Справа № 694/1399/17 Провадження №1-кп/694/1/18
В и р о к
Іменем України
10.01.2018 року м. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого: судді ОСОБА_1 ,
за участі: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м, Звенигородка, Черкаської області, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , українця, відносно якого на підставі постанови від 01.06.2010 року Звенигородського районного суду Черкаської області застосовано примусові заходи медичного характеру з лікуванням у психіатричному закладі із звичайним наглядом, на підставі постанови від 19.07.2011 року Звенигородського районного суду Черкаської області застосовано примусові заходи медичного характеру з лікуванням у психіатричному закладі із звичайним наглядом, на підставі постанови від 18.07.2012 року Звенигородського районного суду Черкаської області застосовано примусові заходи медичного характеру з лікуванням у психіатричному закладі із звичайним наглядом, не працюючого, громадянина України, раніше судимого вироком Звенигородського районного суду від 27.10.2017 року за ч. 2 ст.185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі; за ч. 3 ст.185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_4 до відбуття покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 (один) рік. Крім того, цим же вироком застосовано до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку у психіатричному закладі охорони здоров`я за місцем проживання засудженого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 297КК України,
із участю в судовому розгляді:
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 на початку березня 2016 року, у невстановлений слідством день та час в м. Звенигородка, Черкаської області, перебуваючи на території цвинтару, який знаходиться біля вулиці Мічуріна, за допомогою лома, якого приніс з собою, з місця поховання ОСОБА_6 , викрав два металевих швелера довжиною 1,5 м кожен діаметром 50 мм, з місця поховання ОСОБА_7 , викрав три металеві рельси Р-18 довжиною 1,5 м. кожна, столик до могили, лавку до могили, з місця поховання ОСОБА_8 , викрав дві металеві рельси Р-18 довжиною 1,5 м кожна, з місця поховання ОСОБА_9 , викрав П-подібний швелер 15x10 см довжиною 1,5 та П-подібний швелер 10x5 см довжиною 1,5 м. Заволодівши викраденим з місця суспільно-небезпечного діяння зник.
Допитаний в судовому засіданні як обвинувачений ОСОБА_4 визнав всі фактичні обставини, які йому пред`явлено в обвинуваченні, а також пояснив, що вчинив злочин за обставин і у спосіб вказані в обвинувальному акті. Розкаюється за вчинення інкримінованого злочину.
Потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд кримінального провадження без їх участі, вказали, що претензій до обвинуваченого не мають.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень доведена повністю та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 297 КК України як незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на могилі померлого.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого, відшкодування шкоди.
Обставиною, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості, особу винного, який ніде не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, перебуває на обліку у лікаря психіатра.
Разом з тим, в матеріалах кримінального провадження наявна копія висновку судово-психіатричного експерта № 220 з якого вбачається, що ОСОБА_4 виявляє прояви легкої розумової відсталості з помірно-вираженими емоційно-вольовими розладами і соціальною дезадаптацією, через що він також не здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними, не здатний самостійно здійснювати свої процесуальні права і обов`язки при проведенні слідчих дій і розгляді справи в суді (підпадає під дію ст.20 КК України - обмежена осудність). На теперішній час, ОСОБА_4 виявляє легку розумову відсталість, потребує в застосуванні примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Згідно вимог ст.20 КК України, підлягає кримінальній відповідальності особа, визнана судом обмежено осудною, тобто така, яка під час вчинення злочину через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними. Визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.
Згідно ч. 2 ст. 504 КПК України, суд, ухвалюючи вирок, може врахувати стан обмеженої осудності як підставу для застосування примусових заходів медичного характеру.
Крім того, враховуючи конкретні, досліджені в ході судового розгляду обставини справи, особу обвинуваченого, визнання вини та відношення до вчиненого, поведінку після вчинення кримінального правопорушення, думку сторони обвинувачення та обвинуваченого, думку потерпілих висловлену у заявах, суд вважає необхідним призначити покарання в межах санкцій статті за якими обвинувачується ОСОБА_4 у вигляді штрафу.
Суд вважає таке покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Дана позиція також викладена у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання»
Підсудний вчинив злочин, не відбувши покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком, тому остаточне покарання йому призначається з урахуванням положень ст. 72 ч.3 КК України про те, що основні покарання у вигляді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатись певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.
Цивільний позов у справі не заявлявся.
Питання речових доказів суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого за ч. 1 ст. 297 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 нмдг. що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн...
Застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку у психіатричному закладі охорони здоров`я за місцем проживання засудженого.
На підставі ч. 3 ст. 72 КК України покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком., призначене ОСОБА_4 вироком Звенигородського районного суду від 27.10.2017 року, виконувати самостійно.
Речові докази слід низу взуття на гіпсовому зліпку, який знаходиться в камері зберігання речових доказів Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області знищити.
Цивільний позов у справі не заявлявся.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги через Звенигородський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1