УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Проведеним розслідуванням встановлено, що відповідно витягу з наказу № 136 від 22.10.2001 року ОСОБА_5 зараховано на посаду провідного наукового співробітника експертизи харчових продуктів та товарів широкого вжитку Інституту екогігієни і токсикології імені Л.І. Медведя.
Згідно посадової інструкції провідного наукового співробітника відділу гігієни та токсиколого-гігієнічної експертизи харчових продуктів та товарів широкого вжитку (далі ВЕСХП) впровадженої 08.07.2005 року на ОСОБА_5 покладено наступні обов`язки: провідний науковий співробітник здійснює наукове керівництво групою співробітників при дослідженні самостійних тем, або проводить наукові дослідження і розробки як виконавець найбільш складних і відповідальних робіт; провідний науковий співробітник повинен знати наукові проблеми з тематики досліджень, вітчизняну і закордонну літературу з цих питань; володіти сучасними методами планування і організації досліджень, проведення експериментів, у тому числі з використанням електронно-обчислювальної техніки; перевіряє слушність результатів, отриманих співробітниками, що працюють під його керівництвом; здійснює підготовку наукових кадрів і приймає участь в підвищенні їх кваліфікації; провідний науковий співробітник бере участь у розробці документації системи управління якості Інституту; у відповідності з чинним законодавством України зобов`язаний здійснювати професійну перепідготовку і підвищення кваліфікації; розробляє плани і методичні програми проведення досліджень і розробок. Організує збір і вивчення науково-технічної інформації з теми, проводить аналіз і теоретичне узагальнення наукових даних, результатів експерименту і спостережень. Впроваджує результати проведених досліджень і розробок; дотримуватися правил з техніки безпеки виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони.
Крім цього, відповідно до п.п. 7.3, 7.4 посадової інструкції провідного наукового співробітника щодо взаємостосунків з вищестоящим і іншим персоналом зазначено що в підпорядкуванні провідного наукового співробітника ВЕСХП можуть знаходитися провідні наукові співробітники, наукові співробітники, молодші наукові співробітники, інженери та лаборанти відділу, а також провідний науковий співробітник ВЕСХП проводить свою роботу у взаємодії з другими співробітниками відділу.
Таким чином ,як вказує заявник, ОСОБА_5 є особою яка відповідно до посадової інструкції обіймає посаду на державному підприємстві пов`язану з виконанням організаційно - розпорядчих функцій, тобто є службовою особою.
Так, на початку серпня 2017 року ОСОБА_7 на підставі довіреності від фізичної особи - підприємця ОСОБА_8 від 01.04.2017 року, приїхав до «Наукового центру превентивної токсикології харчової та хімічної безпеки ім. Академіка Л.І. Медведя» Міністерства охорони здоров`я України розташованого за адресою: м. Київ, вул. Героїв Оборони, 6 в м. Києві. Зайшовши до приміщення закладу, останній звернувся до приймальні громадян даного закладу з питанням щодо роз`яснення йому процедури виготовлення технічної документації на продукцію у сфері виробництва та реалізації очищеної питної води. Після чого, до ОСОБА_7 запросили фахівця з цього питання. Через деякий час до вітальної кімнати зайшов чоловік який представився ОСОБА_5 та повідомив, що займає посаду старшого наукового співробітника в ДП «Науковому центрі превентивної токсикології харчової та хімічної безпеки ім. Академіка Л.І. Медведя».
В цей час, у ОСОБА_5 з корисливих мотивів виник злочинний умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_7 , для себе та невстановлених досудовим розслідуванням осіб за вчинення в інтересах ОСОБА_7 , чи в інтересах третьої особи дії з використанням наданого йому службового становища, вчиненому за попередньою змовою групою осіб та поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди.
З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_7 , ОСОБА_5 роз`яснив останньому процедуру оформлення технічної документації, вказавши що, даний процес вже налагоджений. Крім цього, ОСОБА_5 зазначив що він відповідає за виготовлення документації та проведення експертиз. Також ОСОБА_5 зазначив що у підготовці, реєстрації технічної документації на об`єкт ОСОБА_8 , та порядок оформлення документів які необхідні для подальшого виготовлення технічної документації приймають участь ще ряд осіб.
31.08.2017 ОСОБА_7 , знову приїхав до м. Києва в зазначене раніше державне підприємство, де відбулася друга зустріч з ОСОБА_5 . Під час розмови, ОСОБА_7 було передано ОСОБА_5 пакет реєстраційних документів на ФОП ОСОБА_8 , а також результати лабораторних досліджень очищеної питної води торгової марки «Аквіум», проведених в м. Нікополь.
З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_7 , ОСОБА_5 після передачі документів, вивів ОСОБА_7 на вулицю, де біля будівлі підприємства за адресою: м. Київ, вул. Героїв Оборони, 6 продовжив розмову.
Окрім цього, ОСОБА_5 було зазначено, що строк виготовлення документації складатиме від одного до двох місяців. Для початку виконання робіт необхідно передати 50% від вказаної суми, а залишок коштів - після того, як документи пройдуть реєстрацію в усіх відповідних інстанціях. В разі відмови, від передачі першої частини коштів, документи виготовлятись не будуть.
У подальшому, в період з 31.08.2017 по 03.10.2017 у ході неодноразових телефонних розмов, ОСОБА_5 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел з корисливих мотивів, спрямований на одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_7 , неодноразово запевняв ОСОБА_7 про необхідність передати 50% від вказаної суми для початку виконання робіт з проведення експертизи та виготовлення необхідної документації, на що останній погодився. При цьому, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 обумовили, що грошові кошти передаватимуться у національній грошовій валюті гривні в сумі 40 000 грн.
Після цього, 04.10.2017, приблизно о 16 год. 10 хв., провідний науковий співробітник ДП «Науковий центр превентивної токсикології харчової та хімічної безпеки ім. Академіка Л.І. Медведя» ОСОБА_5 , будучи службовою особою, яка відповідно до посадової інструкції обіймає посаду на державному підприємстві пов`язану з виконанням організаційно - розпорядчих функцій, перебуваючи на проїжджій частині в автомобілі марки «SUBARU OUTBACK» сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , яка на праві власності належить останньому, біля ДП «Науковий центр превентивної токсикології харчової та хімічної безпеки ім. Академіка Л.І. Медведя» розташованого за адресою: м. Київ, вул. Героїв Оборони, 6, доводячи свій злочинний умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди, до кінця, діючи умисно, з корисливого мотиву, вчиненому за попередньою змовою групою осіб одержав від ОСОБА_7 , грошові кошти в сумі 40 000 грн., за вчинення в інтересах фізичної особи - підприємця ОСОБА_8 , дій з використанням наданого йому службового становища, а саме: за розроблення та затвердження технічної документації, позитивне проведення державної санітарно-епідеміологічної експертизи та в подальшому підписання, реєстрацію і видачу технічної документації .
Одразу після отримання грошових коштів, 04.10.2017 о 16 год. 14 хв. ОСОБА_5 було затримано слідчим прокуратури міста Києва на місці вчинення злочину.
Таким чином, на думку слідства, своїми умисними діями ОСОБА_5 , будучи службовою особою, одержав неправомірну вигоду за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого йому службового становища, вчинене службовою особою за попередньою змовою групою осіб, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 368 КК України.
04.10.2017 ОСОБА_5 затриманий в порядку ст. 208 КПК України під час вчинення злочину.
05.10.2017 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Від допиту та надання свідчень як підозрюваний, ОСОБА_5 відмовився.
Разом з тим, обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується зібраними доказами, зокрема: заявою ОСОБА_7 та його показаннями викладеними в протоколах допитів свідка; показаннями свідка ОСОБА_10 ; протоколом огляду речей та документів від 04.10.17; протоколом затримання ОСОБА_5 в порядку ст.208 КПК України; протоколами проведених обшуків від 04.10.17; інші матеріали кримінального провадження у сукупності.
Злочин, вчинений ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 3 ст. 368 КК України є тяжким злочином, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, а також з конфіскацією майна.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. 1, п. 2, п.3 та п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Згідно матеріалів кримінального провадження наявна інформація, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, тобто підтверджується наявність ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Так, у зв`язку з внесенням змін до ст. 45, 69 та ст.75 Кримінального кодексу України, у випадку засудження ОСОБА_5 за вчинення інкримінованого йому тяжкого злочину, до останнього може бути застосовано покарання виключно у виді реального позбавлення волі. Вказане дає обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_5 у випадку застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, буде переховуватись від органу досудового розслідування та від суду з метою уникнення покарання.
Крім того, під час досудового розслідування отримано достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може знищити, сховати або спотворити речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, тобто підтверджується наявність ризику передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Так, підозрюваний ОСОБА_5 , спілкуючись із співробітниками ДП «Науковий центр превентивної токсикології харчової та хімічної безпеки ім. Академіка Л.І. Медведя», а також із іншими впливовими особами, як особисто, так і за допомогою зазначених осіб зможе забезпечити знищення, приховування або спотворення речей та документів, що можуть мати істотне значення для досудового розслідування та відомостями про які, на цей час орган слідства ще не володіє, відповідно такі документи ще не вилучались.
Крім того, під час досудового розслідування отримано достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів, тобто підтверджується наявність ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Зокрема, на даний час у вказаному кримінальному провадженні ще не допитано ряд свідків, які при цьому можуть надати важливі для досудового розслідування відомості, зокрема, що викривають ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину.
Таким чином, перебуваючи на свободі, користуючись своїм впливом та зв`язками, будучи службовою особою, підозрюваний ОСОБА_5 може впливати на свідків, схиляючи їх до певної поведінки та надання вигідних для нього показань.
Менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, оскільки лише перебування підозрюваного ОСОБА_5 під вартою зможе забезпечити виконання останнім своїх процесуальних обов`язків, та забезпечить дієвість вказаного кримінального провадження.
Враховуючи наведене заявник, просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.
У судовому засіданні прокурор заявлене клопотання підтримав у повному обсязі, просив задовольнити з підстав вказаних у його мотивувальній частині, зокрема враховуючи наявність у даному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявності достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання, враховуючи особу підозрюваного та його соцільний статус.
Сторона захисту вказала на те, що слідчий, прокурор не довели, що є встановленими під час розгляду цього клопотання обставини визначені п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а тому просили обрати більш м`який запобіжний захід відносно підозрюваного.
За таких обставин, слідчий суддя, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані ними матеріали та проаналізувавши в системному зв`язку усі наявні на час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, відомості, які мають пряме та опосередковане значення при вирішення питання застосування заходу забезпечення кримінального провадження, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, приходить до наступного.
Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).
Зокрема, згідно ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Заходами забезпечення кримінального провадження в т.ч. є: 9) запобіжні заходи (ч. 2 ст. 131 КПК України).
При цьому, відповідно до ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
До клопотання слідчого, прокурора про застосування, зміну або скасування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.
У цьому випадку, вимоги ч.ч. 1 та 2 ст. 132 КПК України, заявником дотримано, а тому слідчий суддя вважає за можливе перейти до питання оцінки обставин вказаних стороною обвинуваченою, як передумовою, яка слугує для застосування такого типу заходу забезпечення кримінального провадження з урахуванням наступного.
Згідно норм ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини визначені п. 1 п. 3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризуються особу підозрюваного та визначені у п. 1- п. 11 частини 1 вказаної статті.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч. 1 ст. 177 КПК України).
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Як убачається з матеріалів клопотання, у цьому випадку, необхідність його застосування слідчий обґрунтовує тим, що підозрюваний об`єктивно підозрюється, у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, а його вина підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, у зв`язку з чим останній будучи обізнаним з мірою покарання за вчинене діяння, може здійснити дії, передбачені п. 1, п. 2, п.3 та п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.
У цьому випадку, в ході судового розгляду встановлено, що органами досудового розслідування підозрюваний підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а саме у тому, що будучи службовою особою, одержав неправомірну вигоду за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого йому службового становища, вчинене службовою особою за попередньою змовою групою осіб, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди за обставин викладених вище.
За вказаним фактом, відомості по матеріалах було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочате розслідування провадження, у ході якого 04.10.2017 підозрюваного затримано у порядку ст. 208 КПК України та 05.10.2017 повідомлено про підозру у вчинені цього злочину та подано до слідчого судді дане клопотання про обрання запобіжного заходу, аналізуючи яке на дотримання положень КПК України слідчий суддя враховує таке.
Також слідчим суддею, на час порушеного у клопотанні питання, про підозрювано встановлено такі відомості: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Київської області, закінчив у 1979 року Київський медичний університет за спеціальністю гігієна, санітарія, епідеміологія, має вйськове звання лейтенант м/с, диплом кандидата наук, атестат старшого наукового співробітника, сертифікат спеціаліства (дікаря, провізора)обіймаючий посаду провідного наукового співробітника відділу "Інститут нутріціології" ДП "Науковий центр превентивної токсикології, харчової та хімічної безпеки ім. академіка Л.І. Медведя МОЗ України", зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.
Підозрюваний, на час вирішення даного питання за своїм віком і станом здоров`я не має специфічних особливостей стану здоров`я, має типові соціальні зв`язки для особи його віку та статусу, прийнятну репутацію.
Має у сфері діяльності низку почесних грамот та відзнак, зокрема, від директора Наукового центру превентивної токсикології, харчової та хімічної безпеки імені академіка Л.І. Медведя за багаторічну активну та самовіддану працю, високий професіоналізм в роботі ,активний підхід до виконання постановлених завдань ,поважне ставлення до колег і співробітників та з нагоди ювілею.
Виключно позитивно характеризуються за місцем роботи та проживання.
А тому, слідчий суддя аналізуючи питання наявності обставин визначених ст. 132, ст. 177, п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, приходить до наступних висновків у цій справі.
Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
За таких умов, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші) свідчать про обґрунтованість підозри підозрюваного, оскільки надані докази об`єктивно зв`язують його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення.
Також, слідчий суддя сприймає, як переконливі та такі, що заслуговують на увагу, доводи сторони обвинувачення в частині аргументації ризиків передбачених ст. 177 КПК України, у цьому провадженні, адже враховуючи позицію ЄСПЛ в частині того, що наявність певного ризику/ризиків, зокрема ризику втечі, має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови), Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)) вважає, у даному конкретному випадку, обґрунтованими, оскільки вони належним чином умотивовані слідчим, прокурором та підтверджуються наявними матеріалами, зокрема вони є дійсними не тільки, однак у тому числі в світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.
У той час, як доводи сторони захисту з цього питання є такими, що не ґрунтуються на матеріалах провадження.
Поряд з цим, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі визначені п.п. 1-11 ч. 1 ст. 178 КПК України, уважає, що вони у своїй сукупності, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутація; майновий стан; розмір майнової шкоди, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини, не сприймає, як переконливі та такі, що заслуговують на увагу, доводи сторони обвинувачення в частині аргументації неможливості запобігання ризику/ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, оскільки на доведення даної позиції клопотання містить єдине зазначення менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, що безумовно не може свідчити про доведеність даного факту.
За таких умов, слідчий суддя приходить до переконливого висновку, що клопотання не містить чіткого обґрунтування неможливості запобігання ризику/ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, у зв`язку з чим вважає, що на даному етапі, потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи (взяття під варту), про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.
Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
За таких обставин слідчий суддя, враховуючи, той факт, що стороною обвинувачення було доведено наявність ризиків, визначеного ст. 177 КПК України, та безумовної недоведеності факту того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеному під час розгляду клопотання ризику, вважає за необхідне у задоволенні клопотання про обрання заходу забезпечення кримінального провадження у виді тримання під вартою відмовити та обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, з покладенням обов`язків визначених ч. 5 ст. 194 КПК України, які будуть пропорційними, помірними, та таким, що не становитимуть надмірний тягар для підозрюваного, тобто не суперечитимуть п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, та правоввій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) та «Ізмайлов проти Росії» (рішення від 16 жовтня 2008 р.) терміном на 2 місяці, оскільки саме даний запобіжний захід дасть змогу уникнути встановленим судом ризикам та забезпечити виконання ним покладених процесуальних обов`язків.
Враховуючи вище викладене та керуючись вимогами ст.ст. 1-2, 7-29, 131, 132, 176-178, 182, 183, 193, 194, 309, 310, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в :
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту з забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 20:00 до 08:00 год. наступного дня до 03.12.2017.
Зобовязати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибути до місця проживання - АДРЕСА_1 , у вказаний період часу.
Зобовязати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати за кожною вимогою у рамках даного кримінального провадження до слідчого та, у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти до 03.12.2017 наступні обв`язки:
? прибувати до визначеної службової особи слідчого, прокурора із встановленою періодичністю;
? не відлучатися із населеного пункту - м. Київ без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;
? повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, залежно від стадії кримінального провадження;
? здати при наявності на зберігання слідчому у кримінальному провадженні свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід; працівники УП з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати через прокурора для виконання органу УП за місцем проживання підозрюваного та зобов`язати останніх негайно поставити його на облік і повідомити про це суд.
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого в особливо важливих справах третього слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури м. Києва ОСОБА_6 та прокурора у кримінальному провадженні третього відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури м. Києва ОСОБА_3 .
Будь-які твердження чи заяви підозрюваного, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, або у будь-якому іншому правопорушенні.
Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Копія ухвали про застосування запобіжного заходу вручити підозрюваному негайно після її оголошення та довести до відома виконавців.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 13:13 год. 11.10.2017.

Слідчий суддя: ОСОБА_1