Дата документу Справа № 313/629/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 313/629/15-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/778/734/18 Доповідач в 2 інст. - ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2 квітня 2018 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:
Головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Запорізької області в місті Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Веселівського районного суду Запорізької області від 31 липня 2017 року, яким
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка смт. Веселе Веселівського району Запорізької області, громадянка України, має базову загальну середню освіту, заміжня, не працює, яка проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судима:
1) 23.04.2003 р. Веселівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, 70 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки та покладанням обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України;
2) 13.07.2004 р. Веселівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, 70, 71 КК України до покарання у вигляді 5 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнена 05.02.2007 року від відбування покарання умовно-достроково, невідбута частина покарання 1 рік 8 місяців;
3) 07.02.2011 р. Веселівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, 70 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки та покладанням обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України.
4) 25.07.2014 р. Веселівським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 194, 70 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік та покладанням обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України,
визнана винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 185 КК України, та їй призначено покарання:
-за ч. 1 ст. 115 КК України у вигляді 11 років позбавлення волі;
-за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 11 (одинадцять) років.
На підставі ст.ст. 71-72 КК України до покарання, призначеного за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Веселівського районного суду Запорізької області від 25.07.2014 р. та за сукупністю вироків призначено остаточне покарання у вигляді 13 років позбавлення волі.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено у вигляді тримання під вартою.
Початок строку відбування покарання постановлено рахувати з 16 березня 2015 року.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 1707,54 в рахунок відшкодування витрат на проведення експертиз.
Скасовано арешт, накладений на тимчасово вилучене у ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 майно.
Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України,
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 185 КК України за наступних обставин.
14.03.2015 року приблизно о 2 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 після спільного вживання алкогольних напоїв з ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись у приміщенні спальної кімнати житлового будинку АДРЕСА_2 - за місцем мешкання ОСОБА_13 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи прямий умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, із ревнощів, використовуючи ніж, який ОСОБА_14 відшукала у приміщенні вказаної кімнати, нанесла ОСОБА_13 не менше 21 удару вказаним ножем у праву бокову поверхню шиї, обличчя і правої кисті, спричинивши ОСОБА_13 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 147 від 14.04.2015 року, тілесні ушкодження у вигляді:
вісім ран правої бокової поверхні шиї з ушкодженнями по ходу ранових каналів правої загальної сонної артерії та правої внутрішньої яремної вени, що ускладнилися гострою крововтратою, що кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя, а також множинні (чотири) сліпі колото-різані рани правої бокової поверхні шиї, правої половини обличчя (чотири) і тильної поверхні правої кисті (п`ять), без пошкодження великих магістральних судин і внутрішніх органів, які кваліфікується як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, які не перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті, крім цього синці голови, шиї і правого передпліччя, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, які не перебувають у прямому причинному зв`язку з настання смерті.
В результаті спричинення тілесних ушкоджень, у вигляді восьми ран правої бокової поверхні шиї з ушкодженнями по ходу ранових каналів правої загальної сонної артерії та правої внутрішньої яремної вени, що ускладнилися гострою крововтратою, настала смерть потерпілої ОСОБА_13 на місці події, тим самим ОСОБА_14 умисно вбила ОСОБА_13 .
Крім цього, ОСОБА_7 , 14.03.2015 року приблизно о 2 годині 20 хвилин, після вчинення умисного вбивства ОСОБА_13 , діючи з прямим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, діючи повторно, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у приміщенні спальної кімнати житлового будинку АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, таємно викрала з тіла ОСОБА_13 , а саме: з вух - пару золотих сережок, вагою 3,17 г., вартістю 2649,58 грн.; з вказівного пальця лівої руки - золоту каблучку з оправою глухого типу, вагою 1,79 г., вартістю 748,07 грн.; з безіменного пальця лівої руки - золоту каблучку з оправою крапанового типу, вагою 1,54 г., вартістю 804,49 грн., чим завдала майнову шкоду потерпілому ОСОБА_15 на загальну суму 4202,14 грн.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати в частині визнання ОСОБА_7 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та виправдати останню у зв`язку з недоведеністю вчинення нею цього злочину, в іншій частині просить вирок суду залишити без змін.
В обґрунтування своїх вимог вказує, що оскаржуваний вирок є незаконним через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, застосування закону, який не підлягає застосуванню та у зв`язку із незастосуванням закону, який підлягав застосуванню.
Вважає, що в суді першої інстанції не доведено час, місце, мотив, мету, спосіб вчинення та вину обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Під час розгляду справи були неповно з`ясовані обставини злочину, не встановлено механізм спричинення потерпілій тілесних ушкоджень. Висновки суду про те, що у обвинуваченої під час сумісного вживання алкогольних напоїв з потерпілою виник прямий умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин із ревнощів, є невірними та нічим не підтвердженими, оскільки жоден зі свідків не підтвердив факт наявності конфлікту через ревнощі.
Також під час судового розгляду справи стороною обвинувачення не було доведено те, що саме обвинувачена перебувала на місці події в момент вчинення вбивства.
До того ж, призначаючи обвинуваченій покарання за ч. 2 ст. 185 КК України, судом не було прийнято до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину та особу обвинуваченої, оскільки не було враховано в якості пом`якшуючих обставин те, що остання визнала свою вину, розкаялася та вказала на особу, якій реалізувала викрадене майно.
Зазначає, що в порушення вимог ч. 5 ст. 72 КК України, судом не було зараховано обвинуваченій у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 16 березня 2015 року по 21 червня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Від потерпілого ОСОБА_16 на адресу апеляційного суду надійшли письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких він просить вирок суду у відношенні обвинуваченої ОСОБА_7 за яким їй призначено покарання у вигляді 13 років позбавлення волі те, що вона вбила його матір, залишити без змін.
В судовому засіданні апеляційного суду захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_8 підтримала свою апеляційну скаргу, вважала, що вирок суду в частині визнання ОСОБА_17 винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України підлягає скасуванню із закриттям провадження в цій частині, оскільки стороною обвинувачення в суді першої інстанції не надано доказів на доведення всіх обставин кримінального правопорушення, не доведено часу, місця, способу вчинення злочину та його мотиву, не доведено, що злочин цей вчинено саме обвинуваченою ОСОБА_7 . Зазначила, що ніж, оцінений судом як речовий доказ, вчинення вбивства яким інкриміновано обвинуваченій, був знайдений вже під час розгляду провадження в суді. Також зазначила, що за ч. 2 ст. 185 КК України обвинуваченій було призначено суворе покарання, оскільки вину вона визнала в повному обсязі. Просила здійснити зарахування у строк призначеного обвинуваченій покарання строк її попереднього ув`язнення у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Обвинувачена ОСОБА_7 в судовому засіданні апеляційного суду підтримала апеляційну скаргу захисника, з вироком суду в частині визнання її винуватою у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України була незгодна повністю, вважала, що за цим обвинуваченням судом встановлені невірні фактичні обставини справи. Зазначила, що суд першої інстанції залишив по за увагою показання свідка ОСОБА_18 , яка показала, що після вбивства на місце події привозили якогось чоловіка та він вказував обставини вчинення ним вбивства потерпілої. Суд не перевірив можливу причетність до цього злочину інших осіб. Зазначила, що захисник під час досудового розслідування її захист здійснював неефективно, а перевірка за її скаргами з цього приводу є неповною.
Прокурор в судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти задоволення апеляційної скарги, висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у всьому інкримінованому їй обвинуваченні вважав такими, що ґрунтуються на повному дослідженні доказів у кримінальному провадженні, яким суд зробив належну оцінку. За заявами обвинуваченої було проведено досудове розслідування у відношенні працівників поліції, які проводили досудове розслідування, провадження закрито і постанова на час розгляду провадження в суді набрала законної сили. Обвинувачена зверталась також зі скаргами на дії свого захисника, вони були перевірені, порушень виявлено не було. Також прокурор вважав, що покарання з урахуванням даних про особу обвинуваченої, обставин вчинення злочинів та її відношення до скоєного не є суворим.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачену ОСОБА_7 та її захисника адвоката ОСОБА_8 , прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, провівши судові дебати і надавши обвинуваченій останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих їй злочинів, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченої за ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 185 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами, які досліджувались у судовому засіданні, та наведені у вироку суду, зокрема:

- показаннями потерпілого ОСОБА_19 , який пояснив, що 14.03.2015 року близько 19.30 години, йому зателефонував знайомий ОСОБА_20 і повідомив про смерть його матері ОСОБА_13 . Приїхавши до місця проживання матері, він побачив її на дивані в спальній кімнаті, всю у крові та без жодних ознак життя. Під час огляду тіла його матері працівниками міліції, він звернув увагу на відсутність у неї золотих прикрас. З приводу конфліктів між обвинуваченою та його матір`ю зазначив, що остання йому повідомляла про наявність впродовж одного року конфлікту між нею та ОСОБА_10 . До того ж, від сусідів та сестри йому стало відомо про конфліктні ситуації між його матір`ю та обвинуваченою, під час яких остання била ОСОБА_13
- показаннями свідка ОСОБА_21 , яка підтвердила показання, надані потерпілим ОСОБА_19 ;
- показаннями свідка ОСОБА_22 , яка пояснила, що 14.03.2015 року вона прийшла до домоволодіння своєї двоюрідної сестри ОСОБА_13 , та зайшовши до будинку побачила потерпілу, руки і волосся якої були в крові. Підійшовши ближче, вона зрозуміла, що її сестра мертва. Порядок у домі був не порушений, всі речі лежали на своїх місцях. Побачивши це, вона побігла до сусідки ОСОБА_23 , яку попросила зателефонувати до міліції. В судовому засіданні ОСОБА_22 підтвердила той факт, що між обвинуваченою та потерпілою неодноразово виникали сутички, внаслідок чого у останньої бачили тілесні ушкодження;
- показаннями свідка ОСОБА_23 , яка пояснила, що 14.03.2015 року приблизно о 19.30 до неї прийшла ОСОБА_22 , повідомила про смерть ОСОБА_13 та попросила знайти телефон ОСОБА_15 , щоб повідомити йому про це. В судовому засіданні ОСОБА_23 підтвердила той факт, що між обвинуваченою та потерпілою неодноразово виникали сутички, внаслідок чого у останньої бачили тілесні ушкодження;
- показаннями свідка ОСОБА_20 , який пояснив, що йому подзвонила його мати ОСОБА_23 та повідомила про смерть ОСОБА_24 . Після цього він подзвонив ОСОБА_15 , однак на дзвінок відповіла його дружина, якій він і повідомив про смерть потерпілої. До того ж, повідомив про неодноразові конфлікти між ОСОБА_10 та ОСОБА_24 через ОСОБА_25 , який проживав то з обвинуваченою, то з потерпілою. Повідомив, що в ході останнього конфлікту, обвинувачена попільничкою розбила голову потерпілій;
- показаннями свідка ОСОБА_26 , яка пояснила, що 14.03.2015 року увечері її позвала сусідка ОСОБА_23 і повідомила про смерть потерпілої. Також повідомила, що під час проведення слідчих дій вона залучалася в якості пойнятої. З метою виявлення знаряддя вбивства застосовувалася службова собака, яка доходила до калюжі неподалік котельні, втрачала слід і поверталася назад;
- показаннями свідка ОСОБА_25 , який пояснив, що раніше проживав з ОСОБА_24 , потім з ОСОБА_10 . Повідомив, що за чотири дні до події вони з обвинуваченою посварилися через те, що остання зловживала спиртними напоями, вона зібрала свої речі, поставила їх в сарай і сказала, що ввечері забере. Щодо своїх стосунків з потерпілою зазначив, що з останньою був знайомий ще зі школи, з нею прожив близько місяця, а потім пішов від неї. Після цього вона проживала з іншим чоловіком, але хотіла, щоб він повернувся до неї. Коли він пішов від ОСОБА_24 , до нього повернулася ОСОБА_10 ;
- показаннями свідка ОСОБА_12 , яка пояснила, що 14.03.2015 приблизно о 07.30, вона вийшла зі своєї квартири, де перед дверима в під`їзд стояла ОСОБА_10 , яка сказала, що її дитина лежить у лікарні в реанімації і їй терміново потрібні гроші. При цьому показала вироби з жовтого металу, які ОСОБА_12 купила у ОСОБА_10 за 1740 гривень. Наступного дня до неї прийшли працівники міліції, яким вона добровільно віддала сережки та два кільця в присутності понятих;
- показаннями свідка ОСОБА_11 , яка пояснила, що 15.03.2015 приблизно о 06.30 годин до неї додому прийшла ОСОБА_10 . Через деякий час вона вийшла до ОСОБА_10 , яка при ній зняла свій коричневий светр і попросила дати в щось переодягнутися. ОСОБА_11 дала їй светр чорного кольору. Через деякий час приїхала машина, ОСОБА_10 одягла також її куртку чорного кольору і в ній поїхала, куди саме і навіщо вона не говорила. 15.03.2015 о 15.40 годині до неї додому приїхали працівники міліції і попросили видати речі, які належать ОСОБА_27 . В присутності понятих вона добровільно видала працівникам міліції жіночий светр коричневого кольору, та жіночу куртку, які належали ОСОБА_10
- показаннями свідка ОСОБА_28 , яка пояснила, що 14.03.2015 року біля 22.00 години від сусідки ОСОБА_23 вона дізналася про смерть ОСОБА_24 . Підійшовши до будинку останньої, вона побачила кінологів з собакою, які шукали знаряддя вбивства, але не знайшли, оскільки собака доходила до калюжі біля училища і поверталася до перехрестя. Наступного дня зранку бачила, як співробітники міліції лопатами вигрібали воду з цієї ями, але нічого не знайшли. В червні місяці приблизно о 16.00 годині, саме там, де шукали співробітники міліції, вона побачила на ґрунтовій дорозі лезо ножа без ручки. В руки лезо не брала та одразу пішла до ОСОБА_15 , якому повідомила, що знайшла лезо ножа. Вона разом з ним пішла на вказане місце, де показала йому вказане місце і лезо ножа, яке ОСОБА_15 забрав додому;
- показаннями потерпілого ОСОБА_15 з приводу виявленого ОСОБА_28 леза ножа, який пояснив, що звертався до слідчого, який вів досудове слідство у кримінальному проваджені, однак останній повідомив, що справу вже передано до суду. Такий ніж був у них вдома, однак ручку він не пам`ятає;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 15.03.2015 року з відеозаписом на диску до протоколу проведення слідчого експерименту, відповідно до якого обвинувачена ОСОБА_10 на місці вчинення злочину продемонструвала, як взяла зі столу ніж та завдавала ОСОБА_13 14-15 ударів по шиї. Після того, як обвинувачена перестала наносити удари, потерпіла була вже мертва. Обвинувачена повідомила, що зняла з потерпілої кільця та сережки, а ніж викинула на ґрунтовій дорозі в калюжу т. 2 а.с. 19-24);
- фототаблицею від 15.03.2015 року до протоколу проведення слідчого експерименту від 15.03.2015 року, де обвинувачена вказує на те, де вона скоїла умисне вбивство потерпілої, де сиділи потерпіла та обвинувачена під час вживання алкогольних напоїв, як саме обвинувачена наносила удари ножем та як місце, де вона викинула вказаний ніж (т. 2 а.с. 25-28);
- протоколом огляду місця події від 15.03.2015 року з відеозаписом на диску огляду місця події від 15.03.2015, яким проведено огляд домоволодіння ОСОБА_13 , схемою будинку потерпілої, стенограмою до протоколу огляду (т. 1, а.с 21-55);
- протоколом огляду трупа ОСОБА_13 від 25.03.2015 року (т. 1 а.с. 56-61);
- висновком судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_13 №147 від 15.03.2015 року та фототаблицею №1 до нього, відповідно до якого причиною смерті ОСОБА_13 є множинні колото-різані поранення шиї, всі рани є колото-різаними і утворилися від дії плоского одностороннє гострого колючо-ріжучого предмета, яким міг бути клинок ножа, що має обушок і лезо. Найбільша ширина зануреної частини клинка становила не менше 13 мм. Усі тілесні ушкодження потерпілій заподіяні прижиттєво, незадовго до настання смерті. Потерпіла після заподіяння їй наявних тілесних ушкоджень могла нетривалий час жити та здійснювати активні цілеспрямовані дії. При судово-токсикологічної експертизи крові, частин внутрішніх органів, у внутрішніх органах потерпілої виявлено етиловий алкоголь у концентрації 3,6 проміле; (т. 1 а.с. 126-134).
- додатковим висновком судово-медичної експертизи трупа № 269 від 27.04.2015 року, відповідно до якого тілесні пошкодження, виявлені при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_13 , могли утворитись за обставин, зазначених ОСОБА_10 під час проведення слідчого експерименту 15.03.2015 року (т. 1 а.с. 137-138);
- висновком експерта № 726 від 08.04.2015 року, відповідно до якого на фрагменті килима та фрагменті шпалер з місця події знайдена кров людини, походження якої від трупа ОСОБА_13 не виключається (т. 1 а.с. 161-162);
- висновком експерта 727 від 20.04.2015 року, відповідно до якого на куртці, сорочці, парі шкарпеток, вилучених під час огляду трупа потерпілої, знайдена кров людини, походження якої від трупа ОСОБА_13 не виключається, походження крові від обвинуваченої ОСОБА_10 виключається (т. 1 а.с. 180-188);
- протоколом тимчасового вилучення майна у ОСОБА_11 від 15.03.2015 року та фототаблицею до нього, відповідно до якого остання добровільно видала жіночу куртку бежевого і червоного кольору із балонового матеріалу, по всій поверхні вищевказаної куртки маються розводи від грязі та розводи бурого кольору, які схожі на сліди від крові (т. 1 а.с. 104-107);
- висновком експерта №728 від 20.04.2015 року, відповідно до якого на светрі, вилученому у ОСОБА_11 знайдена кров людини, походження якої від трупа ОСОБА_13 не виключається, походження крові від обвинуваченої ОСОБА_10 виключається (т. 1 а.с. 173-174);
- протоколом тимчасового вилучення майна від 15.03.2016 року та фототаблицею до нього, відповідно до якого ОСОБА_12 добровільно видала вироби з жовтого металу, а саме: дві сережки з зображенням гілки, без каміння, з маркуванням 585 та два кільця, деформовані, без каміння та маркування (т. 1, а.с. 111-112);
- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 29.04.2015 року та фототаблицею до нього, згідно з якими потерпілий ОСОБА_15 серед пред`явлених йому для впізнання речей впізнав речі його матері (т. 1 а.с. 91-99);
- актом судово-психіатричного експерта №228 від 06.04.2015 року, відповідно до якого у ОСОБА_10 виявлено акцентуірованні риси характеру, а саме: брехливість, егоїстичність, легковажність, злостивість, низький морально-ціннісний рівень. Під час вчинення інкримінованих їй злочинів вона могла усвідомлювати свої дії і керувати ними. Крім того, під час вищезазначеної експертизи ОСОБА_10 повідомляла обставини вчинення інкримінованих їх кримінальних правопорушень, повідомила, яка пішла до поліції (т. 1 а.с. 253);
- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 20 квітня 2016 року з відеозаписом на диску до зазначеного протоколу, відповідно до якого потерпілим ОСОБА_15 було видано клинок ножа. Клинок виготовлений з металу сірого кольору, має одне лезо, довжина клинку 12 см, найбільша ширина 17 мм, рукоятка відсутня. Будь-які маркувальні позначення на клинку відсутні. Клинок по центральній своїй частині частково деформований. На поверхні клинка є сліди природного використання та крапельні нашарування підсохлої речовини коричневого кольору (т. 4 а.с. 128-134);
- протоколом слідчого експерименту від 21.04.2016 року за участю свідка ОСОБА_28 , згідно якого вона повідомила обставини, за яких було виявлено лезо ножа (т. 4 а.с. 145-149);
- протоколом огляду предмету від 21.04.2016 року, з відеозаписом на диску до зазначеного протоколу, згідно з якими було оглянуто клинок ножа, який має одне лезо. Довжина клинку 12 см, найбільша ширина 17 мм, рукоятка відсутня. Будь - які маркувальні позначення на клинку відсутні. Клинок по центральній своїй частині частково деформований. На поверхні клинка є сліди природного використання та крапельні нашарування підсохлої речовини коричневого кольору (т. 4 а.с. 141-144);
- висновком експерта № 204 від 09.06.2016 року, відповідно до якого рани на шкіряному клапті з правої бокової поверхні шиї від трупу ОСОБА_13 були заподіяні плоским, односторонньо-гострим колюче-ріжучим предметом, яким міг бути клинок ножа, найбільша ширина зануреної частини якого становила не менш як 13 мм. Ймовірність їх заподіяння наданим на експертизу клинком ножа не виключається (т. 4 а.с. 196-199).
Матеріали кримінального провадження, які перевірені під час апеляційного розгляду, свідчать, що позиція ОСОБА_7 та її відношення до пред`явленого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України не є стабільно та незмінною.

Так, на стадії досудового розслідування, під час проведення слідчих дій, обвинувачена визнавала себе винуватою, не заперечувала, що своїми діями завдала смерть потерпілій. Під час слідчого експерименту, який проводився з метою перевірки і уточнення відомостей, які надала при допиті ОСОБА_7 , остання повідомила логічні, послідовні і повністю узгоджені між собою пояснення з приводу обставин вчинення нею інкримінованих їй кримінальних правопорушень. Обвинувачена підтвердила, обставини щодо часу і місця події, яка відбулася, факт конфлікту який виник між нею і потерпілою, а також нанесення ударів ножем потерпілій.
Проте, під час судового розгляду, обвинувачена свою винуватість у вчиненні умисного вбивства не визнала повністю, крім того, користуючись передбаченими законом правом, відмовилась від дачі показань по суті пред`явленого обвинувачення.
Як стверджувала обвинувачена, під час з`явлення до Веселівського РВ УМВС України в Запорізькій області для зізнання у вчиненні стосовно ОСОБА_13 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, вона зазнала фізичного та психологічного впливу з боку співробітників міліції, внаслідок чого визнала свою вину у вчиненні умисного вбивства потерпілої, якого не скоювала.
Ці доводи цілком обґрунтовано були розцінені судом першої інстанції як намагання обвинуваченої ухилитися від відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, оскільки вони повністю спростовуються дослідженими під час судового розгляду доказами.
Постановою старшого слідчого відділу прокуратури Запорізької області радника юстиції ОСОБА_29 від 12.08.2016 року, було закрито кримінальне провадження за заявою ОСОБА_10 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діях співробітників міліції складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 365 КК України.
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2016 року, законність та обґрунтованість якої підтверджена ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 27.03.2017 року, вищезазначена постанова про закриття кримінального провадження була визнана такою, що винесена з врахуванням повного дослідження обставин події та є обґрунтованою і підстави для її скасування відсутні.
Не знайшли свого об`єктивного підтвердження і доводи обвинуваченої з приводу неефективного її захисту адвокатом ОСОБА_30 .
Згідно рішення Дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Запорізької області від 12 листопада 2015 року було відмовлено у порушення дисциплінарної справи за скаргою ОСОБА_10 стосовно адвоката ОСОБА_31 (т. 5 а.с. 222).
Таким чином, не дивлячись на повне невизнання обвинуваченою своєї вини у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що саме внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 настала смерть ОСОБА_24 .
В оскаржуваному вироку суд першої інстанції навів всі встановлені обставини, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, а також виклав оцінку та аналіз досліджених в судовому засіданні доказів, зазначив підстави, з яких приймає одні докази та відкидає інші.

Вказані докази судом були вивчені і досліджені кожний окремо з точки зору належності та допустимості і в сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку.
Ці обставини повністю підтверджені показаннями свідків, протоколом огляду місця події, протоколами слідчих експериментів, висновками експертів.
Тяжкість тілесних ушкоджень, спричинених потерпілій, їх кількість та розташування, небезпечний для життя і здоров`я людини характер, механізм заподіяння тілесних ушкоджень предметом з колюче-ріжучими властивостями, встановлені висновками експертиз, які сумнівів в обґрунтованості та кваліфікації експертів не викликають.
Виявлена на одязі обвинуваченої кров людини, походження якої від потерпілої не виключається, висновки експерта, якими не виключається ймовірність заподіяння ушкоджень потерпілій, наданим на експертизу клинком ножа, викривають саме ОСОБА_7 , як особу, що вчинила умисне вбивство потерпілої ОСОБА_24 .
Доводи апелянта про помилковість висновків суду першої інстанції про те, що прямий умисел на протиправне заподіяння смерті потерпілій виник через ревнощі, є необґрунтованими та спростовуються показаннями ОСОБА_15 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та ОСОБА_25 , які були надані під час судового розгляду.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги захисника в частині її вимог про скасування вироку та закриття кримінального провадження у відношенні ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

В прохальній частині апеляційної скарги захисник обвинуваченої не просить змінити вирок в частині призначеного обвинуваченій покарання за ч. 2 ст. 185 КК України шляхом його пом`якшення, разом з тим розглядаючи доводи апеляційної скарги захисника, в якій адвокат серед іншого вказує на суворість призначеного покарання за цим злочином, з ними колегія суддів не погоджується також, оскільки покарання судом призначено не в максимальній межі для цього виду покарання, визначеній у санкції ч. 2 ст. 185 КК України, і обставини вчинення даного злочину з урахуванням даних про особу обвинуваченої, яка раніше була неодноразово судима за вчинення аналогічних злочинів, не вказують також на необхідність пом`якшення даного покарання.

Що стосується доводів безпосередньо обвинуваченої в судовому засіданні апеляційного суду про незаконність судового рішення, не доведення її вини у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, то вони оцінені апеляційним судом також.

Всі вони по своєї суті зводяться до того, що обвинувачена цього злочину не вчиняла, на слідстві себе обмовила і належні та допустимі докази її вини відсутні.

Така позиція обвинуваченої є аналогічною її позиції в суді першої інстанції, яку суд оцінив належним чином.

Апеляційним судом перевірено такі доводи обвинуваченої і враховуючи сукупність всіх досліджених судом першої інстанції доказів обвинувачення, які без жодних сумнівів доводять, що злочин вчинено саме ОСОБА_7 , колегія суддів приходить до висновку, що така позиція є лише способом захисту обвинуваченої, її намаганням будь-яким чином уникнути покарання за вчинення особливо тяжкого злочину.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами захисника ОСОБА_8 про те, що обвинуваченій безпідставно не було зараховано у строк покарання строк її попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Законом України № 2046-VIII від 18.05.2017 р., який набрав чинності 21 червня 2017 року, частину 5 ст. 72 КК України викладено у наступній редакції: «Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування».

Таким чином Закон України № 2046-VIII від 18.05.2017 р. погіршує становище осіб, а тому не має зворотної дії у часі, тобто він не може поширюватися на факти й відносини, що виникли до його прийняття, як і зазначено в скарзі обвинуваченого.

Колегія суддів вважає, що ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 2046-VIII від 18.05.2017 р. слід застосовувати після набрання останнім чинності, тобто з 21 червня 2017 року, що є прямою дією закону у часі.

У зв`язку з наведеним колегія суддів приходить до висновку про необхідність зарахування обвинуваченій у строк відбуття покарання строк її попереднього ув`язнення з 16 березня 2015 року по 20 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Істотних порушень органами досудового слідства чи судом норм кримінально-процесуального закону, які були б підставою для скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И ЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Веселівського районного суду Запорізької області від 31 липня 2017 року у відношенні ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 185 КК України, залишити без змін.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону N 838-VIII від 26.11.2015 року) зарахувати ОСОБА_7 час її тримання під вартою з 16.03.2015 року по 20.06.2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її оголошення безпосередньо до Верховного Суду, а засудженою, яка утримується під вартою - в той самий строк з дня вручення їй копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3