Справа № 751/4176/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/920/2017
Категорія - в порядку КПК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові, в режимі відео конференції матеріали кримінального провадження, за апеляційною скаргою прокурора Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Новозаводського районного суду міста Чернігова від 08 серпня 2017 року про умовно дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання,

з участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

засудженої ОСОБА_7 ,

представника Чернігівської виправної колонії №44 ОСОБА_9

У С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 08 серпня 2017 року задоволено клопотання засудженої ОСОБА_7 про її умовно дострокове звільнення від відбування покарання.

У своєму рішенні суд вказав, що засуджена ОСОБА_7 за період відбування покарання довела поведінкою своє виправлення, як того вимагає ст. 81 КК України.

Не погодившись з рішенням суду, прокурор Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати та ухвалити своє рішення, яким відмовити засудженій ОСОБА_7 у застосуванні до відносно неї умовно дострокове звільнення. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом не враховано, що засуджена в четверте притягується до відповідальності, двічі звільнялась від відбування покарання з випробуванням але на шлях виправлення не стала, а тому не довела своєю поведінкою та ставленням до праці своє виправлення.

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив задовольнити подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, засуджену ОСОБА_7 , яка вважала постанову суду законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу прокурора безпідставною, представника Чернігівської виправної колонії № 44, яка повідомила, що адміністрація установи не рекомендує ОСОБА_7 до умовно дострокового звільнення, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

ОСОБА_7 засуджена вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27.02.2015 за ч.2 ст. 185, 75, 76 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки. Згідно ухвали районного суду м. Запоріжжя від 24.12.2015 звільнення з іспитовим строком скасовано, направлена у місця позбавлення волі строком на 2 роки. Початок строку покарання 06.02.2016 року, кінець строку 06.02.2018.

Відповідно до статті 81 КК України встановлено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 відбула більш ніж 1/2 фактичного строку покарання, тому з цієї підстави ОСОБА_10 має право на застосування вищевказаної норми Закону.

Разом з тим, законодавцем передбачена друга обов`язкова складова умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, яка полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, а і неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо.

Із характеристики засудженої ОСОБА_7 вбачається, що остання участь у роботі самодіяльних організацій не приймає, соціально-корисну ініціативу в організації суспільного життя відділення не проявляє, до ради колективу засуджених не входить, характеризується посередньо, безініціативна, зосереджена лише на власних потребах, хоча і навчається у вечірній (змінній) загальноосвітній школі при установі, однак заняття відвідує не завжди.

Відповідно до довідки, виданої групою організації праці, заробітної плати та економічного планування про виконання норм виробітку, засуджена ОСОБА_7 з 12 відпрацьованих місяців лише впродовж 5 показала відсоток виконання норм виробітку вищий ніж середньобригадний. Впродовж решти 7 місяців відсоток виконання засудженої значно нижчий за середньобригадний, іноді в 3 і більше разів.

Крім вищевикладеного, суд першої інстанції не врахував, що засуджена ОСОБА_7 вчетверте притягується до кримінальної відповідальності із яких двічі - за однорідні злочини, а саме за злочини проти власності, двічі звільнялась від відбування покарання з випробуванням, а також на підставі Закону України «Про амністію».

На переконання колегії суддів засуджена ОСОБА_7 належних висновків для себе не зробила і продовжила вчиняти нові злочини, тобто фактично знехтувала довірою держави.

Так, судом першої інстанції не в повній мірі враховані викладені вище обставини та прийняте помилкове рішення про необхідність задоволення клопотання засудженої ОСОБА_7 про її умовно дострокове звільнення від відбування покарання.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до переконання, що доводи прокурора в своїй апеляційній скарзі, є об`єктивними, а тому подана ним апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419, 539 Кримінального процесуального кодексу України, ст. 81 Кримінального кодексу України,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу Новозаводського районного суду міста Чернігова від 08 серпня 2017 року про умовно дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання - скасувати.

В задоволені клопотання засудженої ОСОБА_7 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4