Справа № 495/587/17
№ провадження 1-кп/495/110/2017
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.08.2017 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої одноособово судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0003088 у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ., уродженець с. Базой Ехіріт-Булагатського району, Іркутської області, РФ, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, утриманців не маючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

раніше судимий:

-19.03.2013 Білгород-Дністровським міскрайонним судом Одеської області за ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, в силу ст.71 КК України, частково приєднано 1 місяць позбавлення волі не відбутого за вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08.11.2012 і к відбиванню рахувати 3 роки 1 місяць позбавлення волі; звільнений 12.03.2016 по відбуттю строку покарання;

обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 185 КК України, при наступних обставинах:

30.09.2016 о 10 години 55 хвилин, до приймального відділення КЗ «Білгород-Дністровська міськрайонна багатопрофільна лікарня» розташована по вул. Московська, № 1, м. Білгород - Дністровський Одеської області, каретою швидкої допомоги з попереднім діагнозом «виразкова біль шлунка» був доставлений обвинувачений ОСОБА_3 .

Обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи у приймальному відділенні та знаходячись поруч з кабінетом фельдшера, о 14.00 годині побачив, що потерпіла (фельдшер) ОСОБА_5 вийшла з кабінету, та не зачинивши його зайшла у поруч розташовану «сестринську». Обвинувачений ОСОБА_3 , побачивши, що поруч зі столом на кушетці в кабінеті потерпілої ОСОБА_5 знаходиться жіноча сумка, у обвинуваченого ОСОБА_3 , з корисливих мотивів, виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій виниклий злочинний намір, обвинувачений ОСОБА_3 підійшов до сумки потерпілої ОСОБА_5 , звідки навмисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, маючи злочинний намір направлений на таємне викрадення чужого майна, та з неї викрав майно потерпілої ОСОБА_5 , а саме: жіночий гаманець вартістю 185 грн., гроші у кількості - 200 грн.

Після чого обвинувачений ОСОБА_3 з викраденим майном яке належить потерпілої ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, та розпорядився ним за власним розсудом, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 385 грн.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна, (крадіжка) вчинена повторно.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч.3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин кримінальних правопорушень, оскільки вони ніким не оспорюються та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 в ході досудовому слідства та судового розгляду свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.

Судом обвинуваченому ОСОБА_3 було роз`яснено зміст ст. 349 ч. 3 КПК України про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.185 КК України визнав повністю, і показав суду, що дійсно 30.09.2016, його каретою швидкої допомоги з попереднім діагнозом «виразкова біль шлунка» доставили до приймального відділення КЗ «Білгород-Дністровська міськрайонна багатопрофільна лікарня». Він перебуваючи у приймальному відділенні та знаходячись поруч з кабінетом фельдшера, побачив, що потерпіла ОСОБА_5 вийшла з кабінету, та не зачинивши його зайшла у поруч розташовану «сестринську». Побачивши, що за його діями ніхто не стежить, з корисливою метою викрав поруч зі столом на кушетці в кабінеті потерпілої, жіночу сумку, та з неї викрав майно потерпілої, а саме: жіночий гаманець, гроші у кількості - 200 грн.

У скоєному розкаявся, просив його суворо не карати та врахувати, що викрадене майно повернуто потерпілій.

Стосовно призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд приходить до наступного:

Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 07.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 відповідне покарання, виходячи з наступного:
Оцінюючи докази у сукупності суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у інкримінованому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його дії:

- за ст. 185 ч.2 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно;

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, негативну характеристику за місцем проживання, дані про особу обвинуваченого, який не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працюючого, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, раніше притягався до кримінальної відповідальності, останній раз до позбавлення волі був засуджений 19.03.2013 року.

Суд вважає, що зазначені обставини свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_3 не має бажання ставати на шлях виправлення, тим самим скоюючи в послідуючому кримінальні правопорушення.

Враховуючи пом`якшуючу обставину, те, що обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся у скоєному, а також відомості про особу обвинуваченого, який раніше притягався до кримінальної відповідальності та відбував покарання в місцях позбавлення волі, за місцем мешкання характеризується посередньо, суд прийшов до переконання, що його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 скоїв вищевказаний злочин до винесення вироку апеляційним судом Одеської області 24.01.2017 року, суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого частину 4 статті 70 КК України та призначити покарання шляхом поглинання менш суворого покарання призначеного вироком апеляційного суду Одеської області 24.01.2017 року більш суворим покаранням, призначеним даним вироком.

Речові докази та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 на стадії досудового розслідування по даному кримінальному провадженню не обирався.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України і на підставі санкції даної статті призначити йому покарання у вигляді 3 років 3 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 статті 70 КК України ОСОБА_3 остаточно призначити покарання шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного вироком апеляційного суду Одеської області 24.01.2017 року, більш суворим покаранням, призначеним даним вироком, та призначити покарання у вигляді трьох років трьох місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_3 відраховувати з моменту взяття його під варту, тобто з 23.01.2017 року.
На підставі ст.72 ч.5 КК України в строк відбування покарання засудженому ОСОБА_3 зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 23.01.2017 року по 24.01.2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1