1-кп/381/90/18
381/3837/17

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 березня 2018 року м. Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у місті Фастові кримінальне провадження №0000695 від 05.07.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Дідівщина, Фастівського району, Київської області, українки, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , засудженої Фастівським міськрайонним судом Київської області 27.12.2017 року за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України, звільненої від відбування покарання з встановленням іспитового строку 1 рік,-
у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.190 КК України, що надійшло до суду з угодою про примирення,-

встановив:
ОСОБА_4 , з метою особистого збагачення за рахунок заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, 23 червня 2017 року близько 17 год. 20 хв., перебуваючи в приміщенні дитячої лікарні, що за адресою: Київська область, м. Фастів, вул. І. Ступака, попросила свою двоюрідну сестру ОСОБА_5 скористатися її мобільним телефон марки «Prestigio» Wize NK3 DUO, на дві сім картки вартістю 900 грн., щоб зателефонувати. ОСОБА_5 передала добровільно ОСОБА_4 свій мобільний телефон марки «Prestigio» Wize NK3 DUO, після чого остання, маючи на меті не повертати телефон власнику, з метою заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, відразу ж зникла з місця події. ОСОБА_4 заволоділа чужим, майном шляхом зловживання довірою, після чого розпорядилась викраденим на власний розсуд, а саме заклала його в ломбард за допомогою свого знайомого ОСОБА_6 , якому не повідомляла, що телефон здобутий злочинним шляхом, чим спричинила ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 900 грн.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинила злочин, передбачений ч.1 ст. 190 КК України за ознаками заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою.

28 липня 2017 року під час досудового розслідування між підозрюваною ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_7 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469 та 471 КПК України, укладено угоду про примирення.

02.03.2018 року до суду надійшло клопотання про внесення змін до угоди про примирення у якому обвинувачена та потерпіла просять внести зміни до угоди про примирення вказавши, що ОСОБА_4 засуджена Фастівським міськрайонним судом Київської області 27.12.2017 року за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України, звільненої від відбування покарання з встановленням іспитового строку 1 рік.

Як об`єктивно перевірено судом, в даній угоді обвинувачена ОСОБА_4 та потерпіла ОСОБА_7 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, істотних для даного провадження обставин. В угоді визначений розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, який відповідає обставинам обвинувачення. Також, сторонами угоди узгоджено покарання, яке ОСОБА_4 повинена понести за вчинений ним злочин, а саме, у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
В угоді отримана згода обвинуваченої на призначення вказаного покарання. В угоді також передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченій.

Обвинувачена в судовому засіданні, просила вказану угоду з потерпілою ОСОБА_7 , яка також не заперечувала проти цього, затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при тому, що безумовно і повно визнала себе винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України в обсязі висунутого органами досудового слідства обвинувачення, дала згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявила, що здатний реально та повно виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Прокурор в судовому засіданні також вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги КПК та КК України, а тому не заперечував проти її затвердження і призначення обвинуваченій узгодженого з потерпілою покарання та інших передбачених угодою заходів.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 та ст. 474 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення на цій стадії судового розгляду, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 згідно із ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, від якого є потерпіла особа, і з огляду на фактичні обставини висунутого обвинувачення, державним чи суспільним інтересам шкода не завдана.

Суд шляхом вивчення документів, а також проведення опитування учасників судового провадження додатково переконався, що укладення угоди сторонами було добровільним, тобто не було наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про примирення з потерпілою, характер обвинувачення, щодо якого також визнає себе винуватою, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, а тому підстави для твердження про винуватість обвинуваченої ОСОБА_4 , на думку суду, беззаперечно існують.

Також суд погоджується і з тим, що визначені сторонами в угоді вид і розмір покарання не виходять за межі загальних та спеціальних засад його призначення, встановлених ст. 65 КК України, а саме, воно пропонуються у межах, встановлених санкцією ч. 1 ст. 190 КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин з урахуванням ступені тяжкості вчиненого злочину, особи винного і обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а отже, узгоджена міра покарання має конкретний вираз.

Будь-яких інших підстав, зазначених у тому числі і у пункті 19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 13 від 11 грудня 2015 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», які згідно з правилами кримінального процесуального закону перешкоджали б суду прийняти процесуальне рішення за умовами перевіреної судом угоди, не встановлено.

Отже, на підставі всіх об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, з врахуванням доводів учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , форма та зміст угоди про примирення від 28 липня 2017 року відповідають вимогам КПК та КК України, а тому наявні всі правові підстави для затвердження цієї угоди і призначення узгодженого її сторонами міри покарання.

Враховуючи викладене, суд, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст.ст. 374, 474 та 475 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про примирення від 28 липня 2017 року між обвинуваченою ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_7 .

ОСОБА_4 , визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в розмірі 850 грн.
Речові докази після набрання вироком законної сили, а саме мобільний телефон марки «Prestigio» Wize NK3 ОТ Ю, на дві сім картки, чорно-зеленого кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , -передані потерпілій ОСОБА_7 залишити потерпілій.

На підставі ч.3 ст. 72 КК України даний вирок та вирок Фастівського міськрайонного суду від 27.12.2017 року виконувати окремо.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, і його копія після проголошення негайно вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1