ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№ 336/725/18-к
№ 1-кп/336/296/2018
21 лютого 2018 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , громадянина України, неодруженого, який народися ІНФОРМАЦІЯ_1 у Кіровоградській області - Новоархангельський район, с. Синюха, має середню повну освіту, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду м. Запоріжжя в порядку ст. 291 КПК України звернувся прокурор з обвинувальним актом відносно ОСОБА_4 , який який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України.

ОСОБА_4 звинувачується у нижченаведеному.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 06 грудня 1991 року № 1932-XII зі змінами, визначено, що особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно Указу виконуючого обов`язки Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію» в Україні оголошена часткова мобілізація та з 18 березня 2014 року настав особливий період, який діє по теперішній час.

15.08.2014, відповідно до Указу Президента України від 21.07.2014 №607/2014, ОСОБА_4 був призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за мобілізацією до лав Збройних Сил України.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 16.08.2014 № 181 солдат ОСОБА_4 був зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначений на посаду телефоніст взводу управління командира 4-го гаубичного артилерійського дивізіону НОМЕР_2 окремої артилерійської бригади, та поставлений на всі види забезпечення.

Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, відповідно ст.ст. 3-6, 11, 16, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути зразком витримки, берегти військову честь, показувати приклад дисциплінованості, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків доповідати своєму безпосередньому начальникові, за дозволом на звільнення з розташування військової частини звертатися до свого безпосереднього начальника, а виїзд військовослужбовців, за межі гарнізону здійснюється лише з дозволу командира військової частини.

28 серпня 2014 року ОСОБА_4 , в невстановлений досудовим розслідуванням час, самовільно, з метою ухилитись від військової служби, залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , що дислокувалась за адресою АДРЕСА_2

13 вересня 2017 року ОСОБА_4 з`явився до військової прокуратури Запорізького гарнізону зі зізнанням, та заявив, що проходити військову службу надалі не бажає.

В період з 28.08.2014 по 13.09.2017 ОСОБА_4 свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини та про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 408 КК України, як дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини або місця служби з метою ухилитися від військової служби.

Разом з обвинувальним актом прокурором суду надана угода про визнання винуватості від 9 лютого 2018 року, укладена між прокурором військової прокуратури Запорізького гарнізону ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , згідно умов якої:

- підозрюваний ОСОБА_4 беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні за викладених вище обставин інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України;

- сторони вважають за можливе при призначенні покарання ОСОБА_6 за вчинене кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України, застосувати ст. 69 КК України, та погоджуються на призначення іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 1 ст. 408 КК України - у виді арешту, строком на 6 (шість) місяців.

В підготовчому судовому засіданні прокурор надав суду матеріали досудового розслідування, що мають значення для кримінального провадження, просить затвердити угоду, призначивши обвинуваченому визначену сторонами міру покарання.

Обвинувачений, як і захисник, також підтримав думку прокурора, наполягаючи на затвердженні судом укладеної угоди.

Ознайомившись із змістом угоди, перевіривши виконання вимог ст. 472 КПК України, вислухавши думку учасників кримінального провадження, переконавшись у добровільності волевиявлення сторін на укладення угоди, суд вбачає всі підстави для затвердження угоди, бо не вбачає процесуальних перешкод для її затвердження.

Так, згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин, в скоєнні якого обвинувачений беззаперечно визнав себе винним, а саме, за ч.1 ст. 408 КК України, згідно вимог ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, судом визнаються його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин (наявність на утриманні обвинуваченого матері, яка потребує стороннього догляду).

За наявності вищевказаних обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, з урахуванням особи ОСОБА_4 , який раніше не судимий, за відсутності обтяжуючих покарання обставин, суд вважає, що при визначенні строку покарання можливо та доцільно застосувати положення ст. 69 КК України - перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.1 ст. статті 408 КК України, призначивши обвинуваченому погоджене сторонами угоди покарання у виді арешту на строк 6 місяців.
На думку суду, вказане покарання буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів як ним самим, так й іншими особами, тобто покарання, що призначаються, досягнуть мети, передбаченої ст. 50 КК України.
Отже, умови укладеної угоди не суперечать вимогам кримінального та кримінального процесуального закону, не посягають на інтереси суспільства, не порушують нічиї права, свободи та інтереси, у суду немає підстав припускати неможливість її виконання обвинуваченим, наявні фактичні підстави для визнання вини, узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим кримінальним законом.

Перед затвердженням угоди про визнання винуватості суд переконався в тому, що обвинувачений розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України та укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Обвинуваченому кримінальному провадженні був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, підстави якого натепер не відпали, отже він має бути залишеним ОСОБА_6 без змін до набрання вироком суду законної сили.
Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 468, 469, 470, 472, 473, 474, 475, 476 КПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 9 лютого 2018 року між прокурором військової прокуратури Запорізького гарнізону ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України, на підставі чого та відповідно до вказаної вище угоди призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді арешту на строк 6 (шість) місяців.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту його фактичного затримання - з 28.12.2017 року.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_6 залишити без змін - тримання під вартою.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області, шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Роз`яснити обвинуваченим, захисникам, потерпілим, право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. Обвинуваченим, до яких застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, також роз`яснити право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.
Суддя ОСОБА_1