Красноокнянський районний суд Одеської області
Справа № 506/233/18
Провадження № 1-кс/506/32/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.04.2018с.м.т.Окни
Слідчий суддя Красноокнянського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в с.м.т. Окни Одеської області клопотання керівника Котовської місцевої прокуратури Одеської області старшого радника юстиції ОСОБА_5 про застосування тимчасового арешту відносно громадянина Російської Федерації
ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває у міжнародному розшуку (ініціатор
розшуку Російська Федерація) з метою арешту та подальшої
екстрадиції до Російської Федерації , як особи, яка ухиляється від
кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних
правопорушень, передбачених ч.5 ст. 290 ( отримання хабаря) та ч.1
ст.286 ( перевищення службових повноважень) КК Російської Федерації
В С Т А Н О В И В :
24 квітня 2018 року керівник Котовської місцевої прокуратури Одеської області звернувся до суду з клопотанням про застосування тимчасового арешту до громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовуючи своє клопотання тим, що 22 квітня 2018 року був затриманий громадянин Російської Федерації ОСОБА_6 , який відповідно до бази даних ДПС України «Інтерпол» та по облікам Генерального секретаріату Інтерполу перебуває у міжнародному розшуку (ініціатор розшуку Російська Федерація) з метою арешту та подальшої екстрадиції до Російської Федерації, для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч.5 ст. 290 ( отримання хабаря) та ч.1 ст.286 ( перевищення службових повноважень ) КК Російської Федерації .
З метою подальшої видачі ОСОБА_6 як особи, яка оголошена в міжнародний розшук, прокурор просить суд застосувати до затриманого тимчасовий арешт строком на сорок діб до надходження запиту про його видачу від компетентних органів Російської Федерації.
У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання в повному обсязі та просив його задовольнити з вищенаведених підстав.
Затриманий заперечував проти застосування тимчасового арешту, посилаючись на те, що йому взагалі невідомо про порушення відносно нього кримінального провадження на території Російської Федерації ,при цьому він не заперечував ,що він дійсно до квітня 2016 року був курсовим офіцером ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого звільнився за власним бажанням, без всяких зауважень , і лише після затримання 22 квітня 2018 року на кордоні з Молдовою йому стало відомо про порушення відносно нього кримінальної справи. Будь-яких дій, які караються Кримінальним кодексом, на його думку , він не вчиняв; до того ж, починаючи з 2016 року , він неодноразово перетинав кордон , оформлював документи постійного проживання в Україні ,але жодних претензій щодо його розшуку відповідні державні органи йому не пред`являли.
Захисник також заперечував проти задоволення клопотання прокурора та просив звільнити затриманого, оскільки, як він вважає, подальше затримання ОСОБА_6 неодмінно порушить його право на свободу та особисту недоторканність, так як через два роки після звільнення у 2016 році його підзахисному пред`являють абсурдні епізоди хабарництва у 2014 році. Крім того, на думку захисника, достатніх доказів існування ордеру чи іншого документу, який би підтверджував видачу цих документів компетентними органами Російської Федерації , прокурором надано не було. Крім того, ОСОБА_6 не має наміру переховуватися від правоохоронних органів, отримав дозвіл на постійне проживання в Україні. Таким чином, на думку захисника, законних підстав для затримання ОСОБА_6 немає.
Дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, приходжу до наступного.
Як встановлено у судовому засіданні, 22 квітня 2018 року о 05.20 год інспектором прикордонної служби впс «Гулянка» ППр «Платоново», у порядку ст.ст. 208, 582 КПК України, затримано громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відповідно до бази даних ДПС України «Інтерпол» та за обліками Генерального секретаріату Інтерполу перебуває у міжнародному розшуку (ініціатор розшуку Російська Федерація) з метою арешту та подальшої екстрадиції до Російської Федерації, для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч.5 ст. 290 ( отримання хабаря) та ч.1 ст.286 (перевищення службових повноважень ) КК Російської Федерації. (а.с.9-10)
За повідомленням Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України , згідно з обліками Генерального секретаріату Інтерполу, компетентними органами Російської Федерації розшукується ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується інформацією щодо виставлення Червоної картки Інтерполу з фотографією та описом ОСОБА_6 (а.с.12-16).
За вказаною в Червоній картці Інтерполу інформацією, за вчинення злочинів, передбачених ч.5 ст. 290 (отримання хабаря) та ч.1 ст.286 (перевищення службових повноважень ) КК Російської Федерації , Московським гарнізонним військовим судом 18 липня 2017 року виданий ордер на арешт ОСОБА_6 ( а.с.13-16).
Кримінальним законодавством Російської Федерації за інкриміновані ОСОБА_6 злочини передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не менше 1 року (а.с.25-26).
Отже, інкриміновані ОСОБА_6 злочинні діяння за законодавством України кваліфікуються за ч.3 ст.368 КК України ( прийняття пропозиції, обіцянки або одержання службовою особою неправомірної вигоди, а так само прохання надати таку вигоду для себе чи третьої особи за вчинення чи невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає неправомірну вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища , предметом якого була неправомірна вигода у великому розмірі або вчинене службовою особою, яка займає відповідальне становище, або за попередньою змовою групою осіб, або повторно, або поєднане з вимаганням неправомірної вигоди) та за ч.1 ст.364 КК України (зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб), є екстрадиційними, оскільки передбачають покарання у виді позбавлення волі на строк не менше 1 року, строки давності притягнення до кримінальної відповідальності за вказані діяння (ст.49 КК України) не закінчилися.
Відповідно до ст.583 ч.1 КПК України до затриманої особи, яка вчинила злочин за межами України, застосовується тимчасовий арешт до сорока діб або інший встановлений відповідним міжнародним договором України строк до надходження запиту про її видачу.
Частиною 1 ст.16 Європейської конвенції про видачу правопорушників від 13.12.1957р., передбачено, що у термінових випадках компетентні органи запитуючої Сторони можуть звертатися із запитом про тимчасовий арешт розшукуваної особи, з повідомленням про намір надіслати запит про видачу правопорушника, а компетентні органи запитуваної Сторони вирішують це питання відповідно до свого законодавства.
Частиною 2 ст.16 та п.«а» ч.2 ст.12 Європейської конвенції визначено, що у запиті про тимчасовий арешт повідомляється про існування постанови суду або постанови про негайне затримання чи ордера на арешт або іншого розпорядження, яке має таку ж силу і видане відповідно до процедури, передбаченої законодавством запитуючої Сторони.
Аналогічне положення зазначено і в ч.4 ст.583 КПК України, якою передбачено, що до клопотання про застосування тимчасового арешту додаються: протокол затримання особи; документи, що містять дані про вчинення особою злочину на території іноземної держави та обрання щодо неї запобіжного заходу компетентним органом іноземної держави; а також документи, що підтверджують особу затриманого.
Документом, що містить дані про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу компетентним органом іноземної держави, на думку суду, є інформація щодо виставлення Червоної картки Інтерполу, відповідно до обліків Генерального секретаріату Інтерполу, із зазначенням номеру справи, дати обрання запобіжного заходу та найменування суду, який обрав вказаний запобіжний захід.
Статтею 61 Мінської конвенції «Про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах» від 22.01.1993р., передбачено, що особа, видача якої потрібна, за клопотанням може бути узята під варту і до одержання вимоги про видачу. У клопотанні повинно бути посилання на постанову про узяття під варту або на вирок, що вступив у законну силу, і вказівка на те, що вимога про видачу буде представлена додатково. Клопотання про узяття під варту до одержання вимоги про видачу може бути передано поштою, телеграфом, телексом або телефаксом.
Слідчий суддя не бере до уваги доводи затриманого та захисника щодо відсутності достатніх доказів для застосування тимчасового арешту відносно ОСОБА_6 , тому що він не вчиняв будь-яких дій , які б містили склад злочину, так як на стадії вирішення питання про застосування тимчасового арешту не надається правова оцінка обставинам кримінального правопорушення, як і не перевіряється законність процесуальних рішень, прийнятих компетентним органом іноземної держави.
Враховуючи вищевикладене, з урахуванням того, що прокурором надано у повному обсязі перелік документів відповідно до вимог ч.4 ст. 583 КПК України, з метою подальшої видачі ОСОБА_6 для притягнення до кримінальної відповідальності за злочини, скоєний на території Російської Федерації, на підставі Мінської конвенції «Про правову допомогу і правові стосунки по цивільним, сімейним і кримінальним справам» від 22.01.1993р., ст. 583 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність застосування до затриманого ОСОБА_6 тимчасового арешту.
Разом з тим, враховуючи, що у слідчого судді на час розгляду клопотання відсутні чіткі дані щодо терміну , на який Московським гарнізонним військовим судом виданий ордер на арешт ОСОБА_6 , застосування тимчасового арешту строком на 40 днів може грубо порушити особисті права та свободи ОСОБА_6 , і тому слідчий суддя приходить до висновку, що відповідно до ч.4 ст.16 Європейської конвенції про видачу правопорушників від 13.12.1957року, тимчасовий арешт слід застосувати на 18 днів .
Керуючись ст.ст.132, 582,583 КПК України,-
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання керівника Котовської місцевої прокуратури Одеської області задовольнити частково.
Застосувати до громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Фалешти Республіки Молдова, тимчасовий арешт строком на 18 діб до надходження запиту про його видачу від компетентних органів Російської Федерації.
Утримувати громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) , ІНФОРМАЦІЯ_1 в Одеській установі виконання покарань (№21) УДПтСУ в Одеській області.
У разі ненадходження запиту про видачу ОСОБА_6 останнього звільнити з-під варти після закінчення строку тимчасового арешту.
Строк дії ухвали слідчого судді становить 18 (вісімнадцять) діб і обчислюється з моменту затримання ОСОБА_6 , тобто з 05.20 г. 22 квітня 2018 року.
Ухвала слідчого судді щодо застосування тимчасового арешту підлягає негайному виконанню після її оголошення.

У задоволенні іншої частини клопотання відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1