Провадження № 11-кп/792/607/17
Справа № 672/1610/15-к Головуюча в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.191, ч.1 ст. 366 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 жовтня 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області в складі :
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
представника потерпілого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження № 0000233 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 та прокурора на вирок Чемеровецького районного суду від 7 липня 2016 року,-
В с т а н о в и л а :
Вироком Чемеровецького районного суду від 7 липня 2016 року

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, на утриманні одна малолітня дитина, не працюючого, раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 191 КК України, та призначено покарання у виді 1 року обмеження волі з позбавленням права обіймати посади та займатися діяльністю, пов`язаною з адміністративно-господарськими та організаційно-розпорядчими обов`язками, строком на 1 рік.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування основного покарання з призначенням іспитового строку терміном 1 рік.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_9 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти її про зміну місця проживання та періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
За ч.1 ст. 366 КК України ОСОБА_9 виправдано.
Обрано ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання прибувати до суду за першою вимогою, не відлучатися без дозволу суду із населеного пункту м. Городок Хмельницької області, де обвинувачений на даний час проживає, та повідомляти суд про зміну місця свого проживання.
За вироком суду, наказом в.о. начальника Головного управління юстиції у Хмельницькій області №294/к від 30.03.2007 року ОСОБА_9 призначений на посаду державного виконавця відділу державної виконавчої служби Городоцького районного управління юстиції, на якій працював до 20.07.2015 року.
Перебуваючи на вказаній посаді, ОСОБА_9 у робочі дні неодноразово, періодами по декілька днів, без поважних причин не з`являвся на роботу і виїжджав за кордон у власних справах. При поверненні на робоче місце, ОСОБА_9 , переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, з метою незаконного нарахування та отримання заробітної плати за невідпрацьовані дні, користуючись неналежним виконанням своїх службових обов`язків посадовими особами відділу державної виконавчої служби Городоцького районного управління юстиції, відповідальними за облік та контроль робочого часу працівників, зловживаючи своїм службовим становищем, в журналі обліку робочого часу працівників Городоцького районного управління юстиції умисно, шляхом проставляння власних підписів, неодноразово виконував відмітки про вихід ним на роботу за дні, в які фактично на робочому місці не перебував і службові обов`язки не виконував, а у власних справах виїжджав за межі України.
Зокрема, ОСОБА_9 13, 14 червня 2013 року, 4, 5 липня 2013 року, 9 серпня 2013 року, 20 вересня 2013 року, 18 жовтня 2013 року, 08 та 15 листопада 2013 року, 13, 19 та 20 грудня 2013 року, 4 березня 2014 року, 5 вересня 2014 року, 23 і 24 жовтня 2014 року на робочому місці не перебував, у зв`язку з поїздкою за кордон, але в наступні дні, знаходячись на робочому місці в приміщенні відділу державної виконавчої служби Городоцького районного управління юстиції, що розташоване по вул. Грушевського, 49, в м. Городку, в журналі обліку робочого часу зазначеного відділу умисно, шляхом проставляння власних підписів, виконав відмітки про вихід ним на роботу за вказані дні.
Надалі посадовими особами відділу державної виконавчої служби Городоцького районного управління юстиції дані з книги обліку робочого часу працівників Городоцького районного управління юстиції вносились в табелі обліку використання робочого часу та подані в Головне територіальне управління юстиції у Хмельницькій області для нарахування заробітної плати.
На підставі зазначених табелів обліку використання робочого часу Головним територіальним управлінням юстиції у Хмельницькій області ОСОБА_9 безпідставно нараховано і виплачено в якості заробітної плати за період 13, 14 червня 2013 року, 4, 5 липня 2013 року, 9 серпня 2013 року, 20 вересня 2013 року, 18 жовтня 2013 року, 08 та 15 листопада 2013 року, 13, 19 та 20 грудня 2013 року грошові кошти на загальну суму 1114,80 грн., а за період з 4 березня 2014 року, 5 вересня 2014 року, 23 і 24 жовтня 2014 року грошові кошти на загальну суму 364,23 грн., а всього на загальну суму 1479,03 грн., якими він, зловживаючи своїм службовим становищем, умисно, незаконно заволодів шляхом зняття з банківських терміналів по картці/рахунку № НОМЕР_1 .

Прокурор в поданій апеляційній скарзі, посилаючись на невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, просить вирок суду скасувати. Ухвалити свій вирок, яким за сукупністю злочинів, передбачених ч.2 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України, з застосуванням ст. 70 КК України, призначити ОСОБА_9 покарання у вигляді 4 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади та займатися діяльністю, пов`язаною з організаційно-розпорядчими обов`язками строком на 2 роки, зі звільненням його від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Стверджує, що в матеріалах кримінального провадження встановлено достатньо належних та допустимих доказів вини ОСОБА_9 по факту внесення до офіційних документів неправдивих відомостей, однак суд безпідставно виправдав його.

При цьому, на думку прокурора, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 191 КК України, судом не враховано відсутність обставин, що пом`якшують покарання останнього, у зв`язку з чим, на переконання прокурора законні підстави для призначення обвинуваченому покарання за цим кримінальним законом фактично в мінімальному розмірі не відповідає вимогам закону.
В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 , посилаючись на відсутність в його діях складу кримінального правопорушення, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та невірну оцінку доказів місцевим судом, просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження відносно нього закрити. Вважає, що його вина під час досудового розслідування, з`ясування обставин справи та перевірка їх доказами не доведена, жодного належного доказу його вини у провадженні не встановлено, а ті докази, на яких ґрунтується вирок суду, здобуті з порушенням норм кримінального процесуального закону. На його думку, суд не взяв до уваги показання свідків у провадженні, які стверджували алібі обвинуваченого, не дав їм правової оцінки та ухвалив вирок виключно на припущеннях, що свідчить про упередженість суду, та є підставою для скасування вироку суду та закриття кримінального провадження.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, прокурора та представника потерпілого ОСОБА_7 , які вважають, що законні підстави для задоволення апеляційних скарг відсутні, обвинуваченого та його захисника, які просять відхилити апеляційну скаргу прокурора, задовольнивши апеляційну скаргу ОСОБА_9 , перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та прокурора підлягають до задоволення частково, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим. Виходячи зі змісту вказаної норми закону, вирок є обґрунтованим, якщо він ухвалений на матеріалах, повністю зібраних, всебічно досліджених і правильно оцінених судом, а висновки суду про подію злочину та про винуватість обвинуваченого у його вчиненні з достовірністю випливають із матеріалів провадження. Для цього у вироку повинні бути проаналізовані й оцінені всі розглянуті в судовому засіданні докази, які як підтверджують висновок суду, так і спростовують його.

При цьому, суду належить дати аналіз усіх зібраних у провадженні доказів, тобто всіх фактичних даних, які містяться в показаннях свідків, потерпілих, у висновку експерта та інших джерелах доказів, які стверджують чи спростовують обвинувачення. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути мотивовано, не обмежуючись лише зазначенням прізвищ свідка, потерпілого або назви процесуального документа.

Відповідно до вимог ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку має бути наведена оцінка доводів, на які обвинувачений послався на свій захист. Суд повинен ретельно перевірити показання обвинуваченого і дати їм у вироку належну оцінку в сукупності з іншими доказами, що є у провадженні.

Проте, ці вимоги закону під час розгляду провадження та ухвалення вироку відносно ОСОБА_9 у повній мірі виконані не були.

Так, дійшовши висновку, що показання ОСОБА_9 в частині заперечення вини у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 191 КПК України, не відповідають фактичним обставинам провадження та зумовлені позицією захисту з метою уникнути відповідальності, як убачається з мотивувальної частини вироку, взагалі належним чином не проаналізував наведені докази в сукупності з іншими доказами у провадженні та не зазначив мотивів, з яких відкинув ці докази та прийняв інші, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки належним чином не перевірені доводи сторони захисту про відсутність в діях обвинуваченого складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України, в якому його в тому числі обвинувачували органи досудового розслідування та прокурор.

Суд також не навів доказів на обґрунтування висновків щодо винуватості ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України,та не дав їм належної оцінки відповідно до вимог ст. ст. 85, 87 КПК України. Суд виклав лише зміст показань обвинуваченого, свідків а також зазначив, що його винність підтверджується письмовими доказами. Однак замість аналізу та оцінки фактичних даних, які містяться в письмових доказах, суд у вироку лише зазначив назву частини доказів. У вироку не зазначено, які саме документи досліджувались, їх назву, відсутній належний аналіз змісту цих документів, також не зазначено, які дані вони містять, чи стосуються ці дані досліджуваних судом обставин справи, які обставини цими доказами підтверджуються або спростовуються.

Із наведених обставин вбачається, що суд першої інстанції не дав аналізу всім зібраним у провадженні доказам, тобто всім фактичним даним, які містяться в показаннях обвинуваченого, свідків, письмових доказах у провадженні, які стверджують чи спростовують обвинувачення, а тому питань, що вирішуються судом при ухвалені вироку, зазначених у ст. 374 КПК України, не виконав.

Таким чином, вищеназвані порушення кримінального процесуального закону колегія суддів вважає істотними, такими, що ставлять під сумнів законність та обґрунтованість ухваленого у провадженні вироку, оскільки він є передчасним, ухвалений без повного, всебічного та об`єктивного аналізу наявних у провадженні доказів, а тому не може визнаватися законним, у зв`язку з чим підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Позбавлений можливості усунути суттєві протиріччя і апеляційний суд, оскільки допущено істотні порушення КПК України.

Колегія суддів вважає, що підлягає скасуванню весь вирок в цілому, оскільки обвинувачення інкриміноване ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 191 КК України нерозривно пов`язані і їх окремий розгляд є неможливим.

При новому судовому розгляді провадження суду необхідно належним чином дослідити та дати оцінку всім зібраним доказам в їх сукупності, одночасно перевіривши доводи, викладені в апеляційних скаргах прокурора та обвинуваченого, ухвалити рішення з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, прийняти законне та обґрунтоване рішення.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 407, 418 КПК України, колегія суддів,-

П о с т а н о в и л а :
Апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Чемеровецького районного суду від 7 липня 2016 року щодо ОСОБА_9 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді (підписи)
З оригіналом згідно:
Суддя Апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2 .