АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-сс/796/1169/2018 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія скарга Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
21 лютого 2018 року місто Київ
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 31 січня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні скарги на постанову слідчого Оболонського УП ГУ НП у місті Києві ОСОБА_5 від 17 січня 2018 року та долучені до неї матеріали, -
в с т а н о в и в :
Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 31 січня 2018 року відмовлено в задоволенні скарги захисника - адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого Оболонського УП ГУ НП у місті Києві ОСОБА_5 від 17 січня 2018 року.
Не погодившись зі вказаним рішенням, захисник - адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену ним ухвалу слідчого судді та призначити новий розгляд у цьому ж суді першої інстанції.
На обґрунтування адвокат заявляє про відсутність у слідчого судді ОСОБА_7 повноважень здійснювати правосуддя, акцентуючи увагу на тому, що на посаду судді ОСОБА_7 був призначений Указом Президента України від 12 січня 2007 року строком на п`ять років, отже п`ятирічний строк його повноважень закінчувався 12 січня 2012 року і це мав бути останній день повноважень судді здійснювати правосуддя.
Між тим, постановою Верховної Ради України саме 12 січня 2012 року ОСОБА_7 обрано на посаду судді безстроково, отже, як вважає апелянт, до скінчення встановленого п`ятирічного строку, тобто, за його висновком, незаконно.
При цьому апелянт посилається також на рішення Конституційного Суду України № 14-рп/2001 від 16 жовтня 2001 року; № 3-рп/2011 від 5 квітня 2011 року, відповідно до яких безстроково на посаду судді може бути обрана особа, п`ятирічний термін перебування на посаді професійного судді якої завершився і обиратися на посаду судді можуть тільки судді, у яких закінчився п`ятирічний термін перебування на посаді.
Крім того, апелянт ретельно аналізує конкретні обставини кримінального провадження, які стали підставою для його звернення до слідчого судді, робить висновок про те, що слідчий в протокол допиту свідка ОСОБА_8 вніс завідомо неправдиві відомості , а тому сторона захисту подала слідчому обґрунтоване і вмотивоване клопотання про необхідність ретельної перевірки цих показань шляхом виконання конкретних слідчих дій, в задоволенні якого слідчий необґрунтовано відмовив, вказує на те, що слідчий суддя ці обставини ретельно не дослідив, переконливо своє рішення про відмову в задоволенні скарги не обґрунтував, і це також повинно бути підставою для скасування оскарженої ухвали.
Вивчення апеляційної скарги та долучених до неї відомостей показує, що у відкритті апеляційного провадження належить відмовити з наступних підстав.
Всупереч міркуванням апелянта, суддя ОСОБА_7 , будучи встановленим порядком призначений Президентом України на посаду судді вперше 12 січня 2007 року, і саме з цієї дати починається п`ятирічний строк його повноважень для здійснення правосуддя, 12 січня 2012 року встановленим же порядком був обраний на посаду судді безстроково, тобто саме в день закінчення обов`язкового п`ятирічного терміну перебування на суддівській посаді, що жодним чином не порушує чинні конституційні норми та рішення Конституційного Суду України.
Посилання апелянта на постанову Верховного Суду України від 12 жовтня 2017 року, яка визначила, що у разі, коли слідчим суддею винесено ухвалу, яка не передбачена чинним кримінальним процесуальним законом, не може бути підставою для відмови в перевірці її законності на підставі ч.4 ст. 399 КПК України слушні, але в цьому конкретному випадку застосуванню не підлягають, бо слідчий суддя, діючи в межах своєї компетенції, розглянув по суті скаргу на рішення слідчого про відмову в задоволенні клопотання про проведення низки слідчих дій та відмовив у задоволенні цієї скарги, обґрунтувавши і вмотивувавши своє рішення в оскарженій ухвалі та пославшись на положення ст. ст. 23, 84, 89, 220 КПК України і правильно визнавши при цьому, що оцінка достовірності та допустимості показань свідка може бути дана не слідчим суддею в ході досудового розслідування, а судом за результатами судового розгляду кримінального провадження по суті в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
За таких обставин підстави вважати ухвалу слідчого судді такою, що не передбачена чинним кримінальним процесуальним законом нема.
Отже, оскільки ч.3 ст. 307 КК України прямо передбачає, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову в задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, а в цьому конкретному випадку по суті розглянуто не скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, остільки апелянт оскаржив судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку і саме тому в цьому конкретному випадку, відповідно о ч.4 ст. 399 КПК України, у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою слід відмовити, маючи також на увазі, що під час розгляду та за результатом цього розгляду скарги слідчим суддею не було прийнято судових рішень, які прямо суперечили б положенням чинного КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ч.4 ст. 399 КПК України, -
п о с т а н о в и в :
Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 31 січня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні скарги на постанову слідчого Оболонського УП ГУ НП у місті Києві ОСОБА_5 від 17 січня 2018 року.
Ухвала може бути оскаржена касаційним порядком до суду касаційної інстанції .

Суддя Апеляційного суду міста Києва ОСОБА_9

[1]