БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 1-кп/356/109/17
Справа № 356/1293/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.11.2017 Березанський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

представника органу пробації ОСОБА_7

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження внесене у ЄРДР за № 0000010 від 09.11.2016 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Березанського міського суду Київської області знаходиться кримінальне провадження внесене у ЄРДР за № 0000010 від 09.11.2016 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Під час підготовчого судового засідання, прокурор просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду на підставі обвинувального акту. Інші учасники не заперечували проти такого призначення.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про виклик у судове засідання для допиту свсіх свідків обвинувачення згідно реєстру матеріалів досудового розслідування.

Захисник заявив клопотання, яке було підтримане його підзахисним про виклик у судове засідання свідків захисту ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Учасники не заперечували проти задоволення клопотань.

Представник потерпілої ОСОБА_10 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не відомі, клопотань про відкладення не надходило (а.с.21).

Потерпіла, та інші учасники не заперечували проти проведення підготовчого судового засідання за відсутності представника потерпілої.

Суд, заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, оглянувши матеріали провадження, прийшов до наступних висновків.

Згідно вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

При цьому обвинувачення згідно з п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі. Саме в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта суд першої інстанції здійснює судовий розгляд, як це передбачено вимогами ст. 337 КПК України.

За змістом положень ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 283 КПК України, обвинувальний акт є формою закінчення досудового розслідування та формою звернення прокурора до суду.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити у собі виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення, тобто відображати всі елементи складу злочину, у вчиненні якого обвинувачується особа.

Як вбачається з наданого обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони хуліганства є вчинення таких умисних дій, що супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Як роз`яснено абз. 1 п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику у справах про хуліганство» від 22.12.2006 № 10, за ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла.

Окрім того, кримінальне караним є саме грубе порушення громадського порядку. Грубість порушення громадського порядку визначається з урахуванням місця вчинення хуліганських дій, їх тривалості, кількості і характеристики потерпілих, ступеня порушення їхніх прав та законних інтересів тощо. Таким чином, грубе порушення громадського порядку має місце тоді, коли йому заподіюється істотна шкода, коли хуліганство пов`язане з посяганням на інші суспільні відносини, задля збереження яких підтримується громадський порядок, коли це зачіпає важливі інтереси чи інтереси багатьох осіб, коли відновлення порядку вимагає значних, тривалих зусиль.
Вирішуючи питання щодо наявності в діях винної особи такої кваліфікуючої ознаки хуліганства, як застосування вогнепальної або холодної зброї чи іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень (ч. 4 ст. 296 КК), слід враховувати, що ця ознака має місце лише в тих випадках, коли винний за допомогою названих предметів заподіяв чи намагався заподіяти тілесні ушкодження або коли використання цих предметів під час учинення хуліганських дій створювало реальну загрозу для життя чи здоров`я громадян (п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про хуліганство» від 22 грудня 2006 № 10).
Водночас, в наданому суду обвинувальному акті формулювання обвинувачення в частині посилання на об`єктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, не міститься вказівки на те, в чому саме проявилась особлива зухвалість обвинуваченого, грубість порушення ним громадського порядку з огляду, зокрема, на істотність заподіяної шкоди, констатацію факту заподіяння чи наявність умислу в обвинуваченого на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій, а також на фактичні обставини, що свідчать про виникнення реальної загрози для її життя чи здоров`я.

Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Разом з тим, як вбачається з фактичних обставин кримінального правопорушення та сформульованого у відповідності до них обвинувачення, умисними діями обвинуваченого створено загрозу життю та здоров`ю ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , а також ОСОБА_12 , відтак, в рівній мірі кожному.
Проте потерпілою, згідно обвинувального акту, визнано лише громадянку ОСОБА_6 та не вказано жодних фактичних обставин, які б вказували на такий характер спричиненої їй шкоди, який би свідчив про вчинення ОСОБА_4 злочину відносно неї, проте відсутність злочинних дій щодо решти вказаних в обвинувальному акті осіб ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Окрім того, всупереч п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт не містить даних щодо місця народження потерпілої ОСОБА_6 .

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Наданий обвинувальний акт не підписаний прокурором, який його затвердив, а підпис прокурора, який міститься на першому аркуші є реквізитом грифу затвердження документу прокурором, згідно вимог ч. 1 ст. 291 КПК України.

Очевидні помилки при складанні акту, порушують право обвинуваченого на захист, а також повно та всебічно розглянути кримінальне провадження та провести і завершити судовий розгляд протягом розумного строку.

Зазначені вище упущення у обвинувальному акті є порушенням п. 3, 5 ч. 2, ч.3 ст. 291 КПК України, що згідно ч. 3 п. 3 ст. 314 КПК України є безумовною підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Враховуючи те, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, клопотання прокурора про виклик свідків обвинувачення та клопотання захисника про виклик свідків захисту ОСОБА_13 , та ОСОБА_14 у судове засідання для допиту, суд вважає передчасними.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 91, 92, 290, 291, 314, 372 КПК України,

УХВАЛИВ:

Повернути обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, прокурору.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Апеляційного суду Київської області через Березанський міський суд Київської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1