АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/1790/17 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа №635/2443/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.121 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката - ОСОБА_8 ,

потерпілого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами потерпілого ОСОБА_9 , прокурора Харківської місцевої прокуратури №6 Харківської області на вирок Харківського районного суду Харківської області від 26 травня 2017 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.1 ст.121 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Зазначеним вироком,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженець с.Грушевка Волоконівського району Белгородської області РФ, громадянин України, з
Вищою освітою, не одружений, пенсіонер,
зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 , проживає за адресою:
АДРЕСА_2 ,
раніше не судимий, -
засуджений за ч.1 ст.121 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 (три) роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирішені питання про цивільні позови прокурора та потерпілого ОСОБА_9 .

Вироком встановлено, що 10 березня 2017 року, приблизно о 18 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, та знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_3 , в ході сварки з ОСОБА_9 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно, наніс розкладним ножем, що мав при собі, один удар ОСОБА_9 в область черевної порожнини зліва.
В результаті чого, ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини зліва з пошкодженням великого сальнику та тонкого кишечнику, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя під час його спричинення.
В апеляційних скаргах:

-потерпілий ОСОБА_9 просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого та особі обвинуваченого, ухвалити новий вирок, призначити ОСОБА_7 покарання пов`язане з позбавленням волі без застосування ст.75 КК України.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд не врахував думку прокурора про призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі без застосування ст.75 КК України, а також, що ОСОБА_7 є соціально небезпечним, та знаходячись в стані алкогольного сп`яніння заподіяв йому тяжкі тілесні ушкодження, члени сім`ї ОСОБА_7 висловлювали погрози на його адресу;

-прокурор просить вирок суду першої інстанції скасувати у зв`язку неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст.75 КК України, та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, ухвалити новий вирок, призначивши ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.121 КК України у виді 6 років позбавлення волі.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу він зазначає, що судом при призначенні покарання не враховано, що ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин, знаходячись в стані алкогольного спяніння, що є обставиною, яка обтяжує покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення потерпілого, думку прокурора, які підтримали доводи своїх апеляційних скарг з наведених підстав, обвинуваченого та захисника, які вважали, що відсутні підстави для задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів дійшла висновку, що вони задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, не досліджувалися докази щодо фактичних обставин справи, а сам обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, зазначивши, що згоден з обставинами, викладеними в обвинувальному акті.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок стосовно ОСОБА_7 в межах поданих апеляційних скарг.

Наведені в апеляційних скаргах доводи потерпілого та прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст.75 КК України, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, є необґрунтованими та непереконливими.

Суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, дотримався вимог ст.65 КК України і в повному обсязі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину та ступінь суспільної небезпеки, дані про особу обвинуваченого, у тому числі і ті, на які потерпілий та прокурор посилаються в апеляційних скаргах, із яких вбачається, що ОСОБА_7 є пенсіонером, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше не судимий, страждає на ряд захворювань, а саме: гіпертонічну атеросклеротичну енцефалопатію 2 ступеню, гіпертонічну хворобу, гипертензивне серце, післяінфарктний кардіосклероз.
Судом, згідно із ст.66 КК України, визнані обставинами, які пом`якшують покарання, щире каяття та сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно до вимог ст.67 КК України, визнано вчинення злочину особою, яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_7 частково відшкодував шкоду, завдану потерпілому ОСОБА_9 , про що свідчать копії квитанцій, наданих в судовому засіданні апеляційної інстанції, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про можливість звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного йому покарання, якщо він на протязі встановленого судом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладенні на нього обов`язки, та вважає, що за таких обставин покарання, що призначено обвинуваченому, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів і не знаходить підстав вважати, що призначене покарання за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги потерпілого про висловлювання членами сім`ї ОСОБА_7 погроз на його адресу, то колегія суддів відмічає наступне, що це не було предметом розгляду судом першої інстанції, і потерпілий ОСОБА_9 має право звернутися до правоохоронних органів з відповідною заявою.
Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг прокурора та потерпілого, і скасування вироку суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги прокурора та потерпілого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Харківського районного суду Харківської області від 26 травня 2017 року стосовно ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя

Судді: