Справа № 145/1173/17
Провадження №11-кп/772/1357/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 грудня 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження №0000137, внесене в єдиний реєстр досудових розслідувань 23.04.2015 року за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_9 на вирок Тиврівського районного суду Вінницької області від 04 вересня 2017 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, раніше судимого
-10 липня 2017 року Тиврівським районним судом Вінницької області за ст.ст.185 ч.1, 185 ч.2, 70 КК України до 1 (одного) року 3 (трьох) місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначено покарання у вигляді 3 (трьох) місяців арешту.
На підставі ч.4 ст.70 КК України вирок Тиврівського районного суду Вінницької області від 10.07.2017 року виконувати самостійно.
Вирішено питання про речові докази.
Відповідно до вироку суду, ОСОБА_8 26 червня 2017 року на території домогосподарства АДРЕСА_2 , де він фактично проживав з матір`ю та вітчимом ОСОБА_9 , в ході раптово виниклої суперечки на ґрунті неприязних стосунків з останнім під час спільного розпивання спиртних напоїв, з метою заподіяння тілесних ушкоджень використовуючи підручний предмет господарську сокиру, тупою металевою стороною (обухом) навмисно наніс ОСОБА_9 декілька ударів по голові, заподіявши останньому тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку та трьох ран в тім`яній ділянці голови, які відповідно до висновку експерта №101/93 від 27.07.2017 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.
В апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_8 ставиться питання про зміну вироку суду через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості. Апеляційна скарга мотивована тим, що судом при призначенні покарання безпідставно взято до уваги обставину, яка обтяжує покарання вчинення злочину в стані сп`яніння, оскільки такі висновки не доведені матеріалами провадження. Крім цього не взято до уваги його позитивну характеристику, наявність постійної роботи, знаходження на утриманні малолітньої дитини. Крім цього судом не взято до уваги висновок органу пробації, відповідно до якого він не становить високої небезпеки для суспільства.
В апеляц3ійній скарзі потерпілого ОСОБА_9 ставиться питання про скасування вироку суду через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та постановлення нового вирок з призначенням покарання у вигляді арешту в максимальному розмірі, визначеному санкцією частини статті. В своїх доводах зазначив, що при призначенні покарання судомне враховано ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, спосіб його вчинення, а саме що нанесення ударів сокирою могло призвести до більш тяжких наслідків. Також не враховано особу обвинуваченого, який вчинив злочин в стані сп`яніння, не розкаявся у вчиненому, не попросив вибачення та вчинив злочин в період притягнення до відповідальності за вчинення інших злочинів.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 підтримали доводи апеляційної скарги захисту та одночасно заявили клопотання про звільнення від покарання обвинуваченого у зв`язку з амністією.
Прокурор ОСОБА_6 в цілому вважає вирок суду законним і обґрунтованим та не заперечує про звільнення особи від відбування призначеного покарання.
Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги обвинуваченого та потерпілого не підлягають до задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як убачається з вироку, суд дотримав зазначені вимоги закону, правильно встановив фактичні обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України. Даний висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та належним чином перевірених судом доказах, які в апеляційних скаргах не заперечуються.
Стосовно неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло за собою невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості на думку потерпілого та суворості на думку обвинуваченого, апеляційний суд зазначає, що відповідно ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому відповідно до ч.2 ст.52 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Окрім наведеного відповідно до ч.2 ст.8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005 року) та «Фрізан проти Росії» (рішення від 24.03.2005 року) Суд зазначав, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.
Крім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» (рішення від 15.10.2008 року) Суд встановив, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи», чого суд першої інстанції не дотримав.
На переконання апеляційного суду кримінальне покарання повинно бути справедливим балансом з однієї сторони між необхідністю застосування заходів примусу внаслідок вчиненого кримінального правопорушення та усвідомлення винною особою необхідності її понести та з іншої сторони такі заходи примусу мають повинні бути достатніми для перевиховання особи та попередження нових злочинів.
Як убачається з вироку, при призначенні покарання за ч.2 ст.125 КК України суд врахував тяжкість правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення крадіжок, однак при цьому позитивно характеризується, має місце роботи. При цьому також було враховано думку потерпілого про призначення покарання.
З урахуванням вищенаведених даних про кримінальне правопорушення, обставини його вчинення, особу обвинуваченого, на думку суду покарання у вигляді арешту в межах санкції частини статті є правомірним і забезпечить виправлення і перевиховання винного.
Разом з тим, на утриманні ОСОБА_8 перебуває малолітня дитина ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , стосовно якого він не позбавлений батьківських прав.
Таким чином обвинувачений ОСОБА_8 є суб`єктом Закону України «Про амністію в 2016 році» та підлягає звільненню від відбування призначеного покарання.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 414, 419 КПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Тиврівського районного суду Вінницької області від 04 вересня 2017 року у кримінальному провадженні №0000137, внесеному в єдиний реєстр досудових розслідувань 23.04.2015 року по обвинуваченню ОСОБА_8 за ч.2 ст.125 КК України залишити без змін.
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про звільнення від відбування покарання задовольнити.
Звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання у вигляді 3 (трьох) місяців арешту, призначеного вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 04 вересня 2017 року на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію в 2016 році».
Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.
Судді:
Згідно з оригіналом: