Дата документу Справа № 316/1425/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-сс/778/1141/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 316/1425/16-к Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 жовтня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

заявника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Енергодарського міського суду Запорізької області від 19 вересня 2017 року,

в с т а н о в и л а:
ухвалою слідчого судді Енергодарського міського суду Запорізької області від 19 вересня 2017 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 , в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_8 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 31.07.2017 року.

Згідно зі змістом судового рішення, ОСОБА_7 , в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_8 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив скасувати постанову старшого слідчого 2-го відділення СВ Енергодарського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Запорізькій області від 31.07.2017 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001335 від 18.08.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України. Скаргу мотивував тим, що при проведенні досудового розслідування у кримінальному провадженні, розпочатого за заявою скаржника за № 0001335 від 18.08.2016 року, слідчим не вжито заходів для повного і всебічного дослідження обставин справи.

Відмовляючи в задоволенні скарги, слідчий суддя дійшов висновку, що досудове розслідування у справі проведено в обсязі, що на думку суду дозволяє прийняти законне рішення по фактам викладеним заявником.

В апеляційній скарзі апелянт вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою. Зазначає, що в мотивувальній частині ухвали від 19.09.2017 року відсутні будь-які посилання на докази у зв`язку з тим, що судом вони зовсім не досліджувались. Досудовим слідством проведені не всі можливі слідчі дії та не вивчені всі необхідні документи, внаслідок чого висновок про неможливість встановлення винуватої особи є передчасним, а постанова про закриття кримінального провадження такою, яка підлягає скасуванню. Під час закриття кримінального провадження слідчим не виконані вимоги статті 91 КПК України.

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу слідчого судді від 19 вересня 2017 року та постановити нову ухвалу, якою скаргу ОСОБА_7 , в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_9 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження задовольнити повністю.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційної скарги; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вважала ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, у зв`язку з наступним.

Згідно з вимогами ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

За вимогами ст.ст. 110, 370-372 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Ухвала слідчого судді в повній мірі зазначеним вимогам закону не відповідає, оскільки вказана ухвала є невмотивованою.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до положень статей 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.
Згідно із ст. 110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
У свою чергу, слідчий суддя, на якого КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою вчинено злочин, чи повно проведено досудове розслідування, чи всім зібраним доказам надана оцінка.
Проте, обставини, викладені у скарзі, не в повній мірі стали предметом дослідження саме при судовому контролі.
Слідчим суддею встановлено, що слідчим Енергодарського відділу поліції ГУНП України в Запорізькій області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.08.2016 року за №0001335.

Слідчим проведено досудове розслідування у вищезазначеному кримінальному провадженні по фактам викладеним в заяві ОСОБА_10 , за результатами якого винесено оскаржувану постанову від 31.07.2017 року про закриття провадження у справі.

Слідчий суддя зробила висновок, що заявник вказував на вчинення державним виконавцем посадового злочину, однак відповідно до зазначених ним обставин, його вимоги фактично зводились до неправильних, на його думку, розрахунків зі сплати аліментів, колишнім чоловіком його доньки, з яким у нього склалися неприязні відносини.

В ході судового розгляду слідчим суддею встановлено, що матеріали кримінального провадження містять копії виконавчого провадження, тому, на думку слідчого судді, посилання скаржника на необізнаність слідчого щодо стану справ у виконавчому провадженні було безпідставним.

Крім того, допитати ОСОБА_11 та ОСОБА_12 слідчим не надалось можливим з об`єктивних причин, що підтверджується матеріалами справи.

Інші доводи скаржника, на переконання слідчого судді, були направлені на з`ясування обставин щодо нарахування та сплати аліментів, які неодноразово були предметом судового розгляду, в тому числі в ході розгляду скарг заявника на дії працівників ДВС, за результатами чого винесені законні рішення, що набрали законної сили, які не змінені та не скасовані, що, як вбачається з оскаржуваної постанови, враховано слідчим при прийнятті процесуального рішення.

Відтак, з точки зору слідчого судді, досудове розслідування у справі було проведено в обсязі, що, на думку суду, дозволяє прийняти законне рішення по фактам, викладеним заявником.

Так, у своїй скарзі адвокат ОСОБА_8 , так само як і в апеляційній скарзі, зазначав, що постанова про закриття кримінального провадження є необґрунтованою, оскільки слідчим не були виконані усі необхідні слідчі дії для проведення повного об`єктивного розслідування провадження, не допитані ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , в постанові були відсутні посилання на конкретні слідчі дії як на доказ, який міг би спростувати, що в діях ОСОБА_14 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

Проте, обґрунтування висновків слідчого судді, на переконання колегії суддів, в повній мірі не мають обґрунтування спростувань доводів скаржника, які були зазначені в скарзі на постанову про закриття кримінального провадження, з огляду на це ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, що відповідно до положень ст. 407 КПК України покладає на суд апеляційної інстанції обов`язок постановлення нової ухвали.
Розглядаючи по суті скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах заявника ОСОБА_7 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 31.07.2017 року, колегія суддів приходить до висновку, що в її задоволенні слід відмовити, з огляду на наступне.

ОСОБА_7 звернувся із заявою про кримінальне правопорушення, у якій зазначалося, що службова особа Енергодарського державної виконавчої служби всупереч інтересам служби, зловживаючи службовим становищем, не здійснила належним чином розрахунок заборгованості за виконавчим листом 2-1242 від 19.07.2010 року на користь ОСОБА_15

18.08.2016 року за вказаним фактом слідчим СВ Енергодарського ВП було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0001335.

В рамках вказаного кримінального провадження у якості свідків були допитані ОСОБА_7 (заявник та представник ОСОБА_15 ), ОСОБА_14 (державний виконавець, особа на яку ОСОБА_7 вказував як на ту, що вчинила кримінальне правопорушення), ОСОБА_16 (державний виконавець, у якої перебувало зведене виконавче провадження після його передачі від ОСОБА_14 ). Слідчим в рамках досудового розслідування були долучені копії виконавчих проваджень і судових рішень, що стосуються оскарження ОСОБА_7 розрахунків державного виконавця.

Зі змісту заяви ОСОБА_10 і його показів в якості свідка випливало, що на примусовому виконанні у відділі ДВС знаходиться зведене виконавче провадження примусового виконання виконавчих листів №2-1241 від 19.07.2010 року та №2-1242 від 13.07.2010 року. На переконання заявника, державний виконавець ОСОБА_14 здійснила незаконний розрахунок заборгованості. Вважав рішення судів, які не встановили порушень ОСОБА_14 , неправильними.

Зі змісту показів ОСОБА_14 випливало, що з жовтня 2014 року у неї на виконанні перебувало зведене виконавче провадження з примусового виконання виконавчих документів (№ 2-1241 від 13.07.2010 року та № 2-1242 від 19.07.2010 року) про стягнення з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_15 (інтереси якої представляє ОСОБА_17 ) аліментів. Боржник за вказаними виконавчими документами певний час проживав та працюй па території Російської Федерації, де з його заробітної плати здійснювалось утримання грошових коштів на сплату аліментів. Одночасно на виконанні у Кам`янсько-Дніпровському РВ ДВС перебувало виконавче провадження про стягнення аліментів з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_15 .

Також, ОСОБА_14 пояснила, що за період перебування виконавчого провадження у неї на виконанні, до неї неодноразово звертався ОСОБА_7 із зверненнями стосовно проведення розрахунку заборгованості, у тому числі, за виконавчим листом № 2-1242 від 19.07.2010 року.

У квітні 2016 року зазначене зведене виконавче провадження ОСОБА_14 передано для примусового виконання державному виконавцю ОСОБА_16 , оскільки їй заявлений відвід представником стягувача ОСОБА_7 .

Питання законності розрахунку заборгованості та дій державного виконавця у частині правильності проведення розрахунку було предметом судового розгляду. 12.11.2015 року ОСОБА_14 підготовлено та направлено на адреси ОСОБА_7 та боржника ОСОБА_12 розрахунок заборгованості. Однак, ОСОБА_7 не погодився із вказаним розрахунком та від імені ОСОБА_15 , оскаржив дії державного виконавця у цій частині до Енергодарського міського суду.

Місцевим судом за наслідками розгляду справи не було встановлено порушень у діях державного виконавця ОСОБА_14 щодо розрахунку заборгованості за виконавчим листом № 2-1242 від 19.10.2010 року. Ухвала місцевого суду була залишена без змін ухвалами судів вищих інстанції.

У подальшому, з урахуванням того, що ОСОБА_18 досягла трирічною віку (08.05.2012 року) та з урахуванням того, що заборгованість виконавчим документом № 2-1242 від 19.07.2010 року відсутня, а також з урахуванням наявності судових рішень, якими не встановлено порушень у діях державного виконавця при проведенні розрахунку заборгованості за цим виконавчим документом, вже державним виконавцем ОСОБА_16 15.04.2016 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Аналогічні покази надала ОСОБА_16 .

Окрім цього, слідчим було встановлено, що за наслідками поданої ОСОБА_7 у 2016 році нової позовної заяви було визначено інший розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_12 , було скасовано розрахунки про відсутність заборгованості за виконавчим листом №2-1242 від 19.07.2010 року, які були здійснені державним виконавцем ОСОБА_14 .

Також слідчим були вжиті заходи щодо встановлення місцезнаходження ОСОБА_12 і ОСОБА_13 для отримання свідчень в рамках вказаного кримінального провадження, однак допитати останніх не виявилося можливим.

Крім того, органом досудового розслідування зроблено висновок, що свідчення ОСОБА_12 і ОСОБА_13 не можуть вплинути на повноту досудового розслідування.

Враховуючи той факт, що державним виконавцем у виконавчому провадженні здійснено оновлений розрахунок заборгованості, з яким погодився ОСОБА_7 , а також з урахуванням того, що питання первинного розрахунку заборгованості та дій державного виконавця у частині правильності розрахунку було предметом розгляду судами різних інстанцій, за рішеннями яких не було знайдено підстав для визнання дій державного виконавця незаконними, слідчим прийнято обґрунтоване рішення про закриття кримінального провадження.

Доводи про те, що слідчим не були проведені всі необхідні слідчі дії, є необґрунтованими, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 223 КПК України, підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Так скаржник і апелянт зазначив, що слідчий не допитав ОСОБА_13 . Вказана обставина, на переконання колегії суддів, не може бути підставою для скасування постанови про закриття кримінального провадження, з огляду на те, що, по-перше, слідчим вживалися заходи щодо отримання свідчень від вказаної особи і, по-друге, у будь-якому разі її покази не можуть суттєво вплинути на повноту досудового розслідування. Аналогічне можна зазначити щодо допиту ОСОБА_12 .

Скаржник також зазначав, що слідчим не перевірені правильність нарахування за виконавчими листами, однак правильність розрахунків за виконавчими листами була встановлена рішеннями судів, які набрали законної сили, тому підстав для повторної перевірки у слідчого не було.

Те ж саме стосується і доводів про необхідність проведення такої слідчої дії як тимчасовий доступ до документів виконавчого провадження, з огляду на факт встановлення правильності дій державного виконавця рішеннями судів.

Окрім цього, кримінальне провадження було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України (відсутність складу злочину), тоді як скаржник вважав що воно необґрунтовано закрито на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України (не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана постанова слідчого, прийнята із всебічним, повним та об`єктивним дослідженням і викладенням усіх обставин провадження, є законною, а доводи, викладені у скарзі на оскаржувану постанову та аналогічні доводи, зазначені у апеляційній скарзі на ухвалу слідчого судді, правильність висновків слідчого не спростовують.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Енергодарського міського суду Запорізької області від 19 вересня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 , в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_8 , на постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 31.07.2017 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні скарги ОСОБА_7 , в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_8 , на постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 31.07.2017 року відмовити.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4