Справа № 487/5672/17
Провадження № 1-кп/487/222/18
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.01.2018 року м. Миколаїв,
Заводський районний суду м. Миколаєва
у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Ольшанське Миколаївського району Миколаївської області, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, перебуває у цивільному шлюбі, на утриманні малолітніх дітей не має, офіційно не працює, раніше судимий: - 01.02.2010 року Миколаївським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 185, ст.. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки; - 14.07.2010 року Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 07.09.2010 року вважається засудженим за ч.2 ст. 185 , ч.4 ст. 70 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі; - 25.11.2013 року Голосіївським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі, ухвалою апеляційного суду міста Києва від 11.03.2014 року вважається засудженим за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі; звільнений з місця відбування покарання 24.03.2017 року по відбуттю строку покарання; фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_2
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
сторони обвинувачення : прокурора ОСОБА_6
сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_7
15.09.2017 року приблизно о 01-20 хв. ОСОБА_5 , знаходячись біля будинку №17-а по вул.. Озерна в м. Миколаєві побачив ОСОБА_8 , у якої на шиї знаходився золотий ланцюг з хрестиком, після чого у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_5 підійшов до потерпілої ОСОБА_8 та шляхом ривку заволодів майном останньої, а саме: - золотим ланцюгом вагою 5 г, 585 проби вартістю 3000 грн., - золотим хрестиком вагою 2 г, 585 проби, вартістю 2000 грн.
Після чого, ОСОБА_5 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення злочину зник, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальний збиток на суму 5000 грн.
Своїми протиправними діями ОСОБА_5 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), з кваліфікуючою ознакою повторність, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 186 КК України, винним у вчиненні якого визнається.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав, суду показав, що 14.09.17 року у вечірній час зустрічався зі знайомою, з якою вживав спиртні напої. Приблизно о 00-30 год. 15.09.17 року приїхав у мікрорайон Намив, де зустрівся з товаришем та не березі річки розпивали коньяк (випили дві пляшки). Розсталися з товаришем приблизно о 01-45 год. Знаходився у стані сильного алкогольного сп`яніння та ледве тримався на ногах. Додому пішов пішки та зайшов у якісь гаражі. Потім побачив світло від фар автомобілю та вирішив його зупинити, щоб спитати дорогу додому. Автомобіль виявився патрульною машиною поліцейських, які перевірили вміст його кишень та сумки. Потім під`їхало ще дві патрульні машини. З однієї машини вийшла потерпіла та почала кричати : «Це він». Після цього, його та потерпілу доставили до Заводського відділу поліції, де вони знаходились в одному приміщенні приблизно 30 хвилин. Зазначив, що вказаного злочину не скоював та його необхідно виправдати, оскільки все обвинувачення ґрунтується лише на показах потерпілої, які не відповідають дійсності, а докази отримані в ході досудового розслідування є недопустимими.
В обґрунтування своєї невинуватості ОСОБА_5 зазначив, що між АДРЕСА_3 , де було скоєно злочин та вул.. Індустріальною, де його затримали, дуже велика відстань та фізично її неможливо здолати за короткий час 10-15 хвилин. Протокол впізнання за фотознімками є неналежним доказом, оскільки до проведення цієї дії, потерпіла бачила його на місці затримання, а потім ще деякий час в приміщенні чергового частини відділку поліції. Викрадених у потерпілої речей при ньому знайдено не було. Крім того, потерпілою взагалі не надала доказів, що у неї були ці речі та їх вартість.
Хоча ОСОБА_5 не визнає своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України за вказаних вище обставин, його вина підтверджується доказами дослідженими під час судового розгляду, зокрема:
-Показами потерпілої ОСОБА_8 , яка суду показала, що 15.09.2017 року приблизно о 01-30 год. пішки поверталась додому з роботи, була одягнена у футболку з відкритою шиєю, на шиї висів ланцюг з хрестиком. Через деякий час почула, що хтось іде за нею. Потім її наздогнав молодий хлопець та почав з нею розмовляти, казав, що також повертається з роботи, відпочивав на березі річки, пив пиво. Вони шли разом приблизно 5 хвилин, після чого, обвинувачений раптово рукою зірвав у неї з шиї ланцю. Вона крикнула, що викличе міліцію, але оскільки була у шоковому стані замість номеру 102, спочатку викликала 101, але потім додзвонилась до поліції. Наряд поліції приїхав швидко. ЇЇ забрали у машину, коли їхали біля магазину Сільпо, на телефон поліцейського прийшло повідомлення про затримання особи. Я відразу впізнала цього чоловіка. У обвинуваченого не знайшли ланцюг, де він його дів, не знає. Коли привезли до поліції, у коридорі ОСОБА_5 увесь час її оскорбляв в присутності адвоката. В судовому засіданні підтвердила, що обвинувачений ОСОБА_5 саме та особа, яка зірвала з неї ланцюг з хрестиком, та він одягнений у той саме одяг, що і в ніч скоєння злочину. Впізнала його по зросту, худорлявій статурі, по голосу. Золотий ланцюг був вагою 5,3 грами, а хрестик вагою 1,5 грами. На теперішній час вартість викраденого ланцюга з хрестиком становить 7000 грн. Заявлений цивільний позов про відшкодування матеріального збитку на суму 7000 грн., та моральної шкоди на суму 1000 грн. підтримує. Моральна шкоди полягає у завданні їй злочином стресу, нервових переживань. Міру покарання просила призначити на розсуд суду.
- Показами свідка ОСОБА_10 , який суду показав, що 15.09.2017 року працював інспектором патрульної поліції 1 роти 3 батальйону та знаходився у складі екіпажу Кант 104, приблизно о 01-00 год. отримали інформацію про скоєний грабіж, був наданий опис злочинця: молодий чоловік, з короткою стрижкою, у сірому спортивному костюмі, високого або середнього зросту, мав на собі чорну сумку через плече. Оскільки декілька патрульних машин виїхали в напряму вул.. Бутоми, їх екіпаж прийняв рішення рухатися по старій дорозі по вул.. Індустріальній. Проїжджаючи по вул.. Індустріальній виявили молодого чоловіка зовні схожого на опис злочинця, який йшов назустріч машині та через світло фар не міг бачити, що це патрульний автомобіль. Він пояснив, що йде з Намиву від товариша, чому обрав цей шлях пояснити не зміг. Йому було запропоновано показати вміст сумки та проведено поверхневий огляд. При ньому не було виявлено золотих виробів. Потім приїхав інший екіпаж з потерпілою. Потерпіла відразу та впевнено, без жодного сумніву впізнала цього чоловіка, яка грабіжника. Після чого, затриманого було доставлено до Заводського ВП. Від часу отримання повідомлення про злочин до моменту затримання підозрілого чоловіка пройшло від 20 до 40 хвилин. Відстань від місця скоєння злочину до місця затримання незначна приблизно 500 метрів.
-Рапортом інспектора патрульної поліції ОСОБА_10 від 15.09.2017 року, з якого вбачається, що екіпаж Кант 104 отримав орієнтування про грабіж по АДРЕСА_3 15.09.2017 року о 01-32 год., а близько 01-50 год. в районі буд. АДРЕСА_4 було виявлено ОСОБА_5 , який своїм зовнішнім виглядом відповідав орієнтуванню.
-Витягом з комп`ютерної бази даних АРМ 102, відповідно до якого оператору 102 на пульт №10 15.09.2017 року о 01-26 год. надійшов дзвінок наступного змісту: АДРЕСА_5 приблизно о 01-20 год. невідомий чоловік зірвав із заявниці золоту цепочку з хрестиком (190 см худощавий коротка зачіска темного кольору костюм спортивний сірого кольору із сумочкою через плече) після чого побіг за 19й будинок. Заявник ОСОБА_9 .
-Протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 15.09.2017 року, відповідно до якого потерпіла повідомила про вчинення відносно неї злочину
-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.09.2017 року, з якого встановлено, що потерпіла ОСОБА_8 впізнала за фотознімком ОСОБА_5 , як особу, яка 15.09.2017 року близька о 01-30 год. біля будинку АДРЕСА_5 відкрито заволоділа її золотим ланцюжком та хрестиком.
- Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 15.09.2017 року, відповідно до якого ОСОБА_5 затримали 15.09.2017 року о 01-30 год.
Досліджені докази судом визнані належними та допустимими, оскільки отримані у порядку встановленому КПК України, прямо підтверджують існування обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Підстав для визнання доказів недопустимими, а саме, відомостей що містить протокол пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 15.09.2017р., судом не встановлено, оскільки відсутні обставини, які б свідчили про те, що вказаний доказ отриманий внаслідок істотного порушення прав та свобод людини гарантованих Конституцією та законами України.
Крім того, в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 беззаперечно впізнала обвинуваченого ОСОБА_5 , як особу, яка 15.09.2017 року зірвала з неї золотий ланцюжок з хрестиком.
Суд критично оцінює покази обвинуваченого щодо його знаходження на березі річки в мікрорайоні Намив з товаришем до 01-45 год., оскільки доказів на підтвердження цим обставинам не надано. Так, обвинувачений не зміг назвати ні прізвища цього товариша, ні місця його проживання або номери засобів зв`язку та не заявляв про його допит в якості свідка.
Покази обвинуваченого стосовно неможливості подолання відстані від місця злочину до місця затримання за декілька хвили спростовані в судовому засіданні дослідженими доказами. Так, відповідно до дослідженого судом витягу з бази даних АРМ 102, встановлено, що потерпіла ОСОБА_8 зателефонувала оператору 102 о 01-26 год. 15.09.2017 року та повідомила, що злочин було скоєно приблизно о 01-20 год., а відповідно до рапорту ІПП ОСОБА_10 . ОСОБА_5 затримали 15.09.2017 року близько 01-50 год. Тобто з моменту скоєння злочину до моменту затримання ОСОБА_5 минуло приблизно 30 хвилин. Крім того, допитаний судом свідок ОСОБА_10 пояснив, що відстань від місця скоєння злочину до місця затримання ОСОБА_11 становить приблизно 500 метрів. Зазначені обставини свідчить про те, що навіть при низькій швидкості руху (2,5-3 км/год.) таку відстань людина може здолати приблизно за 10-15 хвилин.
Та обставина, що в момент затримання у ОСОБА_5 не було виявлено золотих виробів потерпілої не свідчить про його невинуватість, оскільки у обвинуваченого з моменту скоєння грабежу до моменту затримання було достатньо часу, щоб розпорядитися викраденим майном.
Аналіз досліджених доказів дає підстави суду для висновку у винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а його покази не інакше як спосіб свого захисту.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується посередньо, офіційно не працює, перебуває в цивільному шлюбі, на обліку у лікаря психіатра не знаходиться, лікувався стаціонарно в МОПЛ №1 у 2007 році з діагнозом: «Соціалізований розлад поведінки», відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №331 від 10.10.2017 року ОСОБА_5 на момент скоєння інкримінованого діяння та на теперішній час будь-якими психічними розладами не страждав та не страждає, міг та може надавати звіт у своїх діях та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує, на обліку в ОНД не перебуває, є раніше судимим за корисливі злочини, востаннє вироком 25.11.2013 року Голосіївським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі, ухвалою апеляційного суду міста Києва від 11.03.2014 року вирок від 25.11.13 р. змінено, вважається засудженим за ч.2 ст. 186, 69-1 КК України до 4 років позбавлення волі; звільнений з місця відбування покарання 24.03.2017 року по відбуттю строку покарання.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, віднесений до категорії тяжких злочинів.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст.. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку.
Призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових злочинів обвинуваченим, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого злочину.
Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд вважає, що ОСОБА_5 за вчинений злочин необхідно призначити покарання за ч. 2 ст. 186 КК України, у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання, на думку суду є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
У кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_9 пред`явлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_5 на її користь матеріальної шкоди у сумі 7000 грн., та моральної (немайнової) шкоди у розмірі 1000 грн.
Під час судового розгляду кримінального провадження потерпіла свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі.
Вирішуючи цивільний позов, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Оскільки в ході судового розгляду вина ОСОБА_5 у відкритому заволодінні майном потерпілої ОСОБА_8 знайшла своє підтвердження, а розмір завданої майнової шкоди потерпілою оцінений у 7000 грн., яка складається з вартості золотого ланцюжка 5000 грн. та вартості золотого хрестика 2000 грн., суд вважає, що вимоги потерпілої в цій частині підлягають повному задоволенню.
Окрім того, відповідно до ст. 1167 ЦК України потерпілий має право на відшкодування моральної шкоди, що була завдана йому злочином.
Під час вирішення питання про розмір такого відшкодування суд, виходячи з вимог частини 3 статті 23 ЦК України, враховує характер скоєного правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань потерпілої, ступень вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також інші обставини, які мають істотне значення.
В зв`язку із цим суд враховує, що внаслідок умисних дій обвинуваченого потерпіла зазнала моральних страждань, внаслідок яких погіршився її стан здоров`я, вона вимушена скривати від родичів виклики до слідчого та суду, щоб не засмучувати їх та не завдавати душевних страждань, оскільки її чоловік є особою похилого віку та тяжко хворіє . Крім того, золотий ланцюжок, який був викрадений обвинуваченим, був подарунком та спогадами про її батьків, які на теперішній час вже померли.
Виходячи із вимог розумності і справедливості, суд вважає що позовна вимога ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню та з обвинуваченого на користь потерпілої підлягає стягненню 1000 грн.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою застосований до ОСОБА_5 необхідно продовжити до набрання вироком законної сили.
Керуючись ст. ст. 129, 369-374 КПК України, суд -
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Строк відбування призначеного ОСОБА_5 покарання відраховувати з дня затримання з 15.09.2017 року.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою продовжити до набрання вироком законної сили.
Цивільний позов ОСОБА_8 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 7000 (сім тисяч) гривень.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди 1000 (одна тисяча) гривень.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1