Справа № 333/1621/18
Провадження № 1-кс/333/337/18
УХВАЛА

Іменем України
03 квітня 2018 року 10 год. 44 хв. м. Запоріжжя
Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю старшого слідчого Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_3 , прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, клопотання старшого слідчого Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_7 , погоджене із прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000562 та додані до нього матеріали, -
В С Т А Н О В И В:
02.04.2018 року старший слідчий Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області капітан поліції ОСОБА_7 звернулася до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000562 відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, українця, маючого середню освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, реєстрації місця проживання не має, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
18.07.1990 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 140 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;
24.01.1992 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 215-3 КК України до 10 місяців позбавлення волі;
31.05.1995 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 215-3, ч. 2 ст. 140 КК України до 3 років позбавлення волі;
26.11.1998 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 196-1 КК України до 6 місяців позбавлення волі;
19.10.1999 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 142, ч. 3 ст. 140, ч. 2 ст. 140 КК України до 8 років позбавлення волі, з конфіскацією майна;
13.01.2006 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ст. 391 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19.10.1999 року та визначено 1 рік 10 місяців позбавлення волі;
09.06.2009 року Василівським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі;
23.01.2013 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 190 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком Василівського районного суду Запорізької області від 09.06.2009 року та остаточно визначено 2 роки 10 днів позбавлення волі;
17.11.2014 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23.01.2013 року та остаточно визначено 1 рік 1 місяць позбавлення волі;
30.04.2015 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17.11.2014 року та остаточно визначено 3 роки 1 місяць позбавлення волі. Звільнився 10.01.2018 року по відбуттю строку покарання.
Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що ОСОБА_6 , будучи раніше засудженим за вчинення злочинів проти власності, судимість за які, в установленому порядку, не знята та не погашена, на шлях виправлення не став, та знову скоїв аналогічний злочин за наступних обставин.
17.02.2018 року у вечірній час (більш точний час досудовим розслідуванням встановити не вдалося) ОСОБА_6 , маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у сховище, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, скориставшись тим, що його дії залишаться непоміченими, переліз через бетонний паркан, тим самим незаконно проник на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , звідки, таємно викрав майно ОСОБА_8 , а саме:
- одну драбину із чорного металу, зварену із труб ?, висотою 315 см, із сходинками у кількості десяти штук, яка звужена догори, шириною у верхній частині 35,5 см, у нижній частині 50,5 см, виготовлена заводським способом, пофарбовану фарбою зеленого кольору, ринкова вартість якої, згідно з судовою товарознавчою експертизою, з урахуванням зносу на момент вчинення злочину, становить 866 гривень 67 копійок;
- одну драбину із чорного металу, зварену із кутків 3х3 см, саморобним способом, загальною довжина 249,8 см, шириною 45 см, не пофарбовану, зі значними слідами корозії металу та іржі, вагою 14 кг, вартість якої, згідно з судовою товарознавчою експертизою, за ціною лому чорного металу, на момент вчинення злочину, становить 94 грн. 78 коп.
Після цього, ОСОБА_6 , разом з викраденим майном, покинув місце вчиненого злочину та, в подальшому, розпорядився ним на власний розсуд.
Таким чином, злочинними діями ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_8 було завдано майнову шкоду на загальну суму 961 грн. 45 коп.
31.03.2018 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Умисні дії ОСОБА_6 органами досудового слідства кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище.
Слідство вважає, що для забезпечення належної явки підозрюваного ОСОБА_6 в слідчі органи і суд, можливості виконання у відношенні нього процесуальних рішень, необхідно обрати йому як запобіжний захід тримання під вартою з наступних підстав:
1. ОСОБА_6 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, що свідчить про те, що усвідомлюючи тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, а також невідворотність покарання, він може безперешкодно покинути межі м. Запоріжжя, а також Запорізької області, тим самим переховуючись від органів досудового розслідування та/або суду.
2. Зібрані слідством докази по справі, достатньо вказують на винність ОСОБА_6 у скоєнні закінченого злочину спрямованого на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище, що підтверджується: протоколом прийняття заяви про вчинений злочин від ОСОБА_8 , показаннями потерпілого ОСОБА_8 , показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , протоколом пред`явленню особи для впізнання, речовими доказами та іншими матеріалами кримінального провадження.
3. ОСОБА_6 не має постійного місця роботи та вчинив злочин проти власності, що може вказувати на те, що єдиним джерелом його доходів є злочинна діяльність.
4. В ході проведеного досудового розслідування було також встановлено, що ОСОБА_6 не має стійких соціальних зв`язків не одружений, малолітніх або неповнолітніх дітей на утриманні не має, у останнього відсутня реєстрація місця проживання та не має визначеного місця мешкання, будучи особою щодо якої постановою Вільнянського районного суду Запорізької області від 10.01.2018 року встановлений адміністративний нагляд, після звільнення з місць позбавлення волі, у визначений термін на профілактичний облік до Комунарського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області не з`явився, чим порушив правила адміністративного нагляду, в провадженні СВ Комунарського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадженя № 0000732 від 07.03.2018 року за фактом порушення ОСОБА_6 правил адміністративного нагляду, тому, усвідомлюючи тяжкість вчиненого ним злочину, а також невідворотність покарання, може безперешкодно покинути межі м. Запоріжжя, тим самим переховуючись від органів досудового розслідування та/або суду.
У судовому засіданні слідчий СВ Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області капітан поліції ОСОБА_3 підтримала своє клопотання у повному обсязі та послалася на обставини, які у ньому були викладені.
Прокурор в судовому засіданні стверджував, що вжиття більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою для ОСОБА_6 з огляду на обставини скоєного та ризики, які існують.
Підозрюваний ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що вину в скоєному кримінальному правопорушенні він не визнає, оскільки крадіжку не вчиняв, а лише здав до пункту прийому металолому драбини, які знайшов неподалік від вище вказаного пункту, має соціальні зв`язки, а саме постійно мешкає разом із батьком у квартирі, що належить батькові на праві власності, за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку з хворобою ОСОБА_11 , останній потребує постійного стороннього догляду, який він йому надає. Зазначив, що офіційно не працевлаштований, оскільки на даний час працює волонтером у благодійному фонді, а також займається підробітками, займається питаннями оформлення реєстрації за місцем свого проживання, отримання водійських прав, для подальшого працевлаштування до служби таксі. Стосовно порушення ним правил адміністративного нагляду пояснив, що йому не було відомо, що відносно нього він був встановлений, постанову суду він не отримував, під час його візитів до відділу поліції з метою з`ясування чи дійсно йому встановлений адміністративний надзір, йому нічого не пояснювали. Тому проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував та просив обрати більш м`який запобіжний захід.
Захисник проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, посилаючись на відсутність підстав вважати, що він може здійснити дії, перераховані ч. 1 ст. 177 КПК України, просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічній період доби, оскільки ОСОБА_6 потрібно працювати, щоб забезпечити себе та свого хворого батька.
Допитаний в судовому засіданні за клопотанням сторони захисту свідок ОСОБА_12 , пояснив, що він працює у благодійному фонді, який надає допомогу хворим на СНІД. На теперішній час в якості волонтера в фонді працює ОСОБА_6 , в подальшому його планують офіційно працевлаштувати у фонді. ОСОБА_6 він знає останні років 5-6, буває у нього вдома. Останній постійно мешкає разом із батьком, який є пенсіонером, тяжко хворіє, доглядає його лише ОСОБА_6 .
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 19.02.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 185 КК України (кримінальне провадження № 0000562).
Клопотання слідчого погоджене з прокурором Запорізької міської прокуратури № 2 Запорізької області ОСОБА_4 , оформлене відповідно до вимог ст. 184 КПК України. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання; витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження та долучено розпис ОСОБА_6 про вручення йому 02.04.2018 року о 15 год. 23 хв. копії клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу тримання під вартою, а також копії матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу. Таким чином, враховуючи, що розгляд клопотання розпочався о 18 год. 23 хв. 02.04.2018 року, слідчим виконані вимоги ч. 3 ст. 184 Кримінального процесуального кодексу України у повному обсязі.
31.03.2018 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Під час судового засідання встановлено, що підозрюваний самостійно прибув до суду та не затримувався у порядку ст. 208 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до пункту 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182).
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_6 криминального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, на думку слідчого судді, підтверджується матеріалами справи, а саме: рапортами працівника поліції від 18.02.2018 року, 19.02.2018 року про вчинення кримінального правопорушення, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 18.02.2018 року, протоколом огляду місця події від 18.02.2018 року, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 18.02.2018 року, протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_8 від 21.02.2018 року, протоколом огляду місця події від 20.03.2018 року, постановою про визнання та приєднання предметів до кримінального провадження як речових доказів від 19.02.2018 року, висновком експерта № 10-528 від 26.03.2018 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 19.02.2018 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 06.03.2018 року, протоколом пред`явлення особи для впізнання від 06.03.2018 року, рапортом працівника поліції від 06.03.2018 року та іншими матеріалами кримінального провадження.
У судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, працює волонтером у благодійному фонді, проживає разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 , який потребує стороннього догляду, раніше судимий.
При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 року у справі «Хайредінов проти України»).
Згідно з ч. 1 ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
На момент розгляду клопотання про взяття під варту доказів про те, що, перебуваючи на волі ОСОБА_6 переховувався від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджав якимось чином кримінальному провадженню, слідчому судді прокурором та слідчим надано не було. Слідчим не було надано доказів того, що підозрюваний не з`являвся на його виклики. Крім того, слідчим не було доведено слідчому судді, що, перебуваючи на свободі, підозрюваний якимось чином незаконно впливав чи буде впливати на потерпілого, свідків кримінального правопорушення.
Відповідно до практики Європейського суду, викладеної у рішенні «В. проти Швейцарії» від 26.01.1993 року небезпеку переховування від правосуддя не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з урахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправдуванням для тримання під вартою. При цьому необхідно враховувати характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язки з державою, у якій його переслідували за законом, і його міжнародні зв`язки».
Аналогічна позиція викладена у рішенні Європейського суду від 26.06.1991 року у справі «Летелье проти Франції», згідно з якого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути виправданий очікуваним покаранням у вигляді позбавлення волі.
Крім цього, слідчий суддя враховує рішення Європейського суду від 01.06.2006 року у справі «Мамедова проти Росії», відповідно до якого необхідність тримання під вартою не можна оцінювати тільки виключно з абстрактної позиції, приймаючи до уваги тільки тяжкість злочину.
Посилання слідчого в його клопотанні на наявність ризиків, які передбачені ст. 177 КПК України, є декларативними і такими, що нічим в матеріалах справи не підтверджені. Не наведено в клопотанні, і даних про те, що обрання щодо обвинуваченого іншого, менш суворого запобіжного заходу, є неможливим і недоцільним.
Частина 2 статті 194 КПК України передбачає обов`язок слідчого судді постановити ухвалу про відмову у застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, а саме: наявність обґрунтованої підозри, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Таким чином, оскільки прокурором доведено обґрунтованість підозри стосовно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, що підтверджується матеріалами клопотання, наявність достатніх підстав вважати, що існує декілька ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, зокрема, ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, однак не надано доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених в клопотанні (п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України), слідчий суддя, враховуючи дані про особу підозрюваного, зокрема те, що він має місце постійного проживання, має соціальні зв`язки батька, обставини скоєння кримінального правопорушення, а також те, що ОСОБА_6 на виклик до органу досудового розслідування з`являється добровільно, вважає, що вагомих підстав для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з матеріалів клопотання не вбачається, у зв`язку з чим необхідно застосувати до ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні.
За вищевказаних обставин, слідчий суддя вважає, що запобіганню будь-яких ризиків, пов`язаних з прибуттям підозрюваного на вимогу слідчого, прокурора, суду можливе і при застосуванні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Також слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, у зв`язку з обранням відносно підозрюваного запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, та доведеністю прокурором наявності всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, зобов`язати ОСОБА_6 прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати наступні обов`язки, необхідність покладення яких була доведена прокурором під час розгляду клопотання, а саме: повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання, не відлучатися за межі м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження.
Відповідно до ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.
На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 3, 176, 177, 178, 183, 184, 194, 198 КПК України, слідчий суддя,
УХВАЛИВ:
У задоволені клопотання старшого слідчого Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_7 , погоджене із прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000562 відносно ОСОБА_6 - відмовити.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з перебуванням останнього за місцем мешкання: АДРЕСА_1 , строком на два місяці з 10 год. 44 хв. 03.04.2018 року до 10 год. 44 хв. 02.06.2018 року, включно.
Заборонити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати кожен день з 20 год. 00 хв. до 08 год. 00 хв. своє місце мешкання: АДРЕСА_1 .
Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду із встановленою періодичністю;
- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про зміну свого місця мешкання;
- не виїжджати за межі міста Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Ухвалу для виконання передати до Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області.
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, у якого перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_6
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до апеляційного суду Запорізької області.
Слідчий суддя Комунарського
районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1

Ухвала мені оголошена та її копію отримано ____________________
З покладеними на мене обов`язками ознайомлений, обов`язуюсь їх виконувати у повному обсязі.
Мені роз`яснено, що у разі невиконання покладних на мене обов`язків, до мене може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і на мене може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
_________________ ОСОБА_6