УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2017 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу заступника директора ДП «Укрспирт» ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 320 141 101 300 000 14 на бездіяльність слідчого,

у с т а н о в и в:
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга заступника директора ДП «Укрспирт» ОСОБА_3 на бездіяльність начальника 2 ВРКП СУФР Офісу ВППДФС ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 320 141 101 300 000 14 за ч. 5 ст. 191, ч.3 ст. 212, ч.1 ст. 205, ч.2 ст. 205 КК України щодо неповернення тимчасово вилученого майна.

На обґрунтування скарги заявник зазначив, що 24.07.2017 на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26.06.2017 органом досудового розслідування проведений обшук за адресою АДРЕСА_1 , де знаходиться Залучанське місце провадження діяльності ДП «Укрспирт». Під час вказаної слідчої дії вилучено спирт у кількості 1363, 03 дал.

Представник власника майна вважав вилучення вказаних вище речей безпідставним, оскільки про їх вилучення прямо не наданий дозвіл в ухвалі слідчого судді, та з огляду на те, що на момент звернення зі скаргою слідчим питання про накладення арешту на вилучене не ініціювалося.
З огляду на викладене, заявник наполягав на незаконному утриманні такого майна органом досудового розслідування та його поверненні.

У судове засідання з розгляду скарги представник власника майна, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду скарги, не прибув, про наявність поважних причин неявки не повідомив.

Слідчий ВРКП СУФР Офісу ВППДФС також до суду не з`явився, що згідно з ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, дослідивши скаргу та долучені до неї документи, дійшов висновку про таке.

Статтею 2 визначені завдання кримінального провадження, до яких, серед іншого, віднесена охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення того, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу.

Крім того, процесуальним законом визначено, що обов`язок здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під досудового розслідування покладається на слідчого суддю.

Отже, саме слідчий суддя шляхом застосування своїх повноважень покликаний забезпечити дотримання закону усіма учасниками кримінального провадження, а також зобов`язаний вживати передбачених законом заходів для поновлення порушених під час досудового розслідування прав та інтересів осіб.

Відповідно до ст. 7 КПК зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам, до яких, серед інших, зокрема, віднесені законність (ст. 9 КПК), змагальність (ст. 22 КПК) та диспозитивність ( ст. 26 КПК).

Відповідно до ст. 9 КПК під час кримінального провадження слідчий суддя зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України та КПК.

Так, у силу ч. 3 ст. 306 КПК розгляд скарг на бездіяльність слідчого, у тому числі щодо неповернення тимчасово вилученого майна, здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу.

Наведена норма спрямована на дотримання учасниками кримінального провадження засад змагальності та диспозитивності.

Диспозитивність визначена у ст. 26 КПК та передбачає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений КПК.

Відповідно до ст. 22 КПК зміст змагальності у кримінальному провадженні полягає у самостійному обстоюванні сторонами їх правових позицій, доведення обставин, які вони вважають порушенням відповідних прав, передбаченими КПК засобами.

Слідчий суддя, у свою чергу, відповідно до ч.6 ст. 22 КПК зобов`язаний, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створити необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Таким чином, слідчий суддя при вирішенні ініційованого заявником питання зобов`язаний не лише дослідити надані йому матеріали, але й забезпечити особі право на безпосереднє відстоювання своєї позиції під час розгляду скарги.

Наведені процесуальні норми приводять до висновку про можливість забезпечити дотримання вищевказаних засад кримінального провадження лише за умови присутності особи, яка звернулася з скаргою, як ініціатора відповідного провадження.

Неприбуття заявника до суду унеможливило встановлення усіх обставин, які є необхідними для вирішення скарги по суті заявлених вимог.

На підставі викладеного слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для залишення скарги без розгляду.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що прийняття вказаного рішення утворює найбільш сприятливе для заявника становище, оскільки у такому випадку останній має право у визначеному законом порядку звернутись до слідчого судді з метою оскарження бездіяльності.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 2, 7, 9, 22, 303-306, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :
Скаргу заступника директора ДП «Укрспирт» ОСОБА_3 на бездіяльність начальника 2 ВРКП СУФР Офісу ВППДФС ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 320 141 101 300 000 14 залишити без розгляду.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1