Справа № 755/1922/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"24" квітня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

cекретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000346 від 11.01.2018 року по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В:
10 січня 2018 року, приблизно о 20 годині 05 хвилин, ОСОБА_3 зайшов до приміщення аптеки «Доброго дня», яка знаходиться за адресою: м.Київ, бул.Верховної Ради, 27, де біля вітрини місця касира побачив пластикову благодійну скриньку для допомоги хворій дитині з грошовими коштами всередині. В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на викрадення вказаної благодійної скриньки з грошовими коштами. Реалізуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_3 з метою відволікання уваги фармацевта ОСОБА_5 попросив свічки «Анальдім», на що остання на мить відвернулася, усвідомлюючи відкритий характер своїх дій, в її присутності поруч, руками відірвав закріплену на скотч благодійну скриньку вартістю 300 грн., що належить благодійному фонду «Оберіг життя» з грошовими коштами в сумі 682 грн. Після чого ОСОБА_3 утримуючи викрадене майно в руках вибіг з приміщення аптеки на вулицю.

Виконавши всі дії, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця, розпорядитися викраденим на власний розсуд ОСОБА_3 не встиг з причин, що не залежали від його волі, оскільки злочинні його дії були помічені співробітником аптеки ОСОБА_6 , якій в результаті переслідування наздогнав його неподалік виходу з приміщення аптеки та затримав.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у вчиненні злочину за наведених вище обставин визнав у повному обсязі, розкаявся та пояснив, що 10.01.2018 року перебуваючи у приміщенні аптеки «Доброго дня», яка знаходиться за адресою: м.Київ, бул.Верховної Ради, 27, біля вітрини побачив пластикову благодійну скриньку для допомоги хворій дитині з грошовими коштами всередині, вирішив викрасти її. Відволікши увагу фармацевта відірвав скриньку та побіг з аптеки, але був затриманий працівником аптеки.

Сторони вважають недоцільним дослідження доказів в повному обсязі, так як підсудний повністю визнає обставини скоєння ним злочину встановленим, як на досудовому слідстві, так і в суді.

Показання обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції. За таких обставин, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які обвинуваченим не оспорюються, зміст даної статті ОСОБА_3 , роз`яснено.

Судом відповідно до вимог ст.349 КПК України з урахуванням думки сторін кримінального провадження було прийняте рішення про безпосереднє дослідження протоколів процесуальних дій, висновку експерта та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 10.01.2018 року, у приміщенні аптеки вилучені відібрані працівником аптеки у ОСОБА_3 грошові кошти із фото таблицями та запису з камери відеоспостереження.

Відповідно протоколу про визнання та приєднання речових доказів від 22.01.2018 року, грошові кошти у сумі 682,00 грн., та уламки скриньки визнані речовими доказами. Відповідно до розписки кошти передані потерпілому представнику благодійного фонду «Оберіг життя» на зберігання. Згідно протоколу від 22.01.2018 року, вилучено диск камери спостереження з відео записом події.

Досліджені докази, зокрема і показання обвинуваченого, узгоджуються між собою, не містять суперечностей, які б могли поставити під сумнів їх достовірність. Докази зібрані у відповідності до вимог закону є допустимими та такими, що у сукупності підтверджують вчинення ОСОБА_3 інкримінованого йому злочину.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України, як закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного.

Так суд приймає до уваги, що підсудний ОСОБА_3 вину визнав повністю та розкаявся в скоєному, сприяв розслідуванню в ході досудового слідства та в суді, що є пом`якшуючою обставиною по справі, його позитивну характеристику.

Обтяжуючих вину обставин судом не встановлено, майно повернено потерпілому.

У своєму висновку щодо призначення покарання суд спирається на висновок, який міститься у досудовій доповіді Броварського міського відділу з питань пробації центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації міністерства юстиції від 06.04.2018 року, за яким ОСОБА_3 має середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та низький ризик небезпеки для суспільства. На думку органу пробації ОСОБА_3 можливо призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі, але з застосуванням соціально виховних заходів контролю, що необхідні для його виправлення та запобігання вчиненню ним повторних правопорушень.

За таких обставин, відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, та роз`яснень п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", згідно з яким суди повинні призначати покарання менш суворе - особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, тощо, з метою перевиховання та виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів, суд вважає за необхідне призначити підсудному покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.. 76 КК України, оскільки зазначене покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, та попередження вчинення нових злочинів.
Речові докази грошові кошти ( 682,00 грн.), уламки скриньки, передані потерпілому на зберігання, залишити за належністю. Диск з записом з камери спостереження зберігати у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366- 368, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

У відповідності зі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання, якщо він протягом 1 року іспитового строку не вчинить нового злочину, а також виконає наступні обов`язки, передбачені п.п.2, 3, 4 ч.1 ст. 76 КК України: не виїжджати за територію України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;- повідомляти кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи;- періодично з`являтись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Речові докази грошові кошти ( 682,00 грн.), уламки скриньки, передані потерпілому на зберігання, залишити за належністю. Диск з записом з камери спостереження зберігати у справі.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя: ОСОБА_1