Справа №481/1215/17 25.04.2018
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши за матеріалами кримінального провадження №0000070 апеляційну скаргу заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_5 на вирок Новобузького районного суду Миколаївської області від 22 листопада 2017 року, стосовно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Баратівка, Новобузького району, Миколаївської області, громадянина України, непрацюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого
- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
обвинувачений ОСОБА_6
захисник ОСОБА_8
встановив:
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок в частині звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання, на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 засудженим за ч.1 ст.204 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Короткий зміст вироку.
Вироком суду та ухвалою про виправлення описки у вироку, затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 28 вересня 2017 року між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Миколаївської області ОСОБА_9 та ОСОБА_6 .
ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.204 КК України і призначено йому, узгоджене сторонами угоди покарання у вигляді штрафу, у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.
ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання, призначеного даним вироком, на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Вирішено питання стосовно речових доказів.
Узагальнені доводи апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи вирок суду в частині затвердження угоди про визнання винуватості, вважає вирок в частині звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання, на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» незаконним у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме - застосуванням закону, який не підлягав застосуванню.

Вказує, що суд безпідставно звільнив ОСОБА_6 від відбування покарання у зв`язку з амністією, так як на день набрання чинності Закону України «Про амністію в 2016 році» (07.09.2017 року) обвинувачений не мав неповнолітніх дітей.

Обставини встановлені судом першої інстанції.
Судом першої інстанції встановлено, що на початку серпня 2017 року при невстановлених обставинах, обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , де здійснював господарську діяльність та охорону об`єктів, які розташовані за вищевказаною адресою, злив з цистерн дизельне пальне у кількості 60 л.
У подальшому зазначене дизельне пальне обвинувачений змішав з рідиною невідомого походження, яку знайшов на вищевказаній території, з метою збільшення об`єму пального, внаслідок чого отримав незаконного виготовлений підакцизний товар - фальсифіковане дизельне паливо у кількості 120 л, яке зберігав у металевих каністрах за вищевказаною адресою та збув 100 л фальсифікованого дизельного палива невстановленому колу осіб.
09.08.2017 року приблизно об 11 год. обвинувачений ОСОБА_6 , переслідуючи умисел направлений на збут раніше незаконно виготовленого підакцизного товару збув ОСОБА_10 20 л цього палива за ціною 370 грн.
Відповідно до протоколу вимірювань №1 від 25.09.2017 року за перевіреними показниками рідина, яку збував ОСОБА_6 не відповідає вимогам ДСТУ 7688:2015 «Паливо дизельне Євро. Технічні умови».
Отже обвинувачений ОСОБА_6 в порушення вимог «Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами», затверджених Постановою КМУ від 20.12.1997 року №1442, переслідуючи прямий умисел, направлений на отримання неконтрольованого державою прибутку, здійснював незаконне виготовлення підакцизних товарів, шляхом змішування рідини невідомого походження із дизельним пальним, які в подальшому зберігав з метою збуту та збував шляхом продажу невстановленому колу осіб, чим вчинив злочин передбачений ч.1 ст.204 КК України, а саме незаконне зберігання з метою збуту, а також збут незаконно виготовлених підакцизних товарів.
Між обвинуваченим ОСОБА_6 , за участю захисника ОСОБА_8 , та прокурором ОСОБА_9 28 вересня 2017 року було укладено угоду про визнання винуватості.
Відповідно до угоди ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.204 КК України, і призначено йому, узгоджене сторонами угоди покарання у вигляді штрафу, у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.
Також, ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання, призначеного даним вироком, на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_7 на підтримку вимог своєї апеляційної скарги, заперечення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечували проти доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Зазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався не в повній мірі.

Висновок суду, щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за який його засуджено за обставин наведених у вироку, відповідає фактичним обставинам справи.

Кваліфікація судом першої інстанції дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.1 ст. 204 КК України є вірною і апелянтом не оспорюється.

Разом з тим, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягав застосуванню.

Так, 28 вересня 2017р. в даному кримінальному провадженні між прокурором ОСОБА_9 та підозрюваним ОСОБА_6 за участю захисника ОСОБА_8 було укладено угоду про визнання винуватості відповідно до вимог ч. 2 ст. 468 КПК України. При укладені якої, прокурором враховані обставини визначені ст. 470 КПК України.

Відповідно до зазначеної угоди про визнання винуватості, сторони угоди дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 204 КК України, щодо узгодженого покарання за ч.1 ст. 204 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000грн.

Оскаржуваним вироком затверджено вищенаведену угоду та призначено ОСОБА_6 покарання, узгоджене сторонами, у відповідності до положень 474, 475 КПК України. Вирок в цій частині, учасниками судового провадження не оскаржується.

Разом з тим, судом при ухваленні вироку, прийнято рішення про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора, що вирок суду першої інстанції у частині застосування до ОСОБА_6 амністії не відповідає вимогам закону.

Так, відповідно до ст. 86 КК України, амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб.

Відповідно до положень п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Як вбачається з матеріалів справи, злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , є злочином невеликої тяжкості. ОСОБА_6 є батьком ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 , стосовно якого обвинувачений батьківських прав не позбавлявся. ОСОБА_6 не відноситься до осіб, зазначених в ст. 9 Закону У країни «Про амністію в 2016 році» та у ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», амністія до яких не застосовується.

Однак, приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання у зв`язку з амністією судом не враховано, що на день набрання чинності Законом України «Про амністію в 2016 році» (07.09.2017 року) обвинувачений не мав неповнолітніх дітей. Син обвинуваченого - ОСОБА_11 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто після набрання чинності вказаним Законом.

З огляду на викладене, положення п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» не підлягали застосуванню до обвинуваченого ОСОБА_6 .

Враховуючи наведене, вирок Новобузького районного суду Миколаївської області від 23 листопада 2017 року стосовно ОСОБА_6 підлягає скасуванню в частині звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», з ухваленням в цій частині нового вироку, відповідно до положень п.4 ч.1 ст. 420 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 420, 424, 426, 532 КПК України , апеляційний суд, -

у х в а л и в :
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_5 - задовольнити.

Вирок Новобузького районного суду Миколаївської області від 23 листопада 2017 року стосовно ОСОБА_6 в частині звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» скасувати та ухвалити новий вирок.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.1 ст.204 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня проголошення.

Копія вироку суду апеляційної інстанції підлягає врученню засудженому та прокурору негайно після його проголошення. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а тим, що не були присутні в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий:

Судді: