Дата документу 14.11.2017

Справа № 334/4238/17
Провадження № 1-кп/334/498/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2017 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Василівка, Запорізької області, освіта середня, розведена, має на утриманні малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , офіційно не працевлаштована, яка проживає та зареєстрована та за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,
обвинувачену у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,
ВСТАНОВИВ:

05.06.2017 в період часу з 08 годину 45 хвилин по 10:00 годину, ОСОБА_4 , знаходячись у приміщенні комісійного магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу викрала речі, які ОСОБА_7 здала для продажу у вищевказаному магазині, а саме: 5 нових полуторних комплектів постільної білизни, бязевої, виробництва «Пакістан», який складається з простирадла, підодіяльника та двох наволочок, вартістю 360 грн. за кожний без врахування НДС; 2 нових двоспальних комплектів постільної білизни бязевої, виробництва «Пакістан», який складається з простирадла, підодіяльника та двох наволочок, вартістю 460 грн. за кожний без врахування НДС; новий комплект полуторної дитячої постільної білизни, бязевої, виробництва «Пакістан». який складається з простирадла, підодіяльника та двох наволочок вартістю 360 грн. без врахування НДС; новий двоспальний комплект постільної білизни «Шкільний», бязевої. виробництва «Пакістан», який складається з простирадла, підодіяльника та двох наволочок вартістю 460 грн. без врахування НДС; новий махровий комплект простирадла на резинці, який складається з простирадла та двох наволочок, вартістю 250 грн. без врахування НДС; шкіряні дитячі чоботи «Крокс», в стані б/у, 26 розміру, біло-коричневого кольору, вартістю 300 грн. без врахування НДС; дитячі кросівки в стані б/у, 26 розміру, помаранчево-синього кольору, вартістю 70 грн., без врахування НДС. Таким чином ОСОБА_4 спричинила ОСОБА_7 матеріальні збитки на загальну суму 4160 гривень.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину в скоєному кримінальному правопорушенні, визнала у повному обсязі, суду пояснила, що дійсно у магазині здійснила крадіжку. В судовому засіданні ОСОБА_4 щиро розкаялася, та пояснила, що все майно було повернуто потерпілій.

Потерпіла ОСОБА_7 , в судове засідання не з`явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, будь-яких претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої не має.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінивши докази по справі у сукупності при встановлених обставинах, суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченій ОСОБА_4 відповідно до ст.. 65 КК України, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, дані про особу обвинуваченої, відношення самої обвинуваченої до вчиненого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України, скоєний ОСОБА_4 злочин за ч. 1 ст. 185 КК України відносяться до злочину середньої тяжкості.

ОСОБА_4 раніше не судима, має постійне місце проживання, розведена, має на утриманні малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на обліку в наркологічному та психіатричному диспансерах не перебуває, свою вину в вчиненні кримінального правопорушення визнала повністю, в скоєному щиросердно розкаялася, заподіяну шкоду було відшкодовано у повному обсязі.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданого збитку.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням вчиненого та відомостей про особу ОСОБА_4 , її відношення до скоєного, думки потерпілої, суд вважає, що виправлення обвинуваченої можливо із застосуванням покарання у вигляді штрафу.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 , заявила клопотання про звільнення її від відбування покарання відповідно до Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки вона на день набрання чинності цим Законом має двох малолітніх дітей, яким не виповнилося 18 років, стосовно яких вона не позбавлений батьківських прав.
Відповідно до вимог п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», який набрав чинності 07.09.2017 року, підлягають звільненню від відбування покарання особи, які засуджені за умисні злочини, що не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, які на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку не позбавлені батьківських прав, мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Враховуючи, що обвинувачена ОСОБА_4 , раніше не судима, вчинила злочин середньої тяжкості до набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році», має на утриманні малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно яких вона не позбавлена батьківських прав, обмежень щодо застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_4 амністії, передбачених ч.4 ст.86 КК України, та ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до неї не застосовувалася, тому суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 підлягає звільненню від відбування призначеного судом покарання на підставі п. «в» ст..1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Цивільні позови по справі не заявлено.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст..368-371, 373-376 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити їй покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання призначеного за ч.1 ст.185 КК України у вигляді штрафу.
Речові докази: дві пари дитячого взуття тканинні та шкіряні ботики, які належать ОСОБА_7 та передані на відповідальне зберігання до камери зберігання речових доказів Дніпровського ВПГУНП в Запорізькій області повернути ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти діб з дня його проголошення через Ленінський районний суд м. Запоріжжя.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя: ОСОБА_1