АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/434/18 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа №621/46/15-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.125 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 квітня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника-адвоката - ОСОБА_7 ,
представників потерпілого-адвокатів - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого на вирок Зміївського районного суду Харківської області від 23 серпня 2017 року, -
В С Т А Н О В И Л А:

Зазначеним вироком
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, який зареєстрований: АДРЕСА_1 , фактично проживає у АДРЕСА_2 , громадянин України, з повною середньою освітою, не одружений, студент Української інженерно-педагогічної академії, не судимий,
визнаний винним у вчиннні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та йому призначено покарання у виді штрафу в розмірі 70 (семидесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1190 (одна тисяча сто дев`яносто) гривень.
Вироком встановлено, що 28.09.2014 року, близько 16 години, на території двору домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , у ОСОБА_10 в ході раптово виниклої сварки з ОСОБА_11 на грунті раптово виниклих, особистих неприязних відносин, виник умисел на спричинення останньому тілесних ушкоджень. В той же момент, реалізуючи свій умисел на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_10 , ухопившись обома руками в області кисті лівої руки ОСОБА_11 , різким рухом викрутив її по напрямку руху годинникової стрілки, спричинивши тим самим, згідно висновку судової медичної експертизи №224-Зм/14 від 10.11.2014 року, травматичне часткове ушкодження зв`язкового апарату лівого ліктьового суглобу, що за ступенем тяжкості відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило за собою короткочасний розлад здоров`я.
В апеляційній скарзі та доповненнях до неї захисник та обвинувачений просять скасувати вирок та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Зазначили, що вирок районного суду є незаконним, судовий розгляд проведено з істотним порушенням кримінального процесуального закону, неповно, необ`єктивно, упереджено, з обвинувальним ухилом та порушенням прав обвинуваченого на захист. Суд необґрунтовано відмовив в задоволенні клопотань сторони захисту про допит свідків та експертів. На думку апелянтів, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, у постановленому вироку суд вийшов за межі пред`явленого обвинувачення, яке було змінено прокурором. Також, не погодилися з висновками судово-медичних експертів через їх необґрунтованість та суперечливість, вважають, що травму потерпілий отримав до подій, що ставляться у вину ОСОБА_12 , обвинувачений тілесних ушкоджень не наносив. Звертають увагу на нестабільність показань потерпілого, які він постійно змінює; просять критично поставитися до показань свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 (показання при розгляді справи в іншому складі суду).
Заслухавши доповідь головуючого судді; з`ясувавши думку прокурора, яка вважала вирок районного суду законним та обґрунтованим; представників потерпілого, які заперечували проти апеляції; обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та запереченнях на неї, колегія суддів вважає апеляцію такою, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, в тому числі, відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на захист.
Статтею 91 КПК України встановлено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню зокрема: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
При цьому, згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Статтею 374 ч.3 п.2 КПК України встановлено, що в мотивувальній частині вироку зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Наведені вище норми кримінального процесуального закону районним судом при розгляді кримінального провадження та ухваленні рішення по справі належним чином не виконано.
При викладенні формулювання обвинувачення у вироку, яке суд визнав доведеним, допущені істотні порушення зазначених вимог закону.
Об`єктивна сторона вчиненого злочину, що викладена у вироку суду першої інстанції не відповідає обвинувальному акту у його зміненій редакції, що виключає можливість встановлення вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення поза розумним сумнівом.
Так, в мотивувальній частині оскаржуваного вироку районний суд зазначає, що «… ОСОБА_10 , ухопившись обома руками в області кисті лівої руки ОСОБА_11 , різким рухом викрутив її по напрямку руху годинникової стрілки, спричинивши тим самим, згідно висновку судової медичної експертизи №224-Зм/14 від 10.11.2014 року, травматичне часткове ушкодження зв`язкового апарату лівого ліктьового суглобу…».
При цьому, в обвинувальному акті в редакції від 08.08.2016 року зазначено, що ОСОБА_10 , ухопившись обома руками в області кисті лівої руки ОСОБА_11 , різким рухом викрутив її по напрямку руху годинникової стрілки, спричинивши тим самим останньому, згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи №129КЕ/2015 від 13.05.2016 року, закриту травму лівого ліктьового суглобу, часткове ушкодження (розтягнення) сумково-зв`язкового апарату у вигляді розтягнення та розривів латеральної та медіальної колатеральних зв`язок.
Таким чином, викладені у вироку висновки суду в частині отриманих потерпілим тілесних ушкоджень не відповідають тим, що містяться в останній редакції обвинувачення від 08.08.2016 року. Мотиви зміни обвинувачення судом не викладені.
Слід зазначити, що відповідно до ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Наведені обставини свідчать про те, що судом не дотримано вимоги кримінального процесуального закону, що регламентують межі судового розгляду.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що при розгляді справи та постановленні вироку було допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, у зв`язку з чим вирок підлягає скасуванню.
Апеляційні доводи захисника та обвинуваченого в даній частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Стосовно доводів апеляції про необґрунтованість та суперечливість висновків судово-медичних експертів у зв`язку з покладанням у їх основу показань свідка, потерпілого, які не долучені до матеріалів кримінального провадження, а також медичної документації, яка була долучена до справи у непередбачений КПК України спосіб, колегія суддів вважає їх слушними.
Районний суд прийняв у якості допустимих доказів висновки експерта №129-КЕ від 13.05.2016 р., №186 від 21.09.2016 р.
При цьому, у постановленому вироку суд належним чином не мотивував своє рішення щодо неприйняття заперечень сторони захисту стосовно допустимості таких доказів.
Зазначені обставини свідчать про неповноту судового розгляду та порушення прав обвинуваченого на захист.

Вирішуючи питання про подальший рух провадження після скасування вироку, колегія суддів виходить з наступного. Порушення судом першої інстанції вимог ст.370 КПК України та загальних засад судочинства не відноситься до передбаченого в ч.1 ст.415 КПК України переліку підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Проте, відповідно до вимог ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України. Такими загальними засадами кримінального провадження у даному випадку є передбачені п.п.1, 2, 13, 15 ч.1 ст.7 КПК України верховенство права, законність, забезпечення права на захист, а також забезпечення змагальності сторін та одночасно обґрунтованості і вмотивованості судового рішення, що передбачено як обовязкові вимоги у ст.370 КПК України.
З огляду на викладене, з метою дотримання вказаних засад кримінального провадження, що гарантуються чинним КПК України, оскаржуваний вирок належить скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
У зв`язку зі скасуванням вироку за процесуальними порушеннями, суд апеляційної інстанції не може розглянути та дати оцінку апеляційним доводам про відсутність складу злочину у діях обвинуваченого та відсутність причинно-наслідкового зв`язку між діями ОСОБА_12 та наслідками, що ставляться йому у провину, необ`єктивність медичних, експертних досліджень, за якими встановлені характер та час отримання потерпілим тілесних ушкоджень, але ці апеляційні доводи можуть бути враховані судом при новому розгляді кримінального провадження.
При новому розгляді суду слід усунути вказані в даній ухвалі недоліки, повно та всебічно дослідити обставини справи та ухвалити законне й обгрунтоване судове рішення.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_10 задовольнити частково.
Вирок Зміївського районного суду Харківської області від 23 серпня 2017 року щодо ОСОБА_10 скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
Судді: