Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 вересня 2017 року Слідчий суддя Подільського районного суду міста Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про повернення тимчасово вилученого майна,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про повернення тимчасово вилученого майна, а саме: вилученого майна в ході проведення обшуків за адресою: АДРЕСА_1 та за адресою: АДРЕСА_2 .
Клооптання обґрунтоване тим, що у провадженні Подільського УП ГУ НП у м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0000249 від 23.12.2016, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 321-1 КК України.
26.05.2017 в межах вказаного кримінального провадження ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 321-1 КК України.
25.08.2017 ОСОБА_3 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 321-1 КК України, обвинувальний акт скеровано до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.
27.05.2017 в межах вказаного кримінального провадження, було проведено обшуки за адресою: АДРЕСА_1 та за адресою: АДРЕСА_2 . За результатами їхнього проведення було вилучене таке майно: станок для наклеювання етикеток на скляні флакони із бобіною; апарат для фіксації металевих кришок на флаконах; апарат для фіксації металевих кришок сірого кольору на флаконах; апарат для наливу (заповнення) рідини до флаконів; станок для наклеювання етикеток на скляні флакони із бабиною; інші речі.
Арешт на вказане майно не накладався, майно передане на зберігання до ТОВ «Гайдар Плюс».
ОСОБА_3 вказує, що санкція ч. 1 ст. 321-1 КК України не передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, таким чином вилучене майно, що йому належить, має бути повернуто.
У судове засідання заявник не з`явився.
Прокурор Київської місцевої прокуратури № 7 подав до суду заяву, в якій не заперечував проти повернення вказаного майна власникові.
Слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання, дійшов висновку про її задоволення, виходячи з наступного.
Слідчий суддя встановив, що Подільським УП ГУНП в м. Києві проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000249 від 23.12.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 321-1 КК України.
Згідно протоколів обшуків від 27.05.2017 в межах вказаного кримінального правопорушення було вилучене майно.
З поданих матеріалів вбачається, що Київською місцевою прокуратурою № 7 затверджено обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0000249, згідно якого ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 321-1 КК України.
Як вбачається з ухвал судді Подільського районного суду м. Києва від 22.05.2017 про дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 та за адресою: АДРЕСА_2 , суддею не надавався дозвіл на вилучення апаратів та станків для виготовлення лікарських засобів, які були вилучені, в ході їхнього проведення.
У ч. 7 ст. 236 КПК України, крім іншого, вказано про те, що вилучені під час обшуку слідчим, прокурором речі та документи, які не входять до переліку щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Відтак, вказані речі є тимчасово вилученим майном. На речі та документи, вилучені під час проведення вказаних обшуків арешт в подальшому не накладався.
Ч. 1 ст. 167 КПК України дає визначення підставам тимчасового вилучення майна, які зазначаються як фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Тобто, застосування інституту тимчасового вилучення майна можливе відносно підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене майно і лише до вирішення питання про арешт такого майна або до його повернення, що свідчить про конкретне визначення законодавцем можливої наступної долі тимчасово вилученого майна, при цьому можливість визнання такого майна речовим доказом без накладення на нього арешту відсутня.
Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим майном може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо.
Випадки припинення тимчасового вилучення майна передбачені в ст. 169 КПК України, де вказано, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171 та ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.
При цьому, в ч. 5 ст. 171 КПК України вказано, що клопотання прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст. 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом наступного дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
У даному випадку, зазначене в ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання про арешт тимчасово вилученого майна подано не було, при цьому слідчий не повернув тимчасово вилучене майно особі, у якої воно було вилучено.
Аналізуючи правовий зміст ч. 7 ст. 236, ч. 1 ст. 98 КПК України, та ч. 2 ст. 168 КПК України, де вказано, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку або огляду, можливо зробити висновок про те, що речі і документи, вилучені при проведенні обшуку, мають один з двох процесуальних статусів: 1) речі та документи, які входять до переліку щодо якого прямо надано дозвіл на їх відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку і 2) речі та документи, які не входять до цього переліку, тобто, - тимчасово вилучене майно, яке перебуває в такому статусі відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України до вирішення питання про його арешт або повернення.
Таким чином, визнання речовими доказами можливо лише вилучених речей і документів, які входили до переліку щодо якого судом прямо надано дозвіл на їх відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, арештованого майна відповідно до правил ст. 98 КПК України, але визнання речовими доказами тимчасово вилученого майна за минуванням стадії накладення на нього арешту відповідно до правил ч. 5 ст. 171 КПК України, діючим КПК України не передбачено.
Такий процесуальний порядок щодо тимчасово вилученого майна узгоджується з вимогами Глави 16 КПК України і ч. 7 ст. 236 КПК України.
У протилежному випадку втрачається сенс у вирішенні питання щодо припинення тимчасового вилучення майна згідно ст. 169 КПК України, оскільки в такому процесуальному статусі воно перебуває лише до винесення постанови слідчим, прокурором про визнання його речовим доказом.
Крім того, як вбачається зі змісту санкції ст. 321-1 КК України, за вчинення вказаного кримінального правопорушення конфіскація майна не передбачається.
Враховуючи зазначені вище обставини в їх сукупності, а саме те, що на вилучені в ході проведення обшуків за адресою: АДРЕСА_1 та за адресою: АДРЕСА_2 речі арешт не накладався, конфіскація майна санкцією статті не передбачена, правових підстав неповернення їх власникові не вбачаю. Відтак, вважає клопотання обґрунтованим та таким що знайшло своє доведення у судовому засіданні, ґрунтується на вимогах Закону, а відтак підлягає задоволенню.
Проте, вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання в частині повернення «інших речей», адже дана вимога є неконкретизованою, а також в ході проведення обшуків було вилучено конкретні речі, зокрема, щодо вилучення яких був наданий прямий дозвіл ухвалою слідчого судді. Відтак, ця частина клопотання задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 167-169, 303-307, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В :
Клопотання ОСОБА_3 про повернення тимчасово вилученого майна задовольнити частково.
Зобов`язати уповноважену особу Подільського УП ГУ НП у м. Києві повернути ОСОБА_3 тимчасово вилучене згідно протоколів обшуків від 27.05.2017, (проведених за адресою: АДРЕСА_1 та за адресою: АДРЕСА_2 ): майно, а саме:
- станок для наклеювання етикеток на скляні флакони із бобіною;
- апарат для фіксації металевих кришок на флаконах;
- апарат для фіксації металевих кришок сірого кольору на флаконах;
- апарат для наливу (заповнення) рідини до флаконів;
- станок для наклеювання етикеток на скляні флакони із бабиною.
В задоволенні решти вимог відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. КиєваОСОБА_1