УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №296/2348/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія зап .захід Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 квітня 2018 року м. Житомир
Апеляційний суд Житомирської області у складі суддів:
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 21 березня 2018року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Бердичева, Бердичівського району Житомирської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,
підозрюваної ОСОБА_7 ,
в апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 21 березня 2018 року, якою відмовлено у застосуванні до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, у період часу з 21 години по 07 годину, строком на два місяці. Постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, посилається на те, що слідчий суддя при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу, у порушення вимог ст.178 КПК України, не в повній мірі врахував докази, зібрані у ході досудового розслідування, які підтверджують ризики, визначені ст.177 КПК України, на підставі яких неможливо застосувати до ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.
Послався на те, що слідчий суддя, розглядаючи вказане клопотання, не повно дослідив обставини, з якими закон пов`язує необхідність обрання такого запобіжного заходу, та не мотивував належним чином свої висновки щодо відмови в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 21 березня 2018 року відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах СУ ГУ Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_9 від 21.03.2018 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Застосовано відносно підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, який визначено рахувати з часу затримання - до 13 год. 10 хв. 19.05.2018.
Покладено на підозрювану ОСОБА_10 наступні обов`язки:
1)не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження у період часу з 21 до 07 години;
2)прибувати до слідчого та прокурора, що здійснюватимуть досудове розслідування у даному кримінальному провадженні за першим викликом та до суду за кожною вимогою;
3) здати на зберігання до слідчого свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну (в разі, якщо вони будуть повернуті після вилучення);
4) заборонено спілкуватися зі свідками, потерпілими, іншими особами у кримінальному провадженні;
5) носити електронний засіб контролю.
Контроль за виконанням ухвали покладено на орган Національної поліції за місцем проживання підозрюваної.
Згідно ч.5 ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Своє рішення слідчий суддя обґрунтував тим, що прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме не доведено можливості ОСОБА_7 переховуватися від слідства та суду, а також впливати на свідків та заявника, підлеглих. Також послався на те, що не встановлено об`єктивних даних, які б дійсно свідчили про те, що забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_7 можливе виключно в умовах тримання її під вартою.
Згідно ухвали суду досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до наказу начальника УДМС в Житомирській області ОСОБА_11 №178-к від 14.04.2017, ОСОБА_7 - державного службовця 6 рангу, з 20.04.2017 призначено на посаду начальника Бердичівського районного відділу УДМС України в Житомирській області.
Відповідно до положення про Бердичівський районний відділ УДМС України в Житомирській області (Бердичівський РВ) останній є територіальним підрозділом Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області. Бердичівський РВ очолює начальник (начальник РВ), що призначається на посаду та звільняється з посади Головою ДМС за поданням начальника УДМС. Начальник РВ здійснює керівництво відділом, організовує та забезпечує виконання відділом актів законодавства, наказів ДМС і УДМС та доручень керівництва. Бердичівський РВ відповідно до покладених на нього завдань здійснює розгляд звернень громадян з питань, що пов`язані з діяльністю відділу, крім того здійснює оформлення документів, направлення їх до УДМС для видачі документів для виїзду за межі України та інше.
Відповідно до посадових інструкцій начальник РВ організовує заходи з питань оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, організовує розгляд звернень громадян з питань, що належать до його компетенції.
За таких обставин, начальник Бердичівського районного відділу УДМС України в Житомирській області виконує організаційно-розпорядчі функції.
Відповідно до примітки 1 ст.364 КК України службовими особами у ст.368 цього Кодексу є особи, які постійно, тимчасово або за спеціальним повноваженням в установах чи організаціях обіймають посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій і таким чином начальник Бердичівського районного відділу УДМС України в Житомирській області ОСОБА_7 є службовою особою.
Також, у відповідності до примітки 1 ст.364 КК України службовими особами, які займають відповідальне становище, у статті 368 цього Кодексу є особи, зазначені у пункті 1 примітки до статті 364 цього Кодексу, посади яких згідно із статтею 6 Закону України "Про державну службу" належать до категорії "Б", судді, прокурори і слідчі, а також інші, крім зазначених у пункті 3 примітки до цієї статті, керівники і заступники керівників органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх структурних підрозділів та одиниць.
При цьому, ОСОБА_7 , будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, використовуючи своє службове становище в супереч інтересам служби, діючи умисно, одержала для себе неправомірну вигоду, а саме 20.03.2018, близько 09 год. 20 хв. знаходячись у своєму кабінеті розташованому у адміністративному будинку АДРЕСА_3 , діючи умисно, одержала від ОСОБА_12 неправомірну вигоду в сумі 3500 гривень, за вчинення дій з використанням покладених на неї службових обов`язків, в інтересах останньої та ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , що пов`язані із прийняттям документів в день звернення, позитивний та швидкий їх розгляд, а також за невідкладне вчинення дій, які пов`язані із розглядом таких документів для швидкого оформлення та видачі паспортів громадян України для виїзду за кордон.
Слідчий зазначає, що своїми умисними діями, які виразились в одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди, за вчинення в інтересах того хто надає неправомірну вигоду та третіх осіб дій з використанням наданого службового становища, ОСОБА_7 вчинила злочин, передбачений ч.3 ст.368 КК України.
20.03.2018 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.368 КК України. На даний час ОСОБА_7 інкримінується вчинення злочину передбаченого ч.3 ст.368 КК України.
Клопотання слідчого обґрунтовано тим, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п.1, 4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме існує ризик, що підозрювана буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, думку підозрюваної ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 , які вважали ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
21.03.2018 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується даними, що містяться в матеріалах провадження та були досліджені під час судового розгляду, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення (або таке, що готується) ОСОБА_12 від 23.02.2018; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_12 від 26.02.2018; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 16.09.2018; протоколом огляду, позначення та вручення грошових коштів від 20.03.2018, обшуку від 20.03.2018; протоколом затримання особи за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення від 20.03.2018; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 20.03.2018; протоколом контролю за вчиненням злочину від 20.03.2018.
На підставі дослідження наданих доказів, слідчим суддею правильно встановлено обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні кримінального правопорушення.
Колегія суддів вважає неспроможними доводи апеляційної скарги прокурора щодо необхідності застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч.1 ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі і ті, що передбачені п.п.1-11 цієї норми закону.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 КПК України.
Приймаючи рішення про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя дотримався вищевказаних норм кримінального процесуального закону та відповідних положень Європейського права, належним чином дослідив всі обставини справи, врахував дані про особу підозрюваної, яка має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, позитивну характеристику, має на утриманні малолітнього сина, ІНФОРМАЦІЯ_2 , якого виховує одна, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася.
З урахуванням вказаних обставин у їх сукупності, слідчий суддя прийшов до обґрунтованих висновків про те, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту буде співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваної і зможе забезпечити належне виконання останньою процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
Застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного.
Апеляційний суд погоджується з зазначеними висновками слідчого судді та також не вбачає підстав для застосування відносно підозрюваної більш суворого запобіжного заходу, як про те просить у своїй апеляційній скарзі прокурор.
В апеляційній скарзі прокурор не навів доказів на спростування висновків суду та наявності передбачених ст.177 КПК України ризиків, які б унеможливлювали застосування щодо підозрюваної запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.
Не доведено наявність таких ризиків прокурором і під час апеляційного розгляду, у зв`язку з чим колегія суддів вважає, що рішення слідчого судді щодо обрання підозрюваній ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з покладенням відповідних обов`язків є законним і обґрунтованим.
Підстави для скасування судового рішення відсутні.
Керуючись ст. 404, 405, 407,422 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 21 березня 2018року, якою застосовано відносно підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, залишити без змін.
Ухвала суду набирає законної сили з дня її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: