Справа № 640/8140/17
н/п 1-кс/640/3066/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2018 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
слідчого ОСОБА_3 ,
представника власника ОСОБА_4 ,
04 квітня 2018р. до суду надійшло клопотання слідчого СУ ФР ГУ ДФС у Харківській області ОСОБА_3 , погоджене із прокурором ОСОБА_5 , про арешт автомобілю, р.н. НОМЕР_1 та причепу, р.н. НОМЕР_2 , вилучених 26.03.2018р. під час огляду.
Слідчий також зазначає, що в ході досудового розслідування отримана інформація оперативного управління ГУ ДФС у Харківській області про подання до митного оформлення в режимі «Експорт» підробленої ВМД №UA UA807170/2018/013647 ТОВ «ПОС Фарма», в якій декларантом зазначений фіктивний директор ОСОБА_6 . Під час виїзду до КПП Гоптівка, 26.03.2018р. зі згоди водія автомобіль р.н. НОМЕР_1 та причеп р.н. НОМЕР_2 , оглянуті. Під час огляду виявлена митна декларація № UA807170/2018/013647 від ТОВ «ПОС Фарма», де декларантом вказаний ОСОБА_9 , а також інвойси від ТОВ «ПОС Фарма», подорожні листи, пусті та заповнені бланки СМR, товарно-транспортні накладні, видаткові накладні, свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів з р.н. НОМЕР_1 та р.н. НОМЕР_2 , а також фармацевтична продукція вказана у вантажно-митній декларації UA807170/2018/013647 на суму 182880 USD (за курсом НБУ на 26.03.2018р. становить 4. 803. 430,62 грн.).
Слідчий клопотання підтримав, просив його задовольнити.
Представник власника ФОП ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись виконання перевізником умов договору на транспортно-експедиторське обслуговування від 03.01.2017р. згідно заявки №1/26/03 від 26.03.2018р., те, що вантажний автомобіль та причіп - джерело існування ОСОБА_11 , який є підприємцем та надає транспортні послуги, невідповідність вилученого майна критеріям ст. 98 КПК України, порушення строку подачі клопотання до суду.
Слідчий суддя, вислухавши міркування слідчого, представника власника, дослідивши документи та матеріали, якими обґрунтовуються доводи клопотання, витяг з ЄРДР, доходить наступного:
26.03.2018р. під час огляду, проведеного зі згоди водія, автомобілю, р.н. НОМЕР_3 та причепу, р.н. НОМЕР_2 вилучене майно, яке слідчий просить арештувати, а також вищевказані автомобіль з причепом.
29.03.2018р. до суду надійшло направлене поштою клопотання слідчого про арешт вилученого майна, яке ухвалою слідчого судді від 29.03.2018р. повернуте прокурору в порядку ст. 172 КПК України.
Вказана вище ухвала одержана процесуальним керівником 02.04.2018р. о 1250 (а.с.139).
02.04.2018р. до суду надійшло повторно надійшло клопотання слідчого про арешт майна, яке ухвалою слідчого судді від 02.04.2018р. повернуте прокурору в порядку ст. 172 КПК України.
Вказана вище ухвала одержана процесуальним керівником 03.04.2018р. о 1640 (а.с.140).
Зважаючи на подачу слідчим клопотання 04.04.2018р. о 1220, тобто у строк, визначений слідчим суддею для усунення недоліків, строк подачі клопотання не пропущений, а тому підлягає розгляду по суті.
Відповідно до положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину…Завданням арешту майна є запобігання можливості приховування, знищення, використання, перетворення, пресування та відчуження майна. З метою забезпечення схоронності речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
При тому, ст. 98 КПК України визначає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Згідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна в порядку п.1 ч.2 ст.170 КПК України, слідчий суддя повинен враховувати можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_10 зареєстрований як фізична особа-підприємець (а.с.130). 03.01.2017р. між ним, як перевізником, та ФО-П ОСОБА_12 укладений договір на транспортно-експедиторське обслуговування (а.с.131-133). Відповідно до свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, автомобіль, р.н. НОМЕР_2 та причіп, р.н. НОМЕР_1 належать ОСОБА_10 (а.с.33, 34). Достовірність вищевказаних документів органом досудового розслідування не спростована.
При цьому зміст клопотання слідчого, яке погоджене з прокурором, не містить доводів, які б в достатній мірі обґрунтовували причетність до даного кримінального провадження власника транспортних засобів ОСОБА_10 , та необхідність накладення арешту на його майно. Та обставина, що вказаним транспортним засобом здійснене перевезення фармацевтичної продукції від імені «фіктивного» підприємства ТОВ «ПОС Фарма», як про це вказано у клопотанні, не є безумовною підставою для накладення арешту на автомобіль та причіп, враховуючи, що дані про причетність його власника ОСОБА_10 до обставин, які розслідуються у цьому кримінальному провадженні згідно витягу з ЄРДР, доданих до клопотання матеріалів - відсутні.
З урахуванням викладеного та заважаючи на за кваліфікацію кримінального правопорушення за ч.1 ст.205 КК України, відповідності вилучених причепу, р.н. НОМЕР_2 , автомобілю, р.н. НОМЕР_1 , свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, критеріям ст. 98 КПК України, а відтак і доцільність арешту вказаного майна відповідно п.5, п.6 ч.2 ст. 173 КПК України, - не доведена, а тому клопотання у цій частині задоволенню не підлягає.
Також ч.2 ст. 171 КПК України встановлено, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Однак, власники вилученого майна у клопотанні не зазначені, а, відповідно відсутні їх адреси та засоби зв`язку, що з урахуванням стислого строку розгляду клопотання, передбаченого ч.1 ст. 172 КПК України, фактично унеможливлює їх повідомлення про судовий розгляд у встановлений КПК України строк.
Натомість слідчим безпідставно в якості власника усього вилученого майна, у тому числі і фармацевтичних засобів, що транспортувались, вказаний ФО-П ОСОБА_10 , який при їх перевезенні діяв в межах договору про транспортування та заявки до нього ( а.с.130; 131-133; 134).
Таким чином, вимоги ст. 173 КПК, викладені послідовно в ухвалах слідчого судді від 29.03.2018р., 02.04.2018р. слідчим не виконані, що з урахуванням стислого строку розгляду клопотання, передбаченого ч.1 ст.172 КПК України, фактично унеможливлює виконання слідчим суддею вимог, повідомлення власника майна про судовий розгляд та розгляд клопотання у встановлений КПК України строк.
Також за специфіки вилученого майна, - фармацевтичної продукції, яка потребує суворого додержання температурного режиму, вологості та освітлення, незважаючи на його значну вартість, посилань на докази відповідності місця зберігання майна, вказаного слідчим у клопотанні пост ДАЇ ГУ НП за адресою: Харків-Щербаківка 308 км, клопотання не містить.
Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
З урахуванням викладеного, клопотання в частині арешту фармацевтичної продукції підлягає поверненню прокурору для усунення визначених недоліків у строк 72 години.
Заперечення представника власника, стосовні невідповідності вилучених подорожніх листів, пустих бланків, торгово-транспортних накладних, видаткових накладних критеріям ст. 98 КПК України за необхідності експертного дослідження вилученого майна в ході досудового розслідування в межах кримінального провадження у якості речових доказів, вищевикладеного висновку не спростовує.
Керуючись ст. ст. 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
ухвалив:
Зобов`язати слідчого СУ ФР ГУ ДФС у Харківській області ОСОБА_3 повернути автомобіль, р.н. НОМЕР_1 , причіп, р.н. НОМЕР_2 , свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 власнику - ОСОБА_10 .
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала в частині відмови у задоволенні клопотання може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, відсутніми при проголошенні в той же строк з моменту отримання її копії.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: ОСОБА_1