Справа № 755/9762/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"16" листопада 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0006527 від 12.05.2017 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого

- у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и в :
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_5 , 11.05.2017, приблизно о 01 годині 30 хвилин в м. Києві по вул. Серафімовича, 12-а, в приміщенні ПП «Інтернет центр «Планета замля», побачив у раніше знайомої ОСОБА_6 мобільний телефон «Lenovo S820», і в цей час у нього виник умисел та заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою.
Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 11.05.2017, приблизно о 01 годині 35 хвилин в АДРЕСА_2 , в приміщенні ПП «Інтернет центр «Планета замля», попросив у ОСОБА_6 вказаний мобільний телефон ніби-то для здійснення телефонного дзвінка, хоча повертати його не збирався. Остання, не маючи підстав не довіряти ОСОБА_5 , добровільно наддала йому телефон. В подальшому, ОСОБА_5 вийшов з приміщення ПП «Інтернет центр «Планета замля», наче б то для здійснення телефонного дзвінка, і, переконавшись, що потерпіла не підозрює про його злочинні наміри, покинув місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись телефоном на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 1500 гривень.

Крім того, 16.05.2017 о 08 годині 00 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем проживання по АДРЕСА_1 , вирішив вчинити крадіждку з квартири.

Реалізцуючи свій злочинний умисел, він підійшов до дверей квартири АДРЕСА_3 , та подзвонив у дзвінок. Йому відкрила потерпіла ОСОБА_4 .. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу ОСОБА_5 попросив у потерпілої поставити мобільний телефон на підразядку, що вона і зробила. Через деякий час, прийшовши за телефоном, ОСОБА_5 під приводом необхідності зайти до туалету та позичити грошові кошти у потерпілої, зайшов до квартири. Після цього, продовжуючи діяти відповідно до свого злочинного умислу, діючи умисно протиправно, повторно з корисливих мотивів, приблизно о 08 годині 30 хвилин 16.05.2017 у коридорі квартири АДРЕСА_3 таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_4 , а саме: шкатулку з золотим кулоном з діамантом, вартістю 2176 грн.16коп., ланцюг з золота, вартістю 619 грн.41 коп., дві сережки з золота, вартістю 1441 грн.43 коп., які виніс з квартири та в подальшому розпорядився ними на всласний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_4 матеріальної шкоди на загальну суму 4237 гривень.

Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням пояснень обвинуваченого, який будучи допитаним в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини їх скоєння, викладені в установочній частині вироку, зокрема в частині часу, місця та способу вчинення, щиро розкаявся у вчиненому.
Останній виразив готовність понести покарання за вчинене у межах своєї вини.
Також, крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення просив суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення цих злочинів, так як повністю погоджується з встановленими обставинами справи.
Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
За таких обставин, суд переконавшись, що учасники процесу вірно розуміють зміст обставин провадження, відсутності сумнівів в добровільності їх позицій, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілої ОСОБА_4 , яка підтвердила обставини вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення щодо часу, місця та способу вчинення, зазнавши, що завдана їй шкода повністю відшкодована, та дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого у відповідності до положень Кримінального Кодексу України,за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, за вище встановлених обставин.

З урахуванням наведеного суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки він своїми умисними діями скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку) повторно; та за ч. 2 ст. 190 КК України, оскільки вчинив заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство) повторно.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень (злочинів), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, обставиною, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має постійне місце реєстрації та проживання, позитивну характеристику за місцем проживання, відсутність зв`язків з антигромадськими елементами, індивідуальні властивості особи: стать, вік, стан здоров`я, родинний стан, спосіб життя (одружений, раніше судимий, офіційно працевлаштований), що свідчить про те, що оточуюча обстановка у сім`ї та побуті, виражає допустимі соціальні зв`язки; ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень (злочинів), а саме: їх класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, конкретні обставини, що характеризують поведінку винної особи до вчинення караного діяння, пов`язані з вчиненням правопорушення, після вчинення діяння та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкцій ст. ст.185, 190 КК України у виді позбавлення волі, з призначенням покарання на підставі ст. 70 даного Кодексу та враховуючи, що останній звільнений 09.12.2016 року на підставі ухвали Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01.12.2016 року умовно-достроково на 1 рік 9 днів, а ці злочини вчинив 11 та 16 травня 2017 року, тобто під час умовно-дострокового звільнення, за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України шляхом їх часткового складання й визначенням остаточно покарання, яке буде більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від не відбутої частини покарання за попереднім вироком.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі, є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому, враховуючи вимоги ст.ст. 131-132, 177, 178 КПК України і дані про його особу, слід визначити у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків з числа регламентованих ч.5 ст. 194 КПК України до набрання вироком законної сили.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд
у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 185, ч. ч. 2 ст. 190 КК України та призначити покарання:
? за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;
? за ч. 2 ст. 190 КК України - у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_5 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
В силу ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання визначеного вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 02 лютого 2011 року, остаточно визначити ОСОБА_5 покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 відраховувати з моменту затримання, в порядку приведення вироку до виконання.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання за адресою: АДРЕСА_1 та покласти на нього обов`язки передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, а саме: не відлучатися із м. Києва без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну до набрання вироком законної сили.
Речові докази: шкатулку з дерева, кулон у вигляді тварини (коня), 4 сережки з металлу білого кольору, шпильку, кулон з діамантом та ланцюгом з білого золота, 2 сережки золоті залишити у власності ОСОБА_4 ; телефон марки «Lenovo S820» в силіконовому чохлі залишити ОСОБА_6 ..
Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва.
Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
С у д д я : ОСОБА_1