Справа № 336/1/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 січня 2018 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Шевченківського відділення поліції Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Запорізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 , про арешт майна, подане в межах досудового розслідування кримінального провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004877 від 28.12.2017 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Старша слідча Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 , за погодженням з прокурором Запорізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 , звернувся до суду із клопотанням, згідно з яким просить накласти арешт на майно, а саме: мобільний телефон марки «Nokia» модель 1280, імей: НОМЕР_1 , сім-карти оператора «Київстар», мобільний телефон марки «Samsung» модель GT-E1080і, імей: НОМЕР_2 , сім-карта оператора «МТС», грошові кошти загальною сумою 257 гривень, паспорт громадянина України на імя ОСОБА_6 , пенсійне посвідчення на імя ОСОБА_6 та посвідчення ветерана труда на імя ОСОБА_6 з метою виявлення і фіксації слідів злочину, знаряддя вчинення кримінального правопорушення, майна яке було здобуте в результаті його вчинення, відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, які можуть мати доказове значення для встановлення всіх обставин вчиненого злочину, та, які можуть мати доказове значення для встановлення усіх обставин вчиненого злочину.

За змістом клопотання досудовим розслідуванням встановлено, що 28 грудня 2017 року приблизно о 01 годині 30 хвилини, нехтуючи статтею 3 Конституції України та визначеним поняттям, що людина, її життя та здоров`я, честь і гідність, недоторканість та безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, всупереч встановленого статтею 27 Конституції України права на посягання життя та здоров`я іншої особи, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 маючи умисел на умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень, перебуваючи біля на відстані приблизно 15 метрів від входу до кафе без назви, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у ході раптово виниклого конфлікту на ґрунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тримаючи в правій руці невстановлений досудовим розслідуванням предмет, наніс один удар в область живота зліва, тим самим відповідно до довідки Міської клінічної лікарні екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя від 29.12.2017 спричинив потерпілому проникаюче колото-різане поранення передньої черевної стінки з пораненням великого сальника та петлі тонкої кишки.

Відповідно до ст.ст. 167, 170 КПК України слідчий, за погодженням з прокурором, просить задовольнити клопотання.

05.01.2018 року через канцелярію суду від слідчого СВ Шевченківського відділення поліції Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 та прокурора Запорізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 надійшли заяви про розгляд вищезазначеного клопотання без їх участі та фіксації технічних засобів.
Відповідно до ч.1 ст. 172 КПК України слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання за неявки слідчого та прокурора, оскільки неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів у відповідності до ч.4 ст. 107 КПК України не здійснювалось.

Перевіривши матеріали клопотання та надані письмові докази, слідчий суддя дійшов висновку про те, що воно не підлягає задоволенню.

Слідчим суддею встановлено, що згідно з витягом із Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, внесено до реєстру 28.12.2017 року за №0004877. Так, відповідно до фабули у витягу, 28.12.2017 року до Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення про те, що невстановлена особа перебуваючи біля закладу «Пив-бар», за адресою: м. Запоріжжя, вул. Полякова, 7, спричинила ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді проникаючої колото-різаної рани брюшної полості.

Відповідно до протоколу огляду, складеного слідчим Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП у Запорізькій області ОСОБА_9 30.12.2017 року проведеного за адресою: м. Запоріжжя, вул. 8-го Березня, 31, у службовому кабінеті №25, оглянуто майно, а саме: мобільний телефон марки «Nokia» модель 1280, імей: НОМЕР_1 , сім-карта оператора «Київстар», мобільний телефон марки «Samsung» модель GT-E1080і, імей: НОМЕР_2 , сім-карта оператора «МТС», грошові кошти загальною сумою 257 гривень, паспорт громадянина України на імя ОСОБА_6 , пенсійне посвідчення на імя ОСОБА_6 та посвідчення ветерана труда на імя ОСОБА_6 .

За змістом клопотання вилучене майно знаходиться у СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області. Втім, доказів на підтвердження не надано.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається, як передбачено ч.2 ст. 170 КПК України, з метою, зокрема, збереження речових доказів. В цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 1-3 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Так, слідчим суддею встановлено, що клопотання слідчого не відповідає вимогам п.1 ч.2 ст.171 КПК України, оскільки не доведено, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, має значення для досудового розслідування кримінального провадження та взагалі має відношення до скоєного кримінального правопорушення, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004877 від 28.12.2017 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

Враховуючи завдання арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмовити у його задоволенні, а вилучене майно слід негайно повернути за належністю відповідно до ч.3 ст. 173 КПК України.

Керуючись ст. ст. 167-168, 170-173, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Шевченківського відділення поліції Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 - відмовити.

Вилучене майно негайно повернути за належністю відповідно до ч.3 ст. 173 КПК України.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1