рішення, яким вказану скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 листопада 2017 року про повернення скарги ОСОБА_5 без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 304, 307, 405, 407, 418 і 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 листопада 2017 року про повернення ОСОБА_5 його скарги на бездіяльність слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000143, яка полягає у не розгляді клопотання про проведення слідчих дій, в порядку ст. 220 КПК України без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Справа № 11-сс/796/669/2018

Категорія ч. 2 ст. 309 КПК України

Слідчий суддя у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_6

Доповідач - суддя ОСОБА_1