АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/5043/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01 вересня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СУ ГУ НП в м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_9 , та накладено арешт на тимчасово вилучене майно - автомобіль «Bentley Continental GT», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить гр. ОСОБА_6 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши його відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.
Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував наявність правових підстав для накладення арешту, та прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання та накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник власника майна ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на її необгрунтованість, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає про порушення слідчим суддею вимог ст. 172 КПК України та вказує про порушення слідчим суддею строку розгляду даного клопотання.
Також адвокат звертає увагу суду на те, що сторона захисту зверталась до слідчого з клопотаннями про повернення автомобіля, на що отримано лист від 04.09.2017р., в якому зазначено слідчим, що питання про повернення автомобіля буде вирішуватись додатково після проведення експертного дослідження. Додає, що слідчим не вказано про направлення до суду клопотання про арешт автомобіля, а відповідь надана адвокату після постановлення оскаржуваного судового імення. Крім того, апелянт звертає увагу на те, що слідчий був присутній у судовому засіданні, підтримав клопотання та просив його задовольнити.
Одночасно автор апеляційної скарги зазначає, що копію оскаржуваного судового рішення отримано стороною захисту від слідчого 20.09.2017 року, у зв`язку із чим строк, передбачений ст. 395 КПК України, апелянтом не порушено.
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вимоги апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника власника майна задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Так, у відповідності до абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, що в даному випадку мало місце, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Враховуючи, що апелянт в судовому засіданні участі не приймав, копію оскаржуваної ухвалиотримав 20.09.2017 року, апеляційна скарга подана до суду 05.09.2017 року, пятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді апелянтом не порушено, а тому і не підлягає поновленню.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.
При апеляційному розгляді встановлено, що у даному кримінальному провадженні слідчим суддею обґрунтовано застосовано такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна та правильно визначені правові підстави для цього.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, у провадженні СУ ГУНП у місті Києві перебувають матеріали кримінального провадження № 0000910, відомості про яке 27.08.2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань по факту дорожньо-транспортної події, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Слідчий СУ ГУНП в м. Києві ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_9 , звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно - автомобіль «Bentley Continental GT», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить гр. ОСОБА_6 , яке ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01 вересня 2017 року задоволено.

Жодних об`єктивних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів законність прийнятого слідчим суддею рішення колегія суддів в матеріалах судової справи по розгляду клопотання по накладенню арешту не вбачає, оскільки покладені в основу ухвали слідчого судді мотиви, що стали підставою для задоволення клопотання прокурора, слід визнати обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги такими, що не заслуговують на увагу колегії суддів і не ґрунтуються на законі, виходячи з наступного.
КПК України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер.
Отже, якщо закон визначив, що клопотання слідчого про накладення арешту повинно відповідати вимогам ст. 171 КПК України, то слідчий повинен неухильного їх дотримуватися.
Так, згідно ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.
Вказана норма також узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Задовольняючи клопотання слідчого про арешт майна, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення слідчого та, прийшов до правильного висновку, що клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України та містить достатньо правових підстав для його задоволення.
З огляду на вищенаведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно зазначене в клопотанні, з метою забезпечення збереження речових доказів.
Зважаючи на вищезазначене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно зазначене в клопотанні слідчого, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності.
Підстав сумніватися в співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження у колегії суддів не виникає.
Посилання апелянта на те, що розгляд клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна відбувся без повідомлення власника майна заслуговують на увагу, з урахуванням вимог ст. 172 КПК України, проте не тягнуть за собою скасування оскаржуваного судового рішення, з огляду на положення ст. 173 КПК України, яка містить перелік підстав для скасування і до яких наведена підстава не належить.
Крім того, необхідним буде відмітити, що відповідно до представлених в апеляційний суд матеріалів, власник майна, на яке слідчий просить накласти арешт, повідомлений слідчим про день, час та місце розгляду даного клопотання (а.с.13,14,15).
Твердження представника власника майна про те, що сторона захисту зверталась до слідчого з клопотаннями про повернення автомобіля, на що отримано лист, в якому не вказано про направлення до суду клопотання про арешт автомобіля, слід визнати непереконливими, оскільки дані обставини, відповідно до вимог чинного КПК України, не є предметом розгляду у даному судовому засіданні.
Крім того, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення і посилання адвоката на участь у судовому засіданні суду першої інстанції слідчого, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 172 КПК України.
Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170 173 КПК України, наклав арешт на тимчасово вилучене майно - автомобіль «Bentley Continental GT», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить гр. ОСОБА_6 , з метою забезпечення збереження речових доказів, врахувавши при цьому і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, та забезпечивши своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому вимоги апелянта щодо необґрунтованості ухвали слідчого судді, слід визнати непереконливими.

За таких обставин, ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою.

Враховуючи встановлені обставини та відповідні їм правовідносини, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01 вересня 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого СУ ГУ НП в м. Києві ОСОБА_8 та накладеноарешт на тимчасово вилучене майно - автомобіль «Bentley Continental GT», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить гр. ОСОБА_6 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною його відчуження, розпорядження та користування, залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4