Справа №489/5847/17 15.12.2017
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/784/701/17 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_1 ,
Категорія: ч. 4 ст. 187 КПК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 грудня 2017 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5
розглянув у відкритому судовому засіданні в рамках кримінального провадження № 0005989 матеріали за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 9 грудня 2017 року, якою у відношенні

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коростищева, Житомирської області, громадянина України, який має вищу освіту, неодруженого, непрацюючого, несудимого, проживаючого на АДРЕСА_1 ,
- застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_9

захисники ОСОБА_10 , ОСОБА_7 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника ОСОБА_11 .
Просить скасувати ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва та ухвалити нову, якою обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з використанням спеціальних засобів електронного контролю за місцем його реєстрації з покладенням на нього відповідних обов`язків відповідно до чинного КПК України, або у вигляді застави.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 .
Просить скасувати ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва та ухвалити нову, якою обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 9 грудня 2017 року до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів. Строк дії ухвали закінчується 5 лютого 2018 року.
Узагальнені доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_11 .
Вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою та такою, що суперечить практиці Європейського суду з прав людини при вирішенні питань, щодо обрання міри запобіжного заходу у вигляді взяття під вартою.
Вказує, що суд першої інстанції фактично вийшов за межі своїх повноважень, оскільки фактично прийшов до висновку винуватості ОСОБА_8 у інкримінованому правопорушенні, відкинувши принцип презумпції невинуватості особи до постановлення вироку по справі.

Стверджує, що не враховано те, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання та реєстрації за межами Миколаївської області, навчається в Київському університеті фізичної культури та спорту на другому курсі, денної форми навчання, за місцем навчання та проживання характеризується позитивно, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є раніше не судимою особою.

Зазначає, що в порушення вимог законодавства суд послався на тяжкість вчиненого правопорушення, хоча сама по собі тяжкість кримінального правопорушення не є підставою обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як вбачається з практики Європейського суду з прав людини.

На думку апелянта, слідчий суддя помилково не визначено розмір застави.

Узагальнені доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 .
Вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді не відповідає фактичним обставинам справи та особі підозрюваного.
Зазначає, що прокурором та слідчим не надано жодного доказу на підтвердження факту скоєння дій пов`язаних з насиллям до потерпілих.
Вказує, що факт затримання на місці події не підтверджує факту скоєння ОСОБА_8 кримінального правопорушення.
Стверджує, що стороною обвинувачення не подано жодного доказу на підтвердження наявності ризиків передбачених ст. 177 КПК України.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
Органами досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у тому, що 7 грудня 2017 року близько 07.15 год., маючи намір на заволодіння чужим майном, за попередньою змовою з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , прибувши на автомобілях до адміністративної будівлі на території ринку «Колос» по вул. Будівельників, 3-а в м. Миколаєві, та маючи при собі заздалегідь приготовлені знаряддя і засоби вчинення злочину, де із застосуванням зброї, вчинили напад на охоронців ФОП « ОСОБА_27 » та заволоділи належними останньому грошовими коштами в сумі 302 473 грн.
Дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч. 4 ст. 187 КК України, як розбій, вчинений у великих розмірах, за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням в інше приміщення.
Слідчий суддя, прийшовши до висновку про необхідність застосування запобіжного заходу ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою, послався на обґрунтовану підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину, вчиненого групою осіб, заздалегідь організованих для вчинення злочину, наявність ризику вчинення ним і інших кримінальних правопорушень і незаконного впливу на потерпілих.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача про зміст оскаржуваної ухвали, доводи, викладені в апеляційній скарзі, пояснення захисників на підтримку апеляційних скарг, думку прокурора про залишення оскаржуваної ухвали без змін, вивчивши матеріали судового, кримінального провадження та додатково надані захисником ОСОБА_6 , обговоривши доводи апеляційних скарг в її межах, суд визнає скарги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
При застосуванні до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею додержані вимоги ст. 177, 178, 194 КПК України.
Згідно з визначеним Європейським судом з прав людини поняттям, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.
Підозра, виходячи з постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду від 24 листопада 2016 року № 5-328кс16, є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме, питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначив про причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Так, наявні докази, які містяться в матеріалах кримінального і судового провадження, зокрема, показання потерпілих ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , про вчинення на них нападу невідомими особами з застосуванням зброї, заволодінням одним з них пакетом з грошима, свідків ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 . ОСОБА_33 про вчинення нападу невідомими особами з застосуванням зброї на адміністративну будівлю ринку, затримання всіх цих осіб на місці події та затримання біля місця події підозрюваного ОСОБА_17 з пакетом з грошовими коштами, свідків ОСОБА_34 та ОСОБА_35 про використання для захоплення будівлі вказаних осіб, відомостямі про огляд місця події в ході якого, в місці затримання підозрюваних, виявлені транспортні засоби, предмети схожі на зброю і набої, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України. В ході кримінального провадження встановлені обставини, які є достатніми для підозри ОСОБА_8 у вчиненні даного кримінального правопорушення (злочину) на момент його повідомлення.
Окрім того причетність підозрюваного до вчинення злочину підтверджується обставинами його фактичного затримання безпосередньо в місця події, разом з іншими особами, що вчинили злочин, за наявності сукупності очевидних ознак, що вказують на вчинення ними злочину.

Таким чином, ОСОБА_8 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину.

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування ні слідчим суддею суду першої інстанції, ні апеляційним судом перевірці не підлягають, а тому доводи апелянтів і в цій частині є такими, що не заслуговують на увагу.

Матеріали судового та кримінального провадження містять дані, які вказують на наявність достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Як слідує із матеріалів судового та кримінального провадження, ОСОБА_8 підозрюється в скоєнні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років, не має постійного джерела доходу та використання підозрюваних в ході нападу, іншими особами, а саме ОСОБА_36 та ОСОБА_37 , які вважають свої дії правомірними, за обставин застосування погроз до потерпілих з застосуванням насильства і зброї.
Наведені обставини дають можливість припускати, що підозрюваний може вчинити незаконний вплив на потерпілих і вчинити інше кримінальне правопорушення, та свідчить про наявність ризиків, передбачених п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи наведене, є безпідставним доводи захисників відносно необґрунтованості висновків слідчого судді щодо наявності достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
З урахуванням тяжкості злочину, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 вагомості наявних доказів його вчинення, даних про особу підозрюваного, обставин вчинення, з метою запобігання перешкоджанню кримінальному провадженню, апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді про те, що саме такий вид запобіжного заходу, як тримання під вартою, забезпечить виконання ОСОБА_8 процесуальних обов`язків, а інший, більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти вказаним ризикам.
Відповідно до положень, передбачених ч. 4 ст. 194 КПК України, є правом слідчого судді застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, який зазначений в клопотанні, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.п.1, 2 ч.1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч.1 цієї статті.
Беручи до уваги доведеність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також серйозність звинувачення, пред`явленого підозрюваному, та тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винним у злочині, у вчиненні якого він підозрюється, апеляційний суд не знаходить підстав для застосування ОСОБА_8 іншого запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі, про що просять апелянти.
Істотних порушень положень КПК України, порушень Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які б вплинули на застосування слідчим суддею до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційним судом не виявлено. Підставою застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_8 була встановлена слідчим суддею наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, а також наявність ризиків, які давали достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Наявність позитивних даних щодо особи підозрюваного ОСОБА_8 , якими, на переконання апелянта захисника ОСОБА_6 є те, що підозрюваний характеризується з позитивної сторони, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, навчається, є раніше не судимою особою, на думку суду апеляційної інстанції, не є визначальними обставинами, які давали б можливість обрати підозрюваному запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177, 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування. За такого, посилання апелянта ОСОБА_11 щодо помилкового не визначення слідчим суддею розміру застави, є такими, що не заслуговують на увагу і спростовується посиланням слідчого судді на ч. 4 ст. 183 КПК України.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді.
Керуючись ст. 376, 405, 407, 418, 419, 422, 424, 532 КПК України,
п о с т а н о в и в:
Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 9 грудня 2017 року щодо застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін, а апеляційні скарги захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - без задоволення.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її оголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: