Номер провадження 1-кс/643/2475/17
УХВАЛА
08.11.2017 слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові клопотання про скасування арешту майна, -
Адвокат ОСОБА_3 , яка дії в інтересах ОСОБА_4 , звернулась до суду з клопотанням про скасування арешту майна в обґрунтування якого зазначила, що ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 13.10.2017 накладено, крім іншого, арешт на автомобіль «ВМW 528І», 1996 р.в., шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 , ключі від вказаного автомобіля та свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу серії № НОМЕР_3 .
ОСОБА_4 не має жодного відношення до кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_5 , вилучений автомобіль не є речовим доказом у кримінальному провадженні, не підлягає конфіскації (спеціальній конфіскації), отже останній просить скасувати арешт вказаного вище транспортного засобу, свідоцтва про його реєстрацію та ключі від автомобіля.
До суду адвокат ОСОБА_3 подала заяву про розгляд клопотання про скасування арешту майна у її відсутність, просила його задовольнити.
В наступному, ухвалою слідчого судді Московського ВП ГУНП в Харківській області від 13.10.2017 в тому числі на вказане майно накладений арешт.
Арештований автомобіль згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії № НОМЕР_3 належить ОСОБА_4 , який не є підозрюваним у зазначеному кримінальному провадженні, відомості про його причетність до вчинення кримінального правопорушення відсутні.
Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
В ч. 1 ст. 170 КПК України закріплено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Метою застосування арешту, згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, є забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Враховуючи викладені норми кримінального процесуального закону, фактичні обставини справи, метою накладення арешту на вилучені автомобіль, свідоцтво про його реєстрацію та ключі від нього може бути лише збереження речових доказів та застосування спеціальної конфіскації, разом з тим, не має жодних підстав стверджувати, що вилучений автомобіль відповідає критеріям, зазначеним в ст. 98 КК України, а саме є знаряддям вчинення кримінального правопорушення чи зберіг на собі його сліди.
З підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України, дане майно не підлягає й спеціальній конфіскації, так як остання застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.
Крім того, зі змісту ч. 1 ст. 173 КПК України вбачається, що при вирішенні питання про арешт майна мають бути доведені необхідність такого арешту, наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу.
Беручи до уваги конкретні обставини кримінального правопорушення, його кваліфікацію, класифікацію та наслідки, суд дійшов висновку, що потреба в арешті майна, що не належить особі, за фактом вчинення якою кримінального правопорушення відкрито кримінальне провадження та яка, ймовірно, може набути статусу підозрюваної у кримінальному провадження, відпала.
Жоден з ризиків, а саме приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження, враховуючи можливість передачі транспортного засобу на відповідальне зберігання власнику, відсутній.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що клопотання про скасування арешту майна має бути задоволено в межах заявлених вимог.
Керуючись ст.ст. 170-173, 174, 309, 369-372, 376, 395 КПК України, -
Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1