Справа № 761/9648/18
Провадження № 1-кс/761/6673/2018
У Х В А Л А
Іменем України
29 березня 2018 року
Шевченківський районний суд м. Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представників заявника адвокатів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши клопотання ОСОБА_6 про скасування арешту майна, по кримінальному провадженню № 0000132 від 25.05.2015 року,-

ВСТАНОВИВ:
В провадженні слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва перебуває вищевказане клопотання.

Заявник обґрунтовує клопотання тим, що в провадженні слідчого відділу Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.05.2015 за № 0000132, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченогоч.1 ст.190 КК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04.01.2016 накладено арешт на приміщення з № 1 по № 13 групи нежилих приміщень АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна ), які належить на праві властності ПП "Інвест Д".

Заявник зазначає, що арешт на вищевказані приміщення накладений необґрунтовано, а тому просить слідчого суддю його скасувати.

Представники заявника в судовому засіданні клопотання підтримали, просили його задовольнити.
Прокурор проти задоволення клопотання заперечив.
Заслухавши думку представників заявника, прокурора дослідивши матеріали клопотання та кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ч. 2 ст. 132 КПК України, клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться (зареєстрований) орган досудового розслідування як юридична особа.
У разі якщо фактичне місцезнаходження структурного підрозділу органу досудового розслідування відрізняється від зареєстрованого місцезнаходження органу досудового розслідування як юридичної особи, подання та розгляд клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження здійснюються виключно слідчим суддею місцевого суду за зареєстрованим місцезнаходженням органу досудового розслідування як юридичної особи.
Отже, клопотання подано до належного суду.
З ухвали слідчого судді від 04.01.2016 року вбачається, що арешт на вищевказану квартиру було накладено з метою збереження речового доказу.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 є добросовісним набувачем арештованого майна, що також було підтверджено виступом прокурора.
Також прокурор в судовому засіданні зазначив, що рішенням Київського апеляційного господарського суду від Приватного підприємства «Інвест Д» (01001, м. Київ, вул. Десятинна, 7) витребувано на користь територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради нежилі приміщення загальною площею 136, 7 кв. м. по вул. Десятинній, 7 у м. Києві, які входять у групу нежитлових приміщень з № 1 по № 13 групи нежилих приміщень № 9 загальною площею 136,7 кв. м. по вул. Десятинній у м. Києва.
Разом з тим вищевказане рішення законної сили не набуло, оскільки в провадженні Верховного суду України перебуває касаційна скарга ПП «Інвест Д» на постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.10.2017 року, провадження по якій відкрито.
Тобто твердження прокурора стосовно того, що власником арештованого майна є Київська міська ради не відповідають дійсності, оскільки не ґрунтуються на судовому рішенні яке набрало законної сили.
З матеріалів кримінального провадження не вбачається, що відносно майна ПП "Інвест Д", на яке накладено було арешт, існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Окрім цього матеріали кримінального провадження не містять доказів того, що існує потреба у застосуванні арешту майна особи, яка не є підозрюваним у даному кримінальному провадженні.
Крім того, для визнання будь-якого майна речовим доказом необхідною умовою є наявність достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям речового доказу. Згідно ч. 2 ст. 173 ПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати, зокрема, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні
Відповідно до абз. 1 ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку у тому числі на нерухоме майно, щодо якого ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Разом із тим, в силу дії абз. 2 ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 № 5 володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні.
Враховуючи викладене та встановлені у судовому засіданні обставини, у слідчого судді наявні підстави вважати, що арештоване нерухоме майно є законно здобутим майном.
Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно до ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю або частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Отже враховуючи, що право власності на арештоване майно, набуте ОСОБА_6 у відповідності до вимог чинного законодавства, арешт такого майна є недопустимим.
Таким чином, арешт накладено необґрунтовано, так як у справі відсутні обставини, з якими закон пов`язує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.
Крім того, оскільки ОСОБА_6 не перебуває в статусі підозрюваної арешт майна такої особи є недопустимим.
Згідно з частиною 3 статті 170 КПК України єдиною підставою арешту майна є наявність сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.
Таким чином, відсутня підстава для арешту майна, тому, враховуючи вищевикладене вважаю, що клопотання ОСОБА_6 про скасування арешту майна, по кримінальному провадженню № 0000132 від 25.05.2015 року, підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 174, 376, 532 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В :
Клопотання ОСОБА_6 про скасування арешту майна, по кримінальному провадженню № 0000132 від 25.05.2015 року задовольнити.
Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04.01.2016 (справа № 761/39533/15-к) на приміщення з №1 по №13 групи нежилих приміщень № 9 в будинку АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна ).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1