Справа № 361/7457/17
Провадження № 1-кп/361/250/18
19 лютого 2018 року м. Бровари
Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого, судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Бровари отримані від прокурора Броварської місцевої прокуратури Київської області матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Гоголів Броварського району Київської області, офіційно не працюючий, не депутата, не інваліда, із середньою освітою, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 27.10.2017р. Броварським міськрайонним судом Київської обл., за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді штрафу 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян,-
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,-
05 грудня 2017 року до Броварського міськрайонного суду Київської області від прокурора Броварської місцевої прокуратури Київської області надійшли матеріали кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, які складаються з обвинувального акта, реєстру матеріалів досудового розслідування, угоди про примирення потерпілого і підозрюваного та розписок про отримання копії обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування.
До ОСОБА_4 ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області був застосований захід у виді тимчасового доступу до речей та документів, що містять охоронювану законом таємницю забезпечення кримінального провадження, інші запобіжні заходи під час досудового розслідування згідно реєстру матеріалів досудового розслідування не застосовувалися.
Відповідно до обвинувального акта встановлено, що 26 вересня 2017 року приблизно о 04 годині 30 хвилин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 , вирішив незаконно, шляхом обману заволодіти мобільним телефоном марки «Huawei» моделі «Y6Pro» IMEI 1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з сім-картою з абонентським номером оператора мобільного зв`язку ТОВ «Астеліт» НОМЕР_3 належним ОСОБА_5 .
В подальшому реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння чужим майном, шляхом обману, усвідомлюючи незаконний характер своїх дій, переслідуючи корисливі мотиви, ОСОБА_4 , підійшов до останнього повідомив йому неправдиву інформацію щодо необхідності здійснення телефонного дзвінку з вказаного телефону, таким чином створивши у ОСОБА_5 , впевненість у безпечності передачі йому мобільного телефону. Після чого ввівши в оману останнього, отримав від ОСОБА_5 вказаний вище мобільний телефон, нібито з метою зателефонувати, таким чином незаконно заволодів ним. Після чого покинув місце скоєння кримінального правопорушення. Розпорядившись мобільним телефоном за власним розсудом, чим завдав ОСОБА_5 , майнової шкоди на загальну суму 3649 грн., 00 коп.
Таким чином, ОСОБА_4 , обвинувачується у заволодінні чужим майном шляхом обману, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
До суду разом з обвинувальним актом надійшла угода про примирення потерпілого та підозрюваного від 28 листопада 2017 року.
У підготовчому судовому засіданні 22 грудня 2017 року обвинувачений ОСОБА_4 та потерпілий ОСОБА_5 підтримали укладену, відповідно до вимог ст. 471 КПК України, угоду про примирення.
Підписуючи зазначену угоду, обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 190 КК України. Майнову шкоду завдану ним внаслідок скоєння злочину в розмірі 5340 грн. ОСОБА_4 зобов`язався відшкодувати повністю.
Виходячи зі змісту даної угоди, потерпілий ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій винної особи за ч. 1 ст. 190 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 190 КК України.
Потерпілий ОСОБА_5 претензій матеріального характеру до ОСОБА_4 немає, оскільки обвинуваченим ОСОБА_4 майнова шкода в розмірі 5340 гривень, що зазначена в угоді про примирення від 28 листопада 2017 року відшкодована добровільно.
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України, як і наслідки її невиконання відповідно до ст. 476 КПК України .
Вислухавши обвинуваченого і потерпілого, які просили затвердити угоду та призначити ОСОБА_4 визначені сторонами вид і міру покарання, думку прокурора про наявність підстав для затвердження угоди про примирення, оскільки її умови відповідають вимогам КК України та КПК України, суд вважає, що укладена
28 листопада 2017 року угода про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 , підлягає затвердженню, виходячи з наступного.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, в підготовчому судовому засіданні суд має право, серед іншого, затвердити угоду.
За змістом п. 1 ч. 1 ст. 468; ч. 3 ст. 469 КПК України, в кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та в кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно зі ст. 12 КК України, інкримінований ОСОБА_4 злочин, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України, відноситься до злочинів невеликої тяжкості, тому в даному кримінальному провадженні може бути затверджена угода про примирення між потерпілим і обвинуваченим.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, характер обвинувачення, передбачені
п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України наслідки укладення й затвердження даної угоди, вид і міру покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди судом; потерпілий ОСОБА_5 розуміє передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КК України наслідки укладення та затвердження угоди про примирення. При цьому укладення угоди про примирення між сторонами є добровільним, тобто здійсненим без застосування насильства, примусу, погроз, внаслідок обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.
Виходячи з кваліфікації кримінального правопорушення, сторони не позбавлені можливості укласти угоду про примирення, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів сторін або інших осіб, обвинувачений беззастережно визнає вину за ч. 1 ст. 190 КК України, взяті на себе за угодою зобов`язання можливі для виконання, а відтак є всі необхідні підстави для затвердження угоди і призначення винній особі узгодженої сторонами міри покарання.
При призначенні покарання суд на виконання вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу ОСОБА_4 , його щире каяття й активне сприяння розкриттю злочину як передбачено ст. 66 КК України обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутність передбачених ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання винної особи.
За наведених обставин суд вважає правильним призначення ОСОБА_4 покарання визначеного сторонами в угоді про примирення.
Цивільний позов у справі не заявлявся.
Долю речових доказів по справі вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Процесуальних витрат у справі немає.
Враховуючи, що запобіжний захід на виконання вимог ст. ст. 176-178 КПК України в ході досудового розслідування обвинуваченому не обирався тому суд не вбачає підстав для обрання ОСОБА_4 такого заходу на період до вступу вироку в законну силу.
Керуючись ст. ст. 314, 368, 370, 374, 394, 475 КПК України, суд, -
Затвердити угоду про примирення, укладену за ініціативою потерпілого 28 листопада 2017 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити йому за цією статтею покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України визначити ОСОБА_4 остаточне покарання за попереднім вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 жовтня 2017 року у вигляді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень та покарання за даний злочин у виді 2 (двох) років обмеження волі.
Звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі
ст. 75 КК України, з іспитовим строком 1 (один) рік і покладенням на засудженого передбачених ст. 76 КК України обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації про зміну місця проживання.
На підставі ч. 3 ст. 72 КК України покарання призначене вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 жовтня 2017 року у вигляді штрафу за вчинення злочину передбаченого ч.3 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України в розмірі 100 (сто) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень виконувати самостійно.
Заходи забезпечення кримінального провадження щодо ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст.ст. 131, 176 КПК України не застосовувати.
Речовий доказ - мобільний телефон марки «Huawei» моделі «Y6Pro» вважати повернутим потерпілому ОСОБА_5 , дозволити ним розпоряджатись та використовувати за призначенням, після вступу вироку в законну силу.
Вирок суду може бути оскаржений виключно з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України до Апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Броварський міськрайонний суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копії вироку негайно після його проголошення вручаються засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1