Ухвала
іменем україни

21 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду
цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в касаційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 26 січня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001014, за обвинуваченням
ОСОБА_5 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Торез Донецької області, який мешкає у АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и л а:
Згідно з вироком суду першої інстанції, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду, ОСОБА_5 засуджено ч. 1 ст. 286 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.
На підставі ст. 75 КК ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік. З покладення на нього обов`язку, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 76 КК.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 у рахунок відшкодування матеріальної, моральної шкоди та відшкодування витрат на правову допомогу 6 830,17 грн, 35 000 грн та 250 грн, відповідно.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 у рахунок відшкодування матеріальної, моральної шкоди та відшкодування витрат на правову допомогу 29 559,22 грн, 35 000 грн та 250 грн, відповідно.
Вирішено питання судового збору та судових витрат у кримінальному провадженні.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_5 просить зазначені судові рішення в частині вирішення цивільних позовів та визначення сум судового збору скасувати, а провадження в цій частині направити на новий судовий розгляд у порядку цивільного судочинства; у порядку ст. 433 КПК змінити вирок та ухвалу шляхом виключення з них вказівки на призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами. Стверджує про невідповідність судових рішень вимогам статей 374, 419 КПК, оскільки при визначенні сум відшкодування збитків потерпілим, суди першої та апеляційної інстанції належним чином своїх висновків не мотивували, а документи надані на підтвердження витрат на лікування не відносяться до лікування травм та захворювань отриманих потерпілими внаслідок ДТП. Заперечує правильність оформлення квитанції на послуги з надання потерпілим правової допомоги. Вказує на відсутність належно оформлених документів на підтвердження втрати заробітку за сумісництвом потерпілою ОСОБА_7 . Вважає, що суди безпідставно не залучили в якості співвідповідача страхову компанію та належним чином не мотивували відмови у задоволенні цього клопотання. Вважає безпідставним позбавлення його права керування транспортними засобами, оскільки він раніше не притягався до кримінальної та адміністративної відповідальності і з моменту ДТП більше не вчиняв інших правопорушень, що свідчить про його перевиховання і законослухняну поведінку.
Згідно з вироком суду, 13 грудня 2015 року о 17.00 год ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем «Fiat Tempra» д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по проспекту Московському в м. Харкові зі сторони проспекту Індустріального в напрямку проспекту Архітектора Альошина, де під час руху на нерегульованому пішохідному переході, розташованому навпроти залізничної станції «Лосеве», грубо порушуючи п.п. 10.1, 18.1 Правил дорожнього руху, здійснив наїзд на пішоходів ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , в результаті чого спричинив потерпілим тілесні ушкодження середнього степеня тяжкості.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечив проти задоволення касаційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Доведеність винуватості засудженого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, кримінально-правової оцінки його дій за ч. 1 ст. 286 КК, колегія суддів не перевіряє, оскільки законність і обґрунтованість судових рішень в цій частині не оскаржується.
Щодо тверджень засудженого ОСОБА_5 про неправильне вирішення цивільних позовів потерпілих, то колегія суддів вважає їх безпідставними.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, цивільні позови потерпілих до ОСОБА_5 судом першої інстанції було задоволено частково, а розмір стягнутої з засудженого на їх користь моральної і матеріальної шкоди та витрат на правову допомогу було визначено виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, з урахуванням понесених потерпілими витрат на лікування, а також сімейного та матеріального стану засудженого. При цьому, за обставин детально наведених у вироку, судом було визначено значно меншу, від заявленої у позовах, суму відшкодування моральної шкоди заподіяної потерпілим внаслідок вчинення ДТП.
Також колегія суддів вважає правильним рішення про призначення ОСОБА_5 додаткової міри покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік, з урахуванням характеру порушення Правил дорожнього руху, а саме наїзд на двох пішоходів на пішохідному переході.
Апеляційний розгляд кримінального провадження проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону. Всі наведені в апеляціях доводи, належним чином було перевірено і визнано безпідставними. Свій висновок апеляційний суд переконливо мотивував у своєму рішенні, і вважати його необґрунтованим чи сумнівним немає підстав. Ухвала відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Таким чином, колегія суддів не убачає підстав для задоволення касаційної скарги засудженого ОСОБА_5 та для зміни або скасування судових рішень, як про це просить останній.
Доводи касаційної скарги і матеріали кримінального провадження не містять вказівок на істотні порушення кримінального процесуального закону, які були би підставами для скасування оскаржуваних судових рішень.
Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК, колегія суддів
у х в а л и л а:
Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 26 січня 2017 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого ОСОБА_5 без задоволення.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3