Дата документу Справа № 1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-сс/778/1212/17 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 жовтня 2017 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0002966 від 16 серпня 2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, п.12 ч.2 ст.115 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна - адвоката ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:
прокурор прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 жовтня 2017 року, якою частково задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 та накладено арешт на тимчасово вилучене майно у приміщенні кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_9 , під час проведення обшуку 20 вересня 2017 р., а саме: флеш накопичувач «Тгаnscend» об`ємом 2 Гб; флеш накопичувач «Тгаnscend» об`ємом 16 Гб; флеш накопичувач «Silicon Power» об`ємом 16 Гб; предмет, схожий на пістолет, з написом на затворній рамі «АКRЕР 2004 - МАGNUМ» з написом на ствольній коробці « НОМЕР_1 », з порожнім магазином; предмети, схожі на патрони калібру «5,45» з маркуванням на денцях гільз «539x75» у кількості 30 шт., «270x82» у кількості 60 шт.; відро полімерне жовтого кольору; кришки полімерні у кількості 14 шт. У задоволенні іншої частини клопотання слідчого відмовлено.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що надані слідчим матеріали кримінального провадження (витяг з ЄРДР, постанова про визначення слідчої групи, ухвала про дозвіл на обшук, протокол обушку) не посвідчують у повній мірі, що всі вилучені слідчим речі та документи при проведенні обшуку відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. Зокрема, в ухвалі про дозвіл на обшук, якою повністю задоволено відповідне клопотання прокурора, не зазначалося про необхідність вилучення дисків для лазерних систем зчитування, ноутбуку, відеореєстратора, системних блоків комп`ютерів. Поряд із цим, провівши обшук, слідчим не було здійснено огляду вказаних речей на предмет встановлення наявності чи відсутності у них даних, які можуть мати доказове значення у кримінальному провадженні, що регламентовано приписами частини другої статті 100 КПК України. Посилання слідчого на необхідність проведення експертизи даного обладнання нічим не обґрунтовано, слідчому судді не надано відповідної постанови слідчого про призначення експертизи. Тому, посилання слідчого на можливість використання дисків для лазерних систем зчитування, ноутбуку, відеореєстратора, системних блоків комп`ютерів як доказів у кримінальному провадженні не є обґрунтованими, та носять характер припущень. В іншій частині клопотання слідчого є обґрунтованим, зазначене майно може містити на собі сліди кримінального правопорушення та відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, відповідає вимогам ст.98 КПК України.
В апеляційній скарзі прокурор просить вищевказану ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого в повному обсязі. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що речі, вилучені під час проведення обшуку приміщень кафе «Форос» за адресою: м.Запоріжжя, вул.Державіна, буд.№1-Д мають істотне значення для проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, оскільки можуть зберігати на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час досудового розслідування у зв`язку з чим вони підлягають дослідженню в експертних установах. Крім того, слід зазначити, що під час обшуку вказаних приміщень вилучено предмети, які схожі на зброю та патрони і на вказаних носіях інформації, системних блоках, мобільних телефонах та елементах системи відео спостереження можуть зберігатися записи, на підставі яких можливо встановити особу, якій належать вказані предмети.
Згідно з ухвалою, слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з клопотанням про арешт майна, яке було вилучене під час проведення обшуку в межах кримінального провадження, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002966 від 16 серпня 2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, п.12 ч.2 ст.115 КК України.
В обґрунтування клопотання зазначив, що 20 вересня 2017 р. у період часу з 08:07 до 14:38 год. на підставі ухвали слідчого судді проведено обшук приміщень кафе «Форос» за адресою: м.Запоріжжя, вул. Державіна, 1-Д, під час якого було виявлено та вилучено майно. Вилучені речі мають істотне значення для проведення досудового розслідування, оскільки можуть зберігати на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час досудового розслідування, у зв`язку із чим вони підлягають дослідженню у експертних установах.
Заслухавши доповідь судді; прокурора на підтримання апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до вимог ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. У відповідності до вимог ст.16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення ухваленого в порядку, передбаченому КПК.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню. Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно з положеннями ст.ст.94. 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст.1 Першого протоколу Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Органом досудового розслідування не було дотримано зазначених вимог закону, тому колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді на предмет часткового задоволення клопотання.
Відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України, з урахуванням того, що ухвала слідчого судді в частині накладеного арешту на майно в апеляційній скарзі та при апеляційному перегляді не оспорюється, зазначені висновки слідчого судді перевірці не підлягають.
Згідно з вимогами ч.2 ст.170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до вимог ч.2 цієї ж статті, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчий звернувся до слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з клопотанням про накладення арешту на майно, в якому зазначив, що арешт необхідно застосувати з метою забезпечення доказової бази по кримінальному провадженню, оскільки вказане майно відноситься до предметів, що відповідають критеріям, зазначеним у ст.98, ч.2 ст.167 КПК України. Необхідність накладення арешту на зазначене слідчим майно обґрунтовувалось імовірністю отримання відомостей, які могли бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час досудового розслідування, у зв`язку з чим майно підлягає дослідженню в експертних установах.
На підтвердження доводів клопотання прокурором наданий витяг з ЄРДР за №0002966 від 16 серпня 2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, п.12 ч.2 ст.115 КК України, та інші відомості, якими, на думку прокурора, обґрунтовується клопотання.
Разом з тим, перевіривши вказані матеріали, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано звернув увагу на те, що прокурором не додано до клопотання відповідних доказів, які у своїй сукупності об`єктивно підтверджували б викладені в цьому клопотанні обставини та свідчили б про доцільність накладення арешту на вищевказане майно.
Доводи прокурора про необхідність накладення арешту на системні блоки, мобільні телефони, ноутбук, відео реєстратор, диски є необґрунтованим, адже зазначене майно було тимчасово вилучене, але не було здійснено огляд вилучених речей на предмет встановлення даних, які можуть мати доказове значення у кримінальному провадженні, не визнано речовими доказами, в наданих матеріалах відсутня постанова слідчого про визнання вилученого майна речовими доказами.
Посилання прокурора на необхідність проведення експертного дослідження вилученого майна також є необґрунтованим. Під час розгляду клопотання слідчого слідчим суддею та перевірці судом апеляційної інстанції ані слідчим, ані прокурором не було надано постанови про призначення експертизи, тобто не було надано додаткових доказів, які б підтверджували, що зазначене майно дійсно є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, тобто могло зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, та відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, та доказів на необхідність проведення експертних досліджень з вилученим майном.
Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий разом з прокурором звернулись до слідчого судді з клопотанням, яке є не в повній мірі обґрунтованим.
Отже, на думку колегії суддів, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою і відповідає вимогам ст.ст.172,173,370,372 КПК України.
Порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою її скасування, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу прокурора прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 02 жовтня 2017 року, якою частково задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 та накладено арешт на тимчасово вилучене майно у приміщенні кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_9 , під час проведення обшуку 20 вересня 2017 р., а саме: флеш накопичувач «Тгаnscend» об`ємом 2 Гб; флеш накопичувач «Тгаnscend» об`ємом 16 Гб; флеш накопичувач «Silicon Power» об`ємом 16 Гб; предмет, схожий на пістолет, з написом на затворній рамі «АКRЕР 2004 - МАGNUМ» з написом на ствольній коробці « НОМЕР_1 », з порожнім магазином; предмети, схожі на патрони калібру «5,45» з маркуванням на денцях гільз «539x75» у кількості 30 шт., «270x82» у кількості 60 шт.; відро полімерне жовтого кольору; кришки полімерні у кількості 14 шт., залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4