Справа №359/3319/17
Провадження №1-кп/359/283/2017
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 листопада 2017 року м. Бориспіль
Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцьк, Волинської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 03.09.2012 року Бориспільським міськрайонним судом за ч. 3 ст. 186 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України, до 4 років 5 місяців позбавлення волі, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_1 , -
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -
ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України за наступних обставин.
Так, 11.03.2017 року, близько о 17 год. 00 хв., перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , разом з ОСОБА_5 , у якого при собі, а саме в правій передній кишені штанів, був мобільний телефон ТМ «Леново» модель «А1010а20А Plus». В цей момент у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на вчинення відкритого викрадення мобільного телефону ОСОБА_5 . З метою реалізації злочинного умислу ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_5 та навмисне, користуючись станом алкогольного сп`яніння ОСОБА_5 , спровокував словесну суперечку.
Останній, побачивши ОСОБА_4 , зрозумів, що він має на меті вчинити щодо нього злочинні дії, і почав чинити опір.
В свою чергу, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати злочинний умисел на відкрите викрадення мобільного телефону ОСОБА_5 , почав штовхати останнього.
Далі ОСОБА_4 , відкрито для потерпілого дістав з кишені одягу останнього належний ОСОБА_5 мобільний телефон ТМ «Леново» модель «А1010а20А Plus» вартістю 1911 гривень, в якому знаходилась сім карта мобільного оператора «Vodafone» з абонентським номером НОМЕР_2 вартістю 48 гривень, та картою пам`яті «Transced micro SDHC 16 Gb Class 10 UHS» вартістю 189 гривень. Після цього, ОСОБА_4 пішов з місця вчинення злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_5 на загальну суму 2048 гривень.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив умисні дії, що виразились у вчиненні відкритого викрадення чужого майна, вчиненому повторно, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України.
Доказами вчинення указаного кримінального правопорушення, є особисті покази ОСОБА_4 , надані ним в судовому засіданні.
З урахуванням позиції обвинуваченого, думки прокурора, суд в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження обставин вчинення ОСОБА_4 інкримінованого злочину, крім допиту обвинуваченого, зважаючи на те, що учасниками судового провадження указані обставини не оспорювались (щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, часу скоєння злочину, розміру завданої шкоди, викраденого майна тощо).
В судовому засіданні, ОСОБА_4 свою вину у скоєнні зазначеного злочину визнав повністю, розкаявся у скоєному та зазначив, що зрозумів значення вчиненого ним, та висловив намагання виправити свою поведінку в подальшому.
Показав, що він дійсно 11.03.2017, близько о 17 год. 00 хв., перебував у квартирі по АДРЕСА_2 , разом з ОСОБА_5 . Він побачив, що у ОСОБА_5 в кишені брюк знаходиться мобільний телефон, який він вирішив викрасти. Для цього він спровокував словесну суперечку з потерпілим внаслідок якої він його декілька разів штовхнув та забрав у нього указаний телефон, який вподальшому здав в ломбард, а гроші виручені за нього використав на свої потреби.
Цивільний позов потерпілим з цього приводу не заявлено, а телефон передано останньому на відповідальне зберігання.
Судом також досліджені докази, що свідчать про особу обвинуваченого, документи, що характеризують особу обвинуваченого та речові докази у справі. Докази вартості викраденого не досліджувались, оскільки така вартість не оспорюється обвинуваченим.
Інші докази судом не досліджувались, зважаючи на позицію учасників судового провадження.
Зміни обвинувачення та визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом не здійснювались, підстав для цього судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, показів обвинуваченого, суд вважає, що ОСОБА_4 дійсно вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, внаслідок чого у суду відсутні сумніви щодо притягнення останнього до кримінальної відповідальності за санкцією указаного кримінального закону.
Кримінальне правопорушення вчинено за обставин, наведених в обвинувальному акті.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про необхідність обрання ОСОБА_4 покарання, визначеного санкцією ч. 2 ст. 186 КК України.
Суд вважає, що кваліфікація указаних дій ОСОБА_4 є вірною, та додатково враховує той факт, що останній раніше судимий за ч. 2 ст. 186 КК України.
Так, санкцією ч. 2 ст. 186 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років позбавлення волі.
За час судового розгляду справи в суді, ОСОБА_4 вів себе позитивно, однак не являвся в призначені судові засідання та відносно останнього застосовувались примусові приводи.
Щодо наявності пом`якшуючих відповідальність обставин, суд, у відповідності до ст. 66 КК України, відносить щире каяття, сприяння органам досудового слідства в розкритті злочину.
У відповідності до ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого є рецидив злочину. За ознакою повторності його дії вже кваліфіковані за ч.2 ст. 186 КК України, а тому у суду відсутні підстави для врахування указаної обставини в якості обтяжуючої, як це наведено в обвинувальному акті.
В той же час, доказів вчинення злочину у зв`язку із скрутним матеріальним становищем суду обвинуваченим не надано.
Також, суд враховує, що обвинувачений є тимчасово безробітним, за місцем проживання та реєстрації на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, характеризується посередньо, неодноразово притягався до кримінальної відповідальності.
З урахуванням викладеного, суд вважає за доцільне, призначити ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 186 КК України, покарання у виді п`яти років позбавлення волі, визначеного санкцією кримінального закону.
Дана міра покарання відносно обвинуваченого є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та особу обвинуваченого.
Підстави для застосування положення ст. 69 КК України судом не встановлені.
Суд вважає за доцільне також застосувати до нього положення ст. 75 та ст. 76 КК України та призначити покарання з іспитовим строком терміном в три роки з визначенням відповідних обов`язків судом, згідно ч.1 та п.п. 2, 3 ч.2 ст. 76 КК України, зважаючи на визнання ним своєї вини.
Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України. Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.
Цивільний позов не заявлявся. Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався, підстав для його обрання судом не встановлено.
Керуючись ст.ст. 100, 122, 124, 126, 318, 322, 363-368 КПК України, суд
ОСОБА_4 , визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Звільнити на підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном в 3 (три) роки, з покладенням на нього, відповідно до ст. 76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи чи навчання; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу); не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Іспитовий строк ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення вироку судом.
Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області на протязі 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_1