Справа № 727/2186/18
Провадження № 1-в/727/49/18
У Х В А Л А
06 березня 2018 року Суддя Шевченківського районного суду м. Чернівці ОСОБА_1 , розглянувши заяву ОСОБА_2 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

Встановив:

01.03.2018 року до суду надійшла заява засудженого ОСОБА_2 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ч.3 ст.154 КВК України стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 Кримінального кодексу України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленої Кримінальним кодексом України частини строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

За існуючого правового регулювання, з урахуванням положень ст.154 КВК України, клопотання про застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким може бути заявлено органом або установою виконання покарань. Питання про можливість розгляду та задоволення відповідного клопотання, поданого засудженим, його захисником, залежить від таких обставин, як: виконання/невиконання органом або установою виконання покарань обов`язків, визначених ч.3 ст.154 КВК, встановлення під час судового розгляду факту бездіяльності суб`єктів, визначених у ч.3 ст.154 КВК щодо своєчасності звернення до суду із відповідним поданням про умовно-дострокове звільнення засудженого або заміни призначеного судом покарання більш м`яким, що порушує права засудженого на вирішення питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання тощо.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно-корисної праці.

Встановлено, що подана ОСОБА_2 заява не відповідає вимогам законодавства, зокрема: в ній не зазначено чи розглядалось адміністрацією установи виконання покарань питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким чи ні, якщо так, то яке рішення прийнято.

Також в заяві не зазначені обставини з приводу даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. В заяві не зазначено ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, а також його наміри щодо залучення до суспільно-корисної праці.

Таким чином, вважаю, що подана засудженим ОСОБА_2 заява про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання не відповідає вимогам законодавства, а тому її необхідно повернути заявнику.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.154 КВК України, суддя, -

У Х В А Л И В :
Повернути заяву ОСОБА_2 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_2 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: