Дата документу Справа № 320/6234/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №320/6234/17 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-сс/778/5/18 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.303 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 січня 2018 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за скаргою ОСОБА_6 на постанову старшого слідчого Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 від 24 травня 2017 року про закриття кримінального провадження №0002019 від 29 квітня 2017 року за ч.1 ст.286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

заявника ОСОБА_6 та його представника ОСОБА_9 в режимі відеоконференції із Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська,

ВСТАНОВИЛА:
03 листопада 2017 року ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03 жовтня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні його скарги на постанову старшого слідчого Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 від 24 травня 2017 року про закриття кримінального провадження №0002019 за ч.1 ст.286 КК України.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що матеріали кримінального провадження свідчать про те, що слідчим було повно та всебічно проведено досудове розслідування та обґрунтовано винесено постанову про закриття кримінального провадження. Враховуючи те, що внаслідок ДТП було заподіяно особам легкі тілесні ушкодження та дані діяння не утворюють складу злочину, передбаченого ст.286 КК України, слідчий прийшов до правильного висновку про закриття кримінального провадження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати вищевказану ухвалу слідчого судді. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що дана ухвала суду винесена з грубим порушенням норм процесуального права та невірним застосуванням матеріальних норм, що потягло за собою однобічне та неповне з`ясування судом усіх фактичних обставин справ, їх не дослідження та не надання їм належної оцінки, при цьому суд лише формально підійшов до встановлення обставин справи. Фактично своєю постановою, слідчий визнав винним ОСОБА_6 у скоєнні ДТП, а слідчий суддя першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно не дослідив надані докази і пояснення, чим порушив його законні права, та не спростував звинувачення у вчиненні правопорушення, якого він не вчиняв. При цьому в матеріалах справи відсутні будь-які матеріали, які свідчать про вчинення адміністративного правопорушення з боку заявника. Єдині свідки ДТП, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , водії автомобілів, які рухалися поряд на момент зіткнення, як слідчим, так і слідчим суддею допитані так і не були взагалі, в учасників пригоди лише відібрали пояснення, в яких жодним чином не вказано на винуватість в ДТП заявника.

Заслухавши доповідь судді; заявника ОСОБА_6 та його представника ОСОБА_9 на підтримання апеляційної скарги, прокурора із запереченнями стосовно доводів та вимог апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Так, ОСОБА_6 в апеляційній скарзі зазначає про те, що ухвала слідчого судді винесена з грубим порушенням норм процесуального права та невірним застосуванням матеріальних норм, що потягло за собою однобічне та неповне з`ясування судом усіх фактичних обставин справи, та не надання їм належної оцінки, при цьому суд лише формально підійшов до встановлення обставин справи.

Як вбачається з матеріалів провадження, 29 квітня 2017 року Мелітопольським ВП ГУНП в Запорізькій області до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002019 було внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 286 КК України та розпочато досудове розслідування.
Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається, зокрема, в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Згідно з вимогами ч.4 ст. 284 КПК України, слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження в т.ч. з підстав відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.
В ході проведення досудового розслідування слідчим було встановлено, що внаслідок ДТП пасажири автомобіля Hyundai Accent ОСОБА_12 та її малолітні діти ОСОБА_13 та ОСОБА_14 отримали тілесні ушкодження.
Згідно з висновками судової медичної експертизи № 232 від 04 травня 2017 року та № 244 від 05 травня 2017 року, тілесні ушкодження ОСОБА_12 та ОСОБА_13 кваліфікуються як легкі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Згідно з висновком судової медичної експертизи № 42 від 18 травня 2017 року, тілесні ушкодження ОСОБА_14 кваліфікуються як легкі.
24 травня 2017 року слідчим було прийнято постанову про закриття кримінального провадження, на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діях водіїв ОСОБА_6 та ОСОБА_15 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.
На обґрунтування своїх висновків, слідчий в постанові зазначив, що заподіяння внаслідок ДТП легких тілесних ушкоджень не утворює складу злочину, передбаченого ст. 286 КК України.
З урахуванням наведеного, перевіривши матеріали провадження, вислухавши думку представника заявника ОСОБА_9 , слідчих ОСОБА_16 та ОСОБА_7 , слідчий суддя, дійшов висновку про те, що в задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову старшого слідчого про закриття кримінального провадження, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, слід відмовити.
З такими висновками погоджується і колегія суддів, та вважає, що слідчий суддя всебічно та повно дослідив усі фактичні обставини справи та надав їм належну оцінку, а тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 в цій частині є необґрунтованими.
Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_6 про те, що фактично своєю постановою слідчий визнав його винним у скоєнні ДТП, а слідчий суддя першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно не дослідив всі обставини, чим порушив його законні права, та не спростував звинувачення у вчиненні правопорушення, якого він не вчиняв, колегія суддів вважає необґрунтованими, виходячи с наступного.

Як вказав слідчий в постанові про закриття кримінального провадження, ОСОБА_6 своїми діями порушив вимоги п.п.12.3, 13.1 Правил дорожнього руху України. Зазначені порушення знаходяться в прямому причинному зв`язку з подією ДТП та її наслідками. Викладені обставини підтверджуються відомостями, які містяться в протоколі огляду місця події, фототаблицею та схемою до нього; показаннями ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_15 . Проте, оскільки наслідків, передбачених ч.1 ст.286 КПК України, не настало, слідчий обґрунтовано закрив кримінальне провадження через відсутність в діях водіїв ОСОБА_6 та ОСОБА_15 складу зазначеного правопорушення.
Отже, доводи апелянта про те, що слідчий прийняв вказане рішення без повного, всебічного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, є безпідставними і суперечать матеріалам провадження та змісту оскаржуваної постанови слідчого.
Свої висновки слідчий належним чином вмотивував в постанові.
Крім того, слідчий, не вирішуючи наперед питання про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні адміністративного правопорушення, в резолютивній частині оскаржуваної постанови вказав про направлення її копії до уповноваженого органу для притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.
Слідчий суддя, перевіривши вказану постанову, дійшов обґрунтованого висновку про те, що слідчий при закритті провадження дотримався положень ст.284 КПК України.
Свої висновки слідчий суддя також належним чином вмотивував.
Порядок розгляду скарги, передбачений ст.306 КПК України, слідчим суддею дотриманий.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_6 , на думку колегії суддів, правильність висновків слідчого судді не спростовують, тому підстав для задоволення цієї скарги не вбачається.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03 жовтня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 від 24 травня 2017 року про закриття кримінального провадження №0002019 від 29 квітня 2017 року за ч.1 ст.286 КК України, залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4