В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 вересня 2017 року
Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,при секретарі ОСОБА_2 ,за участю прокурора ОСОБА_3 ,потерпілої ОСОБА_4 ,представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 ,обвинуваченого ОСОБА_6 ,захисника ОСОБА_7 ,розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця м.Запоріжжя,громадянина України,з середньою спеціальною освітою,неодруженого,працює торговим представником в ДП «Сервіс Столиця»,зареєстрований та мешкає в АДРЕСА_1 ,раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ст.286 ч.1 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
23.09.2016 р.приблизно о 08.10 год.водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем « ВАЗ 21099» реєстраційний номер НОМЕР_1 ,здійснював рух по проїзній частині вул.Карпенка-Карого з боку вул.Магістральної в напрямку вул.Виробничої в м.Запоріжжі.
В цей час пішохід ОСОБА_4 ,знаходячись біля будинку № 32 по вул.Карпенка-Карого в м.Запоріжжі,почала перетинати проїзну частину вул.Карпенка-Карого,рухаючись зліва-направо,по ходу руху автомобіля під керуванням водія ОСОБА_6 .
Водій ОСОБА_6 ,маючи об*єктивну можливість виявити пішохода,що почав перетин проїзної частини,діючи в порушення п.12.3 Правил дорожнього руху України,затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р.№ 1306(із змінами),де сказано: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди,яку водій об*єктивно спроможний виявити,він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об*їзду перешкоди»,своєчасно заходів для зменшення швидкості руху керованого ним транспортного засобу не застосував,внаслідок чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 передньою лівою частиною кузова керованого ним автомобіля.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_4 згідно висновку експерта № 4260М від 31.10.2016 р.були спричинені тілесні ушкодження,а саме:закритий лінійний перелом бічних частин крижів справа на рівні S1-S2,осколковий перелом лонної кістки біля западини з переходом на її передню стінку,осколковий перелом правої сідничної кістки зі зміщенням кісткових фрагментів,передньої стінки лівої западини з переходом лінії перелому на ліву лонну кістку без зміщення кісткових фрагментів,які кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості,не небезпечні для життя,але які потягли за собою довготривалий розлад здоров*я,більше 21 дня.
Забій головного мозку легкого ступеня,закритий перелом решіткової кістки справа з розвитком посттравматичного фроніта,забій м*яких тканин в правій тім*яній області,садна в області правої щоки,закритий перелом акроміального кінця лівої ключиці,8-го ребра справа по лінії лопатки у сукупності кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості,які не є небезпечними для життя,але такими,що спричинили довготривалий розлад здоров*я,більше 21 дня.
Рана в області лівої гомілки кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження,що спричинили короткочасний розлад здоров*я.
Садна в області лівої гомілки кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.
Згідно висновку експерта № 783/16 від 25.10.2016 р.,порушення водієм ОСОБА_6 вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з подією ДТП та наслідками,що настали.Водій ОСОБА_6 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода шляхом своєчасного зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення винуватим себе не визнав.
Пояснив,що 23.09.2016 р.приблизно о 08.00 год.керуючи автомобілем «ВАЗ 21099» реєстраційний номер НОМЕР_1 ,він із швидкістю приблизно 60 км/год.здійснював рух по проїзній частині вул.Карпенка-Карого з боку вул.Магістральної в напрямку вул.Виробничої в м.Запоріжжі,в умовах похмурної погоди,із ввімкненим світлом фар.При наближенні до буд.32 по вул.Карпенка-Карого вздовж правого узбіччя був припаркований автомобіль,який він об*їжджав,при цьому на бордюрі зліва по ходу руху автомобіля на відстані 25-30 м.помітив людину.Повертаючись у свою смугу руху після об*їзду перешкоди,перевів погляд на прилеглу дорогу,а коли знаходився приблизно посередині проїзної частини,побачив,що пішохід-жінка похилого віку раптово вийшла на проїзну частину та почала бігом її перетинати зліва-направо по ходу руху його автомобіля,дійшла до середини дороги,на кілька секунд заметушилася,а в останню мить продовжила рух по проїзній частині.Вжитими ним заходами гальмування та зміни напрямку руху він не зміг уникнути зіткнення та в останню мить наїхав на пішохода, після чого зупинився і викликав жінці «швидку».
Вважає,що за умови вологого дорожнього покриття та гальмування по бруду,що знаходився на проїзній частині,передні колеса автомобіля заблокувало та він після натискання на гальма рухався юзом,тому не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода,яка перетинала проїзну частину у невстановленому місці,у швидкому темпі.Просив виправдати його за відсутністю в його діях складу злочину.
Всебічно вивчивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів-з точки зору достатності та взаємозв*язку, суд прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні вказаного вище злочину, виходячи з наступного.
Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні показала,що 23.09.2016 р.приблизно о 08.00 год.вона у власних справах як пішохід рухалася по вул.Карпенка-Карого в м.Запоріжжі,біля будинку № 32 мала намір перейти через проїзну частину,далі по цій вулиці наявний пішохідний перехід,до якого вона не дійшла.Подивившись ліворуч,пропустила 3 машини,справа машин не було,вона потихеньку почала перетинати проїзну частину,інших обставин не пам*ятає.Погода у день ДТП була тепла,сонячна,без опадів,вона була одягнена у яскраве пальто,через що здалеку помітна на проїзній частині.В процесі досудового розслідування від слідчого їй стало відомо,що її збила машина під керуванням обвинуваченого.Не оспорюючи те,що вона переходила проїзну частину у невстановленому місці,наполягала на своїй невинуватості у ДТП.
Згідно протоколу огляду місця події від 23.09.2016 р.з фототаблицею,за участю водія ОСОБА_6 оглядалася ділянка місцевості від вул.Магістральної в напрямку вул.Карпенка-Карого до вул.Виробничої в м.Запоріжжі, де стався наїзд на пішохода,огляд проводився в умовах ясної сонячної погоди без опадів,при температурі повітря +10*С.Встановлено,що автомобіль «ВАЗ 21099» р.н. НОМЕР_1 в кузові зеленого кольору має пошкодження у вигляді розбитої лівої передньої фари,має вм*ятину на капоті в передній частині та деформацію капоту у верхній частині,біля лобового скла,зірвані двірники,відлущення ЛФП в місці вм*ятини,праве дзеркало заднього виду розбите.На проїзній частині відобразився слід правих передніх коліс автомобіля до наїзду на пішохода,слід проходить по пиловому насипу,довжина сліду до місця наїзду 16,6 м.,наявний слід наїзду на бордюр у місці закінчення сліду гальмування.На місці події наявні осипи скла та фарби автомобіля,очевидцем ДТП є ОСОБА_8 (а.с.99-106,108-111)
Додатком до протоколу огляду місця події є схема ДТП,на якій зафіксовані місце наїзду на пішохода на відстані 2 м.від правого краю проїзної частини вул.Карпенка-Карого по ходу руху автомобіля під керуванням ОСОБА_6 ,розташування автомобіля на проїзній частині після ДТП,осип скла та фарби на дорожньому покритті(а.с.107)
Відповідно до протоколу огляду транспортного засобу від 23.09.2016 р.,автомобіль «ВАЗ 21099» р.н. НОМЕР_1 має пошкодження:розбита передня ліва фара,зім*ято капот(а.с.114)
Постановою слідчого від 23.09.2016 р.автомобіль «ВАЗ 21099» р.н. НОМЕР_1 визнаний речовим доказом по кримінальному провадженню(а.с.113)
Під час додаткового огляду місця події з його участю, ОСОБА_6 вказав траєкторію руху пішохода на проїзній частині,місце наїзду на пішохода,темп руху пішохода,а також місце розташування припаркованого автомобіля,який він об*їжджав перед ДТП,для визначення видимості пішохода на проїзній частині,про що був складений протокол із схемою та фототаблицею(а.с.124-129 )
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показала,що вона працює двірником,до дільниці її обслуговування належить вул.Карпенка-Карого в м.Запоріжжі.23.09.2016 р.приблизно о 08.00 год.в умовах ясної погоди при сухій проїзній частині вона прибирала тротуар біля будинку № 19 по вул.Карпенка-Карого в м.Запоріжжі,почула звук гальмування автомобіля,через що звернула увагу на проїзну частину вул.Карпенка-Карого,де побачила легковий автомобіль зеленого кольору та жінку похилого віку.Жінка встигла пройти половину проїзної частини,коли її збила машина.Наїзд відбувся не на пішохідному переході,яких поблизу є кілька,жінка як пішохід перетинала проїзну частину у невстановленому місці.Водій автомобіля намагався уникнути наїзду,майже заїхав на бордюр,а після наїзду викликав швидку.В процесі досудового розслідування з її участю проводився слідчий експеримент,де вона під секундомір кілька разів показувала темп руху жінки-пішохода,що фіксувалося слідчим.
При проведенні слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_8 ,остання пояснила,що в районі буд.32 по вул.Карпенка-Карого в м.Запоріжжі в світлий час доби,без опадів,при сухому дорожньому покритті,стався наїзд на пішохода,місце наїзду було зафіксовано в ході огляду місця події 23.09.2016 р.,з чим свідок ОСОБА_8 погодилась.Свідок показала,що пішохід йшла перпендикулярно місцю наїзду,місце виходу на проїзну частину також перпендикулярне місцю наїзду.Темп руху пішохода був швидкий крок,коли водій почав сигналити,пішохід дещо видно злякалася,проте не зупинилася,а продовжила рух у такому ж темпі.На експериментальному відрізку був зафіксований час,за який пішохід долала відстань у 5 м.,про що був складений протокол(а.с.120-123)
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показав,що 23.09.2016 р.вранці він знаходився на вул.Листопрокатній,що розташована перпендикулярно до вул.Карпенка-Карого в м.Запоріжжі,за 4-5 м.від повороту на цю вулицю почув звук гальмування,удар та крики,коли вийшов із-за рогу,побачив,що на вул.Карпенка-Карого стоїть машина,на асфальті лежить жінка у червоному пальті,чекав біля неї на «швидку».
Згідно висновку експерта № 4260М від 31.10.2016 р.у потерпілої ОСОБА_4 були виявлені тілесні ушкодження,а саме:закритий лінійний перелом бічних частин крижів справа на рівні S1-S2,осколковий перелом лонної кістки біля западини з переходом на її передню стінку,осколковий перелом правої сідничної кістки зі зміщенням кісткових фрагментів,передньої стінки лівої западини з переходом лінії перелому на ліву лонну кістку без зміщення кісткових фрагментів,які кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості,не небезпечні для життя,але які потягли за собою довготривалий розлад здоров*я,більше 21 дня.
Забій головного мозку легкого ступеня,закритий перелом решіткової кістки справа з розвитком посттравматичного фроніта,забій м*яких тканин в правій тім*яній області,садна в області правої щоки,закритий перелом акроміального кінця лівої ключиці,8-го ребра справа по лінії лопатки у сукупності кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості,які не є небезпечними для життя,але такими,що спричинили довготривалий розлад здоров*я,більше 21 дня.
Рана в області лівої гомілки кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження,що спричинили короткочасний розлад здоров*я.
Садна в області лівої гомілки кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.
Ці ушкодження виникли від дії тупих предметів і могли утворитися в результаті удару виступаючими частинами автомобіля,що рухається,з наступним падінням на дорожнє покриття.
Давність виникнення тілесних ушкоджень не протирічить строку,зазначеному у матеріалах справи(а.с.115-119)
Як встановлено висновком експерта № 783/16 від 25.10.2016 р.,у даній дорожній ситуації водій ОСОБА_6 ,повинен був керуватися вимогами п.12.3,12.4,12.9 Правил дорожнього руху України,порушення водієм ОСОБА_6 вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з подією ДТП та наслідками,що настали.Водій ОСОБА_6 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода шляхом своєчасного зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу(а.с.132-139)
В судовому засіданні експерт ОСОБА_10 підтвердив висновок № № 783/16 від 25.10.2016 р.та для його роз*яснення показав,що при призначенні даної експертизи слідчий вказав різний стан дорожнього покриття-сухе та вологе,тому експертне дослідження проводилось за варіантами.
За варіантом,що ДТП сталося на сухому дорожньому покритті,водій ОСОБА_6 порушив як швидкісний режим руху в населеному пункті,так і мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода шляхом своєчасного зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу.
За варіантом,що ДТП сталася на вологому дорожньому покритті,водій ОСОБА_6 за двома варіантами мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода шляхом своєчасного зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу.Така технічна можливість у водія ОСОБА_6 відсутня лише за одним варіантом,якщо ДТП сталася на вологому дорожньому покритті і темп руху пішохода на проїзній частині складав 3 секунди.
При проведенні дослідження експертом були взяті до уваги вихідні дані та механізм ДТП,встановлені органом досудового розслідування,темп руху пішохода визначався за результатами проведення слідчого експерименту.
Зміна дорожньої обстановки,в тому числі,вихід пішохода на проїзну частину,зобов*язує водія негайно вжити заходів своєчасного зменшення швидкості, аж до повної зупинки транспортного засобу, з моменту виникнення небезпеки для руху.
Дії пішохода,яка вийшла на проїзну частину у невстановленому місці,експертом не оцінювались,оскільки це не потребує спеціальних знань.
Досліджені в судовому засіданні докази логічні,послідовні,не містять протиріч,переконливі як кожен окремо,так і їх сукупність у взаємозв*язку.
Жоден із них не спростований,містить інформацію щодо предмету доказування,схожих неоспорюваних чітких і узгоджених між собою презумпцій факту.
Судом не встановлено таких обставин,які ставили б під сумнів показання допитаних в судовому засіданні потерпілої та свідків,так само не надано суду доказів,що їх спростовують. Репутація цих осіб не дискредитована,довіра до їх показань не підірвана,мотивів можливої нечесності як приводу для обмовляння обвинуваченого захистом не доведено.
В судовому засіданні обвинувачений скористався правом допитати цих осіб ,що відповідає вимогам п.1, підп. «d»п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,із забезпеченням йому можливості надати аргументи на спростування їх показань,однак жодних об*єктивних даних для того,щоб ставити їх під сумнів,суд не встановив.
Показання потерпілої та свідків повністю узгоджуються зі змістом інших доказів,якими є висновки експертів,протоколи слідчих дій,речовий доказ.
За таких обставин,суд приймає до уваги при ухваленні вироку показання потерпілої,свідків,речовий доказ,досліджені висновки експертів як докази винуватості ОСОБА_6 .
При їх оцінці суд дійшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину,що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом»,який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 та ч. 4 ст. 17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема,у рішенні у справі «Коробов проти України».
Захист оспорював допустимість як доказу протоколу огляду місця події та похідного від нього висновку експерта № 783/16 від 25.10.2016 р.
Свою позицію захисник грунтує на тому,що в схемі ДТП до протоколу огляду місця події від 23.09.2016 р.місцем події вказана адреса АДРЕСА_2 ,що не відповідає фактичним обставинам справи.З цих підстав захисник вважає,що ця процесуальна дія вчинена з порушенням норм процесуального права і всі докази,що отримані під час проведення такої слідчої дії і в подальшому використані як вихідні дані при експертному дослідженні, є недопустимими.
Проте суд критично ставиться до таких заперечень з боку захисту,виходячи з наступного.
За змістом рішення Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року,визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.
В рішеннях Європейського суду з прав людини по справах «Гефген проти Німеччини» від 30.06.2008 р.,»Яременко проти України» від 30.04.2015 р.викладена концепція,сенс якої зводиться до того,що якщо джерело доказів (»дерево»)є недопустимим,то всі докази,отримані за його допомогою(«плоди»)будуть такими ж.
Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Частина 1 ст. 92 КПК України передбачає, що обов`язок доказування вказаних обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим кодексом випадках, - на потерпілого.
Статтями 7, 22 КПК України передбачено, що однією із засад кримінального судочинства є змагальність сторін та свобода у поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
В статі 87 КПК України зазначено, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: 1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; 3) порушення права особи на захист.
Докази, передбачені цією статтею, повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду, крім розгляду, якщо вирішується питання про відповідальність за вчинення зазначеного істотного порушення прав та свобод людини, внаслідок якого такі відомості були отримані.
У п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997р. № 7 «Про посилення судового захисту прав та свобод людини і громадянина», наголошено на тому, що згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом. У зв`язку з цим судам при розгляді кожної справи необхідно перевіряти, чи були докази, якими органи досудового слідства обґрунтовують висновки про винність особи у вчиненні злочину, одержані відповідно до норм КПК. Якщо буде встановлено, що ті чи інші докази були одержані незаконним шляхом, суди повинні визнавати їх недопустимими і не враховувати при обґрунтуванні обвинувачення у вироку.
Відповідно до роз*яснень п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а також на доказах, одержаних незаконним шляхом. Докази повинні визнаватись такими, що одержані незаконним шляхом, наприклад, тоді, коли їх збирання й закріплення здійснено або з порушенням гарантованих Конституцією України прав людини і громадянина, встановленого кримінально-процесуальним законодавством порядку, або не уповноваженою на це особою чи органом, або за допомогою дій, не передбачених процесуальними нормами.
В судовому засіданні встановлено,що ДТП сталася по вул.Карпенко-Карого в м.Запоріжжі на проїзній частині,що розташована напроти будинку № 32 .
Ці ж обставини прокурор вважає доведеними та виклав в обвинуваченні ОСОБА_6 .
Під час огляду місця події слідчим було встановлено місце наїзду на пішохода на проїзній частині вул.Карпенка-Карого,до якої праворуч примикають буд. АДРЕСА_3 ,про що зазначено у відповідному протоколі та ілюстраційних таблицях до нього.
Схема ДТП містить посилання на те,що є додатком до протоколу огляду місця події від 23.09.2016 р.по АДРЕСА_2 .
Відповідно до ст. 104 КПК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, хід і результати проведення процесуальної дії фіксуються у протоколі, який повинен містити відомості про: місце, час проведення та назву процесуальної дії; особу, яка проводить процесуальну дію (прізвище, ім`я, по батькові, посада); всіх осіб, які присутні під час проведення процесуальної дії (прізвища, імена, по батькові, дати народження, місця проживання); інформацію про те, що особи, які беруть участь у процесуальній дії, заздалегідь повідомлені про застосування технічних засобів фіксації, характеристики технічних засобів фіксації та носіїв інформації, які застосовуються при проведенні процесуальної дії, умови та порядок їх використання; послідовність дій; отримані в результаті процесуальної дії відомості, важливі для цього кримінального провадження, в тому числі виявлені та/або надані речі і документи; вилучені речі і документи та спосіб їх ідентифікації; спосіб ознайомлення учасників зі змістом протоколу; зауваження і доповнення до письмового протоколу з боку учасників процесуальної дії.
Відповідно до ст. 105 КПК України, особою, яка проводила процесуальну дію, до протоколу долучаються додатки. Додатки до протоколів повинні бути належним чином упаковані з метою надійного збереження, а також засвідчені підписами слідчого, прокурора, спеціаліста, інших осіб, які брали участь у вилученні таких додатків.
Згідно зі ст. 106 КПК України, протокол під час досудового розслідування складається під час проведення процесуальної дії або безпосередньо після її закінчення. До складу слідчої (розшукової) дії входять також дії щодо належного упакування речей і документів та інші дії, що мають значення для перевірки результатів процесуальної дії.
В судовому засіданні при дослідженні протоколу огляду місця події від 23.09.2016 р.та схеми ДТП як додатку до нього встановлено,що за формою та змістом зазначені письмові докази відповідають вимогам процесуального закону.
Технічна описка,допущена у схемі ДТП,як недолік діловодства слідчого не має наслідком недопустимості як доказу протоколу огляду місця події та отриманих під час огляду місця події об*єктивних даних,оскільки жодним чином не вплинула на фіксування результатів процесуальної дії,якими є відомості,належні до цього кримінального провадження.
Огляд місця події проводився в присутності ОСОБА_6 ,за участю понятих,уповноваженою особою,відповідний протокол підписаний всіма учасниками без зауважень,чим вони підтвердили правильність фіксування результатів проведення процесуальної дії.
За таких обставин відсутні передбачені законом підстави для визнання недопустимим доказом протоколу огляду місця події та похідного від нього висновку експерта № 783/16 від 25.10.2016 р.,предметом дослідження якого були встановлені при огляді місця події вихідні дані про обставини ДТП, оскільки вони зібрані у встановленому законом порядку і відповідають вимогам ст.85-86 КПК України, порушень експертом вимог чинного законодавства при складанні висновку,судом не встановлено,а посилання захисту на концепцією «Плоди отруйного дерева» у даній справі незмістовні.
Доводи захисту про невинуватість ОСОБА_6 за варіантом висновку експерта № 783/16 від 25.10.2016 р.,при якому ДТП сталася на вологому дорожньому покритті та при темпі руху пішохода 3 сек.,на висновки суду не впливають,оскільки про такі фактичні обставини ДТП показав лише обвинувачений,без підтвердження його позиції об*єктивними даними.
Натомість,потерпіла та свідки ОСОБА_8 і ОСОБА_9 показали,що ДТП сталася в умовах ясної сонячної погоди,без опадів,на сухому дорожньому покритті,що також зафіксовано на ілюстраційних таблицях до протоколу огляду місця події.
Темп руху пішохода перед ДТП встановлювався при проведенні слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_8 як очевидця ДТП,доказів того,що її показання в цій частині технічно неспроможні,суду не надано.
Довідка Запорізької гідрометеорологічної обсерваторії ,надана захистом,підтверджує відсутність опадів на місці події з 21.09.2016 р.
За таких обставин,суд критично ставиться до показань обвинуваченого про обставини ДТП,які спростовуються сукупністю інших доказів по справі,котрі сумнівів у їх достовірності не викликають,що пояснюється обраною ним позицією захисту у даній справі.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує по ч.1 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою,яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
При призначенні обвинуваченому покарання,суд бере до уваги ступінь суспільної небезпеки вчиненого необережного кримінального правопорушення та враховує відомості про особу обвинуваченого: раніше не судимий,має постійне місце проживання,офіційно працевлаштований,позитивно характеризується за місцем роботи,на обліках у наркологічному диспансері та психіатричній лікарні не перебуває.
Обставин,які пом*якшують або обтяжують покарання обвинуваченого,суд не встановив.
Крім того,суд не може залишити поза увагою дії потерпілої ОСОБА_4 ,яка будучи учасником дорожнього руху-пішоходом,порушила вимоги п.4.7 та 4.10 Правил дорожнього руху України,переходила проїзну частину у невстановленому місці,у небезпечній близькості перед автомобілем,що наближався,що було супутньою причиною ДТП.
З урахуванням всіх цих обставин у сукупності,суд дійшов висновку,що обвинувачений на теперішній час загрози для суспільства не становить, соціально адаптований,підстав очікувати продовження обвинуваченим вчинення правопорушень суд не встановив.
Запропоноване державним обвинуваченим покарання у виді арешту на строк п*ять місяців є занадто суворим,необхідність ізолювати обвинуваченого від суспільства жодним чином не обґрунтована,таке покарання явно не відповідає обставинам справи та особі обвинуваченого.
Доводи представника потерпілої,яка підтримала позицію прокурора у питанні запропонованого ним покарання,зводиться до того,що обвинуваченим не вжито заходів по відшкодуванню шкоди потерпілій особі,однак це є питанням виплати страхового відшкодування та не може бути підставою для ув*язнення обвинуваченого.
Забезпечити виправлення обвинуваченого можливо при призначенні йому основного виду покарання штрафу в розмірі п*ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 8500 (вісім тисяч п*ятсот )гривень,що є необхідним і достатнім обмеженням прав і свобод обвинуваченого з метою захисту суспільства.
Крім того,за обставинами справи суд не вбачає необхідності призначати обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами ,оскільки він раніше до адміністративної відповідальності та кримінальної відповідальності за порушення ПДР України не притягувався,вчинене ним вперше кримінальне правопорушення є необережним,події ДТП сприяла своїми діями і потерпіла особа,яка також порушила ПДР.
Речові докази по справі,яким визнаний автомобіль « ВАЗ 21099» реєстраційний номер НОМЕР_1 ,необхідно залишити обвинуваченому як власнику.
За змістом обвинувального акту,по справі наявні судові витрати на проведення експертизи № 738/16 у розмірі 1055 гр.52 коп., відшкодування яких передбачено ст.118,122 КПК України.
При постановленні обвинувального вироку такі витрати у повному обсязі суд стягує з обвинуваченого у дохід держави.
Цивільний позов залишений без розгляду.
Відносно обвинуваченого під час досудового розслідування запобіжний захід не обирався.
Керуючись ст.368,374,392 КПК України,суд-
З А С У Д И В:
Визнати винуватим ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п*ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 8500 (вісім тисяч п*ятсот )гривень без позбавлення права керування транспортними засобами.
Відповідно до ч.1 ст.26 КВК України обвинувачений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це відповідний суд шляхом представлення документа про сплату штрафу.
Речові докази:
-автомобіль « ВАЗ 21099» реєстраційний номер НОМЕР_1 ,переданий на відповідальне зберігання обвинуваченому,залишити йому за належністю.
Стягнути з ОСОБА_6 ,паспорт серія НОМЕР_2 ,виданий 18.03.1991 р.Ленінським РВ УМВС в Запорізькій області,у дохід держави судові витрати на проведення судової експертизи № 783/16 від 25.10.2016 р. у розмірі 1055 (одна тисяча п*ятдесят п*ять)гривень 52 копійки.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів після його проголошення.
Учасники кримінального провадження мають право отримати копію вироку негайно після його проголошення,особам,які не були присутні при проголошенні вироку,його копія не пізніше наступного дня буде направлена поштою.

Суддя ОСОБА_1