Провадження № 1-кс/754/462/18
Справа № 754/2079/18
У Х В А Л А
Іменем України
20 лютого 2018 року слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , з участю заявника ОСОБА_3 , слідчого Деснянського УП ГУНП в м.Києві ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого Деснянського УП ГУНП в м.Києві ОСОБА_4 ,-

В С Т А Н О В И В:
19.02.2018 року ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва зі скаргою на постанову слідчого Деснянського УП ГУНП в м.Києві ОСОБА_4 про скасування постанови від 13.02.2018 року про відмову у визнанні її потерпілою в кримінальному провадженні №0000067 від 02.01.2018 року, про зобов`язання службових осіб Деснянського УП ГУНП у м.Києві виконати вимоги ухвали від 25.09.2017 року у справі №754/11393/17.

Як вказує заявник, ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 25.09.2017 року Деснянське УП ГУНП у м.Києві було зобов`язано внести до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення службовими особами комунального підприємства, яке засновано органом місцевого смоврядування, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.364 КК України, згідно її заяви від 01.09.2017 року. Лише 24.01.2018 року слідчий ОСОБА_4 вніс відомості до ЄРДР № 0000067 із фабулою, яка не відповідає резолютивній частині ухвали, а саме замість правової кваліфікації кримінального правопорушення за ознаками злочину ч.1 ст.364 КК України зазначив правову кваліфікацію вчиненого злочину в.о. директора КП «Керуюча компанія» за ознаками злочину ст.356 КК України «Самоправство», яке повинно розглядатись в порядку приватного звинувачення.

Також, слідчий, не дивлячись на її численні звернення, не виконавши всі необхідні слідчі дії, зокрема, не опитавши її у вказаному кримінальному провадженні та не зібравши відповідні докази, 13.02.2018 року виніс постанову про відмову у визнанні її (заявника) потерпілою від вчиненого кримінального правопорушення.

Посилаючись на те, що оскаржувана постанова винесена слідчим безпідставно, є незаконною та не підтвердженою жодним доказом, заявник просить задовольнити скаргу та скасувати постанову слідчого Деснянського УП ГУНП в м.Києві ОСОБА_4 від 13.02.2018 року про відмову у визнанні її потерпілою в кримінальному провадженні №0000067 від 02.01.2018 року, а також зобов`язати службових осіб Деснянського УП ГУНП у м.Києві виконати вимоги ухвали від 25.09.2017 року у справі №754/11393/17 із суворим дотриманням резолютивної частини ухвали.

В суді заявник ОСОБА_3 скаргу підтримала та просить її задовольнити.

В суді слідчий Деснянського УП ГУНП в м.Києві ОСОБА_4 заперечував проти задоволення скарги.

Дослідивши матеріали скарги, вислухавши думку заявника, слідчого, приходжу до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Згідно ч.2 ст.55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

За змістом цієї норми, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про визнання потерпілою.

Слід зазначити, що в основі набуття фізичною чи юридичною особою статусу потерпілого у кримінальному провадженні лежить одночасна сукупність таких умов: фактична (завдання кримінальним правопорушенням відповідної шкоди) та формальна (подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого). Перевірка, розгляд та вирішення такої заяви законом не передбачаються, тому статусу потерпілого особа набуває автоматично за наявності вказаних вище умов.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. У разі коли особа не подавала відповідної заяви і була визнана потерпілим слідчим, прокурором або судом, права і обов`язки потерпілого виникають у неї з моменту надання згоди на таке визнання.

Частиною 5 ст.55 КПК України визначено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Таким чином, правовою підставою для винесення слідчим постанови про відмову у визнанні потерпілим є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій статті 55 КПК.

Відповідно до ст.110 КПК України, постанова слідчого має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу. Постанова слідчого, прокурора складається в тому числі з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Однак, в порушення вимог ст.ст.55, 110 КПК України, слідчим у постанові не наведено жодної очевидної та підтвердженої матеріалами провадження підстави відмови у визнанні заявника потерпілою, а також відсутні посилання на встановлені фактичні обставини, що стали такими підставами.

Згідно ч.1 ст.304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Відповідно до ч. 5 ст. 115 КПК України, при обчисленні строків днями не береться до уваги той день, від якого починається строк.

Постанова про відмову у визнанні потерпілим від 13 лютого 2018 року була отримана заявником 14 лютого 2018 року.

Враховуючи викладене, десятиденний строк на оскарження, з урахуванням ч.5 ст. 115 КПК України, закінчується 24.02.2018, а відтак скарга подана до суду у строк, встановлений ст.304 КПК України.

Згідно ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути, зокрема, про зобов`язання вчинити певну дію.

Основним завданням суду, слідчого судді при виконанні функцій судового контролю є встановлення факту, чи дійсно права і свободи людини було порушено або вони порушуються; чи було створено або створюються перешкоди для їх реалізації; чи має місце інше ущемлення прав і свобод; які перешкоди він зобов`язаний поновити або усунути для їх реалізації.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З огляду на положення КПК України, слід дійти висновку про те, що органом досудового розслідування повинно бути вмотивовано рішення щодо відмови у визнанні потерпілим особи, яка звернулась із заявою про вчинення кримінального правопорушення, оскільки на це вказують положення ст.55 КПК України.

За викладених обставин постанова не може вважатись законною та обгрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

Щодо вимог заявника про зобов`язання службових осіб Деснянського УП ГУНП у м.Києві виконати вимоги ухвали від 25.09.2017 року у справі №754/11393/17 із суворим дотриманням резолютивної частини ухвали, то в цій частині вимоги скарги задоволенню не підлягають, оскільки згідно ст.303 КПК України оскарження правової кваліфікації у кримінальному провадженні не є предметом оскарження до слідчого судді.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 55, 110, 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :
Скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого Деснянського УП ГУНП в м.Києві ОСОБА_4 задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого Деснянського УП ГУНП в м.Києві ОСОБА_4 від 13.02.2018 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою в кримінальному провадженні №0000067 від 02.01.2018 року.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: