Справа № 520/2986/18
Провадження № 1-кс/520/918/18
УХВАЛА
16.03.2018 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність посадових осіб прокуратури Одеської області, -

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшла скарга ОСОБА_4 в якій він просить зобов`язати співробітника прокуратури Одеської області ОСОБА_5 внести відомості до ЄРДР за його заявою № 712 від 09.02.2018 року, а також розглянути скаргу в його відсутність.
В судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення скарги.
Ознайомившись з матеріалами скарги, вислухавши думку прокурора, приходжу до наступного.
У статті 303 КПК України визначено порядок оскарження бездіяльності, яка може полягати, зокрема, в бездіяльності прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 214 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Тобто в цих статтях КПК України йдеться про внесення до ЄРДР саме таких відомостей, які містять дані про кримінальне правопорушення.
Частина п`ята ст.214 КПК України конкретизує зміст таких відомостей, вказуючи, що вони обов`язково повинні містити, зокрема: короткий зміст обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення, тощо.
Заявник ОСОБА_4 в якості даних, які, на його думку, свідчать про скоєння слідчим суддею кримінального правопорушення вказує лише на ухвалення слідчим суддею процесуального рішення, з яким він не згоден, яке, як він вважає, не відповідає вимогам закону, і тому, на його думку, є неправосудним. Тобто наведені ОСОБА_4 дані стосуються суто процесуальної діяльності і рішення судді.
Наведені в заяві ОСОБА_4 дані про скоєння злочину, передбаченого ст.375 КК України, не місять фактичних відомостей чи посилання на обставини, які б свідчили про завідому неправосудність ухвали слідчого судді, а обставини, викладені у заяві, не охоплюються поняттям злочину, визначеному у ст.11 КК України.
Тому заява ОСОБА_4 № 712 від 09.02.2018 року за своїм змістом, не може бути визнаною такою, що містить дані про кримінальне правопорушення, вчиненого суддею, виходячи також з наступного.
За змістом рішення Конституційного суду України від 30.06.2009р. №16-рп/2009; постанов Пленуму Верховного суду України від 13.06.2007р. №8; від 12.06.2009р. №6; від 04.06.2010р. №6, положень КПК України, тощо, виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оцінка процесуальним діям судді може даватись тільки судами апеляційної або касаційної інстанції, і не може даватися будь якими іншими органами.
Крім того, як вбачається з Конституційного подання Пленуму Верховного суду України до КСУ щодо офіційного тлумачення сполучення слів «як неправосудного», ужитого в частині четвертій статті 62 Конституції України, зазначене поняття не дістало конкретизації в поєднанні з поняттями «незаконність» і «необґрунтованість» у жодному законодавчому акті України, а це є ризиком порушення прав громадян на справедливий судовий захист і гарантій незалежності суддів під час здійснення ними правосуддя.

Як зазначається у Пленумі, ототожнення поняття «неправосудність» із поняттям «незаконність» та/або «необґрунтованість» призведе до того, що всі судові рішення, які були скасовані судами апеляційної чи касаційної інстанцій, у тому числі рішення, у яких суд помилково чи передчасно, однак за відсутності грубої недбалості чи злочинного наміру, дійшов певних висновків і які вплинули на ухвалення ним рішення, повинні визнаватися неправосудними. Проте зазначене суперечить конституційно-правовим засадам існування правосуддя в цілому.

Крім того, таке тлумачення необхідно з метою, зокрема, недопущення втручання в здійснення суддею його функцій особами, які незадоволені прийнятим рішенням.

Відповідно до пункту 66 Рекомендацій СМ/Кес (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів установлено, що тлумачення суддями закону, оцінювання фактів та доказів не повинно бути приводом для цивільної або дисциплінарної відповідальності, за винятком випадків злочинного наміру чи грубої недбалості. Викладене підкреслює необхідність чіткого розмежування понять «неправосудність», «незаконність» та/або «необґрунтованість» задля досягнення мети захисту суддів від необґрунтованого обвинувачення.
Отже, жодна особа не може нести відповідальності за злочин, склад якого не конкретизований у кримінальному законі.

Проте, згідно до змісту Узагальнення ВССУ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування», якщо зі звернення особи вбачається, що вона порушує перед органом досудового розслідування питання про вчинення кримінального правопорушення, ініціюючи здійснення ним дій, визначених КПК, то навіть за умови, що результати аналізу наведених особою відомостей свідчать про відсутність ознак складу злочину, такі відомості мають бути внесені до ЄРДР з подальшим закриттям кримінального провадження відповідно до ст. 284 КПК України.
На підставі викладеного, зважаючи на вказану позицію ВССУ, вважаю, що необхідним зобов`язати відповідних посадових осіб прокуратури Одеської області розглянути заяву ОСОБА_4 № 712 від 09.02.2018 року, та прийняти рішення відповідно до вимог ст.214 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.303, 304 і 372 КПК України, -
УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_4 задовольнити.
Визнати бездіяльність посадових осіб прокуратури Одеської області щодо не розгляду заяви ОСОБА_4 № 712 від 09.02.2018 року- незаконною.

Зобов`язати відповідних посадовихосіб прокуратури Одеської області розглянути заяву ОСОБА_4 № 712 від 09.02.2018 року та прийняти рішення відповідно до вимог ст.214 КПК України.
Ухвала, згідно до вимог ст.309 КПК України, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1