АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 08 липня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання детектива Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_8 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні начальником четвертого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , та накладено арешт на майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 та житловий будинок АДРЕСА_2 , які на праві власності належать ОСОБА_7 , шляхом заборони власнику або іншим уповноваженим ним особам на відчуження та розпоряджання вказаним майном.

Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що стороною обвинувачення доведено наявність підстав для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження з метою забезпечення спеціальної конфіскації.

В апеляційній скарзі з доповненнями представник власника майна просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання детектива відмовити. Так, апелянт посилається на відсутність підстав для застування даного заходу забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_7 , оскільки він не має в рамках кримінального провадження № 0000002 статусу підозрюваного чи обвинуваченого, також він не відноситься до третіх осіб, відносно яких, відповідно до вимог ст. 170 КПК України, може бути застосовано арешт майна, в тому числі і з метою спеціальної конфіскації. Крім того, на думку представника, детективом було порушено вимоги ст. 171 КПК України, оскільки додані ним до клопотання матеріали є неналежними.

Також, апелянт ставить питання про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді, посилаючись на ті обставини, що розгляд клопотання детектива відбувся без повідомлення власника майна, а з постановленим судом рішення вони мали змогу ознайомитися 04 жовтня 2017 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, який підтримав подану апеляційну скаргу і просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Враховуючи ті обставини, що розгляд клопотання про арешт майна відбувся без повідомлення його власника, а копію постановленого судом рішення ним було отримано 04 жовтня 2017 року, колегія суддів, виходячи з положень ст. 395 КПК України, погоджується з доводами апелянта щодо поважності причин пропуску строку на оскарження ухвали слідчого судді і вважає за необхідне поновити його.

Що стосується доводів апеляційної скарги про не законність і не обґрунтованість постановленого судом рішення, то колегія суддів, дослідивши надані їй матеріали, вважає наступне.

Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Як вбачається з наданих суду матеріалів, Національним антикорупційним бюро України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000002 від 04 грудня 2015 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 205, ч. 1 ст. 255 КК України, в рамках якого оголошено про підозру ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 і ОСОБА_7 .

Звертаючись з клопотанням про арешт належного ОСОБА_7

майна, а саме квартири АДРЕСА_1 та житлового будинок АДРЕСА_2 , детектив зазначив, що метою застосування даного заходу кримінального провадження є забезпечення можливої спеціальної конфіскації, оскільки є достатні підстави вважати, що вказане майно було отримане в результаті вчинення останнім злочинів у складі злочинної організації.

Вказане клопотання слідчий суддя задовольнив, пославшись на доведення стороною обвинувачення наявності підстав для накладення арешту на зазначене в ньому майно.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів не погоджується.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 цієї статті, а саме з метою спеціальної конфіскації, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкову вартість і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої ст. 96-2 Кримінального кодексу України.

Відповідно до пунктів 1-4 частини першої ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходом від такого майна; призначалися (використовувалися) для схилення особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення; були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Як вбачається з доводів клопотання детектива та доданих до нього матеріалів, дії, які інкримінуються ОСОБА_7 відбувалися в період із січня 2013 року по січень 2016 року.

Проте, згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, житловий будинок АДРЕСА_2 , останнім було придбано у 2012 році, тобто до тих подій, які є предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000002.

Таким чином, доводи клопотання з приводу того, що житловий будинок АДРЕСА_2 , отримано в результаті вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, є безпідставним.

Дані обставини, вказують на відсутність у цього об`єкта нерухомого майна ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої ст. 96-2 Кримінального кодексу України, що виключає можливість накладення на нього арешту з метою забезпечення спеціальної конфіскації.

У зв`язку з цим, на підставі вище наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно, в цій частині підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали апеляційним судом.

Постановляючи нову ухвалу, колегія суддів, за встановлених обставин, приходить до висновку, що в задоволенні клопотання детектива Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_8 , погодженого прокурором у кримінальному провадженні начальником четвертого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , в частині накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_2 , який на праві власності належить ОСОБА_7 , слід відмовити.

Таким чином, апеляційна скарга представника власника майна ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_6 , підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 376, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Клопотання представника власника майна ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_6 , про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 08 липня 2016 року, задовольнити.

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_6 ,- задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 08 липня 2016 року, якою задоволено клопотання детектива Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_8 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні начальником четвертого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , та накладено арешт на майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 та житловий будинок АДРЕСА_2 , які на праві власності належать ОСОБА_7 , шляхом заборони власнику або іншим уповноваженим ним особам на відчуження та розпоряджання вказаним майном, скасувати в частині накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_2 .

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання детектива Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_8 , погодженого прокурором у кримінальному провадженні начальником четвертого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , в частині накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_2 , який на праві власності належить ОСОБА_7 , відмовити.

В решті ухвалу слідчого судді залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не

підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/160/2018 Категорія ст. 170 КПК України

Слідчий суддя суду 1-ї інстанціїОСОБА_20
Доповідач ОСОБА_1