07.12.2017 Справа № 367/1249/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 грудня 2017 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду кримінальне провадження, внесене 16.02.2017 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000381, по обвинуваченню:

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, не працюючого, не одруженого, маючого професійно-технічну освіту, раніше судимого, останній раз 10.03.2011 р. Ірпінським міським судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 04 років позбавлення волі (звільнений від відбування покарання у зв`язку з хворобою 03.02.2014р.), зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

в скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:
Згідно обвинувального акту від 22.02.2017 р. в кримінальному провадженні, внесеному 16.02.2017 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000381, ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що маючи не зняту і не погашену судимість за ч. 3 ст. 185 КК України, на шлях виправлення не став і 17.01.2017 р., приблизно о 19 год 00 хв (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), повторно, з корисливих мотивів, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого незаконного збагачення за рахунок чужого майна, через відчинену хвіртку огорожі проник на територію домоволодіння приватного будинку АДРЕСА_2 . Потім шляхом віджиму за допомогою ножиць металопластикового вікна він проник до приміщення вказаного будинку, де на першому поверсі, в спальній кімнаті, на дерев`яному комоді, з дерев`яної шкатулки взяв золотий ланцюжок вартістю 11 572,00 грн., який належав потерпілій ОСОБА_5 . Після цього, помістивши його до кишені куртки, продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, ОСОБА_7 через раніше віджате ним вікно залишив місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

У зв?язку з цим ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно.

В судовому засіданні ОСОБА_7 не визнав себе винним у інкримінованому йому злочині, відмовився давати показання.

Суд, заслухавши доводи та заперечення сторін, показання потерпілої та свідків, дослідивши докази по справі, дійшов висновку, що відсутні докази того, що ОСОБА_7 вчинив злочин, у якому звинувачується, а тому його необхідно виправдати, виходячи з наступного.

Суд враховує показання потерпілої ОСОБА_5 , яка в судовому засіданні повідомила, що 17.01.2017 р., ввечері (точніше не пам?ятає), їй на мобільний телефон зателефонував представник служби охорони «Бест», яка здійснює охорону її будинку АДРЕСА_2 , і повідомив, що в будинку спрацювала сигналізація. Вона зателефонувала сину, ОСОБА_8 , і поїхала з м. Києва до м. Ірпіня. Коли приїхала, то побачила, що вікно на першому поверсі будинку відчинено. На другому поверсі були відчинені усі шухлядки, з дерев?яної шкатулки зник золотий браслет з камінням вартістю 11 572,00 грн.

Однак, цей доказ вказує лише на факт здійснення крадіжки 17.01.2017 р. в будинку потерпілої і не доводить факт причетності до неї обвинуваченого.

З цієї ж причини суд не приймає до уваги показання свідка ОСОБА_8 , який в судовому засіданні повідомив, що 17.01.2017 р., приблизно о 19 год 00 хв, йому зателефонувала мати, ОСОБА_5 , і сказала, що їй повідомила служба охорони про пограбування будинку АДРЕСА_2 . Коли він туди приїхав, то побачив, що ворота на подвір?я були не зачинені, вікно будинку на першому поверсі відкрито, там же лежала шкатулка, з якої зник мамин золотий браслет з камінням. Вказана шкатулка раніше лежала на комоді, на другому поверсі.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні повідомила, що вона працювала касиром експертом в ПТ «Ломбард «УМКВ і ко» за адресою: м. Ірпінь, Київська область, вул. Ленінградська, 8-А. Взимку 2017 р. (точніше не пам?ятає) вона перебувала на робочому місці, коли до неї підійшли наглядно їй знайомий ОСОБА_10 з обвинуваченим ОСОБА_11 і попросили оцінити браслет з камінням. Вона оцінила, це був браслет із золота 585 проби, каміння вона не оцінювала, бо не має на те права. Не пам?ятає на яку суму оцінила браслет, але вони погодились, здали цю прикрасу, ОСОБА_10 забрав гроші і вони пішли.

Згідно Протоколів пред?явлення речей для впізнання від 17.02.2017 р. (а.с. 63-66) та від 20.02.2017 р. (а.с. 67-77) ОСОБА_9 та ОСОБА_12 впізнали золотий браслет з камінням, який ОСОБА_12 здав в ломбард 17.01.2017 р.

З фабули витягу від 26.02.2017 р. з кримінального провадження № 0000479 (а.с. 34) вбачається, що ОСОБА_12 отримав 17.01.2017 р. від ОСОБА_7 золотий ланцюжок, який здав в ломбард на своє ім?я. Знав про те, що ланцюжок крадений, отримав за нього 1 500,00 грн.

Однак, суд не приймає до уваги показання свідка ОСОБА_9 , зазначені вище Протоколи пред?явлення речей для впізнання та витяг з кримінального провадження № 0000479 від 26.02.2017 р., оскільки вони лише підтверджують факт здачі браслету до ломбарду, але в матеріалах справи відсутні докази, що цей браслет належить саме потерпілій ОСОБА_5 .

Суд не бере до уваги протокол огляду місця події від 15.02.2017 р. з ілюстративною фототаблицею (а.с. 36-52), яким зафіксовано сліди віджиму вікна на першому поверсі будинку АДРЕСА_2 , стан речей в цьому будинку після пограбування, пуста дерев?яна скринька на підвіконні вікна першого поверху, оскільки не зрозуміло факт вчинення якого злочину ним зафіксовано, враховуючи, що заявою від 17.02.2017 р. (а.с. 35) потерпіла ОСОБА_5 повідомляє слідчого СВ Ірпінського ВП ТУ НП України в Київській області про те, що в неї 17.01.2017 р. та 30.01.2017 р. з будинку АДРЕСА_2 було викрадено золотий браслет 585 проби з діамантами та планшет «ASUS».

Крім того, згідно фабули витягу з кримінального провадження №0000381 від 16.02.2017 р. (а.с. 33), кримінальне провадження відкрито за фактом крадіжки, що сталась в будинку АДРЕСА_2 21.01.2016 р.

Суд також відкидає протокол проведення слідчого експерименту від 21.02.2017 р. (а.с. 55-56) за участю обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки хоч він і вказав як він шляхом віджиму вікна проник до будинку АДРЕСА_2 та викрав звідти золотий браслет з камінням, але не вказав коли це відбулось.

Також суд відкидає такий доказ як оптичний диск «VIDEX» DVD-R (а.с. 57) із відеозаписом проведення слідчого експерименту від 21.02.2017 р., оскільки в протоколі проведення слідчого експерименту від 21.02.2017 р. не вказано хто здійснював відео фіксацію такої слідчої дії, хто здійснив її відеозапис на оптичний диск, за допомогою яких пристроїв, що такий оптичний диск є додатком до протоколу, а сам конверт, в якому перебував цей диск, належним чином не прошитий, не опечатаний, не засвідчений понятими.

Крім того, з відеозапису вбачається, що обвинувачений не вказав дату вчинення ним дій, про які він повідомляв, а під час слідчого експерименту слідчий підказував ОСОБА_7 , що йому казати.

Суд не приймає до уваги протокол проведення слідчого експерименту від 20.02.2017 р. (а.с. 76-77), оскільки в ньому свідок ОСОБА_12 вказав на події, що відбувались 17.02.2017 р., а не в день, коли ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні злочину (17.01.2017 р.).

Також суд не бере до уваги оптичний диск «VIDEX» DVD-R (а.с. 78) із відеозаписом проведення слідчого експерименту від 20.02.2017 р., оскільки в протоколі проведення слідчого експерименту від 20.02.2017 р. не вказано хто здійснював відео фіксацію такої слідчої дії, хто здійснив її відеозапис на оптичний диск, за допомогою яких пристроїв, що такий оптичний диск є додатком до протоколу, а сам конверт, в якому перебував цей диск, належним чином не прошитий, не опечатаний, не засвідчений понятими.

До того ж, з відеозапису вбачається, що свідок ОСОБА_12 повідомляв про події, в яких він брав участь разом з ОСОБА_13 , а прізвище ОСОБА_11 назвав лише після чиєїсь підказки. Крім того, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_12 спочатку вказав, що події, про які він розповідає, відбувались 17.02.2017 р., а потім після чиєїсь підказки зазначив іншу дату 17.01.2017 р.

Не може прийматись судом до уваги Протокол пред?явлення особи для впізнання від 17.02.2017 р. (а.с. 71-73), оскільки в ньому не зазначено під яким номером осіб для впізнання свідок ОСОБА_9 впізнала ОСОБА_12 . Крім того, до протоколу не додано фототаблиці, хоч в самому протоколі вказано, що використовувалась фотокамера «Canon 3000».

Також суд не приймає до уваги Протокол пред?явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.02.2017 р. (а.с. 74-75), оскільки з нього вбачається, що ОСОБА_12 впізнав чоловіка, з яким він 17.02.2017 р. здав викрадений золотий браслет, в той час як події цього дня не стосуються обставин, в яких звинувачується ОСОБА_7 .

До того ж, з протоколу не зрозуміло по якому номеру фотознімка свідок впізнав особу на ім?я ОСОБА_14 і не вказано, що фото особи під цим номером є фотознімком обвинуваченого по даній справі.

Отже, стороною обвинувачення не було надано належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_7 17.01.2017 р. крадіжки з будинку АДРЕСА_2 .

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим.

Оскільки в суді не доведено, що ОСОБА_7 вчинив 17.01.2017 р. злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, суд виправдовує його за цією статтею.

У зв`язку із ухваленням виправдувального вироку суд скасовує запобіжний захід у виді тримання ОСОБА_7 під вартою та звільняє його з під варти в залі судового засідання.

Речовими доказами суд розпоряджається відповідно до ст. 100 КПК України.

Доказів наявності процесуальних витрат в даному провадженні суду не надано.

Від обвинуваченого ОСОБА_7 до суду надійшла заява з проханням застосувати щодо нього закон України «Про амністію».

В судовому засіданні захисник заявив клопотання про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 р.», оскільки він хворіє на СНІД. Обвинувачений підтримав клопотання захисника.

Прокурор заперечувала проти клопотання захисника, оскільки обвинувачений вчинив тяжкий злочин.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 р.» звільняються особи від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили.

Таким чином, оскільки суд виправдовує ОСОБА_7 , Закон України «Про амністію у 2016 р.» не може бути до нього застосовано, тому що він не є засудженою особою.

Керуючись ч. 3 ст. 185 КК України, ст.ст. 100, 373, 374 КПК України, суд -

з а с у д и в:
ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати не винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та виправдати його за цією статтею.

Скасувати запобіжний захід щодо ОСОБА_7 у виді тримання під вартою та звільнити його з під варти в залі судового засідання.

Речові докази: паперовий конверт з трьома слідами тканини знищити.

На вирок до Апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд може бути подано апеляцію на протязі тридцяти днів з дня проголошення вироку, з підстав, визначених ст.ст. 394, 473 КПК України.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення у разі неподання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги після її вирішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення буде вручено обвинуваченому та прокурору.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення буде надіслано учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1