АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 540/741/17 Номер провадження 11-кп/786/1037/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 грудня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем судового засідання ОСОБА_5
за участі
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора Кобеляцької місцевої прокуратури ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 на ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 17 жовтня 2017 року

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні спільного подання Державної установи «Машівська виправна колонія № 9», спостережної комісії Машівської РДА Полтавської області та клопотання адвоката ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_9 .

Ухвалюючи таке рішення, суд дійшов висновку, що за період відбування покарання в поведінці засудженого відбуваються позитивні зміни, але вони свідчать, що він лише став на шлях виправлення.

У поданій апеляційній скарзі прокурор прохає ухвалу суду щодо ОСОБА_9 скасувати та ухвалити нову, якою задовольнити спільне подання Державної установи «Машівська виправна колонія № 9» та спостережної комісії Машівської РДА Полтавської області про умовно дострокове звільнення ОСОБА_9 .

Необхідність застосування до засудженого ОСОБА_9 даної пільги прокурор мотивує тим, що засуджений раніше не притягувався до відповідальності, вперше був засуджений за вчинення необережного тяжкого злочину, щиро розкаявся у вчиненому, визнав вину, протягом двох років не допускав порушення правил відбування покарання, а раніше отримані стягнення погашені в установленому законом порядку.

Захисник ОСОБА_7 у свої апеляційній скарзі прохає скасувати ухвалу суду щодо ОСОБА_9 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву засудженого ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення.

Свої вимоги захисник мотивує тим, що засуджений має позитивні характеристики, працевлаштований, останній раз притягувався до дисциплінарної відповідальності у 2015 році, проживає поза межами установи разом з сім`єю. Має два заохочення.

Інші учасники судового провадження ухвалу суду не оскаржили.
Засуджений ОСОБА_9 надав заяву про розгляд справи у його відсутності за участі захисника засудженого ОСОБА_7 .
Заслухавши доповідь судді-доповідача; прокурора ОСОБА_6 , який не підтримав апеляційну скаргу прокурора та заперечував проти апеляційної скарги захисника; захисника ОСОБА_7 на підтримання апеляційних скарг; перевіривши матеріали провадження, особової справи засудженого та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають до задоволення виходячи з такого.
Відповідно до ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці і навчання довів своє виправлення.
Статтею 6 Кримінально-виконавчого кодексу України визначено, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки.
Як вбачається зі змісту ухвали, приймаючи рішення про відмову у задоволенні клопотання про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання суд першої інстанції виходив з того, що засуджений на шлях виправлення не став, а ставленням до праці, яке не можна назвати сумлінним як і своєю поведінкою, не довів свого виправлення, а відтак підстави для задоволення його заяви відсутні та є передчасними.
Так, пунктом 2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
Відповідно до п.1 Постанови Пленуму умовно-дострокове звільнення особи від відбуття покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст.50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів.
Згідно п.17 вказаної постанови Пленуму при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, виправно-трудової установи, а також наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Як убачається з матеріалів справи при її розгляді суд вищевказані вимоги виконав у повній мірі.
Так, ОСОБА_9 вироком Сімферопольського районного суду АРК від 08.10.2013р. засуджений за ст. 286 ч.3 КК України до 6 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки (арк. 1-9 особової справи).
В ході судового розгляду встановлено, що за період відбування покарання в Машівській виправній колонії УДПтС України в Полтавській області (№9) засуджений мав два заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці та 8 стягнень за порушення трудової дисципліни, нетактовну поведінку з представниками адміністрації, зберігання заборонених предметів тощо, що підтверджується характеристикою та довідкою про стягнення та заохочення.
За час відбування покарання характеризується задовільно, дотримується встановлених вимог порядку відбування покарання та правил внутрішнього розпорядку дня. Працевлаштований робітником їдальні для засуджених, покладені обов`язки виконує сумлінно. Приймає участь у програмі диференційованого впливу «Правова освіта» та «Підготовка до звільнення». З дозволу адміністрації установи проживає за межами житлової зони разом із своєю сім`єю у приватній квартирі.
Дослідивши особову справу засудженого, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції про те, що засуджений на час звернення до суду в повній мірі не довів свого виправлення і тільки став на шлях виправлення.
Крім того, відповідно до ч.7 ст.539 КПК України, у разі набрання законної сили ухвалою суду про відмову в задоволенні клопотання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням розгляд повторного клопотання з цього самого питання щодо осіб, засуджених за тяжкі та особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менше п`яти років, може мати місце не раніше як через рік з дня винесення ухвали суду про відмову.
Як вбачається із матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_9
ухвалою Машівського районного суду Полтавської області від 22 серпня 2016 року відмовлено у задоволені заяви засудженого ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Ухвалою колегії суддів апеляційного суду Полтавської області від 20 грудня 2016 року указане рішення залишено без змін.
Таким чином, попередня ухвала суду про відмову в задоволенні клопотання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_9 від відбування покарання, згідно ч.2 ст.532 КПК України, набрала законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, а саме 20 грудня 2016 року.
У зв`язку з цим, на момент судового розгляду питання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_9 , не сплинув річний термін з дня набрання законної сили попереднього рішення про відмову у застосуванні цієї пільги.
За таких обставин, у задоволені апеляційних скарг прокурора та захисника ОСОБА_7 слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ч.2 ст.376, статтями 404, 407, 418 КПК України колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги прокурора Кобеляцької місцевої прокуратури ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 17 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_9 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4