Справа № 390/1488/17
Провадження № 1-кп/390/214/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" вересня 2017 р. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_4 ,
законного представника неповнолітнього ОСОБА_5 ,
особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000585 від 16.05.2017 року відносно неповнолітнього:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Білин, Рахівського району, Закарпатської області, українця, громадянина України, не одруженого, маючого початкову загальну середню освіту, учня 7 класу Веселівського НВК, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;
у вчиненні суспільно-небезпечного діяння передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
09.08.2017 року до Кіровоградського районного суду Кіровоградської області надійшло клопотання про застосування до малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи малолітнім, скоїв суспільно - небезпечне діяння за таких обставин: 14.04.2017 року, близько 00.00 год., ОСОБА_6 за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, прибули до очисного комплексу СВК «Іскра», який розташований по вул.Гречана в с.Веселівка Кіровоградського району, де розуміючи, що їх злочинні дії ніким не будуть помічені, через отвір проникли до середини приміщення, звідки таємно викрали електричний двигун потужністю 1,5 кВт., вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 17-852 від 21.06.2017 року складає 2200 грн., який належить потерпілій ОСОБА_7 . З викраденим ОСОБА_6 та особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим причинили потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Крім того, 17.04.2017 року, у вечірній час, ОСОБА_6 за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, прибули до приміщення складу, який розташований по АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_8 , де розуміючи, що їх злочинні дії ніким не будуть помічені, через отвір у вікні проникли до середини приміщення, звідки таємно викрали електричний двигун потужністю 1,5 кВт., вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 417 від 28.06.2017 року складає 1525,68 грн. та електричний двигун потужністю 2 кВт., вартістю 1778,40 грн., які належать потерпілому ОСОБА_8 . З викраденим ОСОБА_6 та особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим причинили потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 3304,08 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_6 винним себе визнав, показав, що дійсно скоїв крадіжки при зазначених в клопотанні обставинах, у скоєному кається та просить суд застосувати до нього примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд матері.

Прокурор у судовому засіданні підтримала клопотання про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі під нагляд матері, вважаючи, що саме такий вид примусових заходів є достатнім та необхідним для попередження вчинення неповнолітнім нового злочину.

Захисник неповнолітнього просила задовольнити клопотання та застосувати до ОСОБА_6 примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд матері.

Законний представник неповнолітнього ОСОБА_6 - його мати ОСОБА_5 пояснила суду, що вони вдвох з сином проживають у новому будинку. З чоловіком вона розлучилась ще 10 роів тому, з того часу одна виховує ОСОБА_9 . В господарстві мають город, дві корови, два бика та домашню птицю. Мотивів скоєнання сином злочину вона пояснити не змогла. Стверджує, що її син добре навчається в школі, допомагає їй по господарству та зробив для себе відповідні висновки щодо скоєного. Вона домовилась з потерпілими по справі, що буде поступово відшкодовувати збитки. Запевнила суд, що має вплив на сина та зможе забезпечити його належну поведінку, просила застосувати до сина заходи виховного характеру та передати ОСОБА_9 під її нагляд.

Заслухавши пояснення неповнолітнього ОСОБА_6 , його законного представника та захисника, враховуючи думку прокурора, перевіривши докази та інші обставини, які мають істотне значення для вирішення питання про застосування примусових заходів виховного характеру, суд прийшов до висновку, що клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_6 скоїв суспільно-небезпечні діяння, які підпадають під ознаки діяння, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, кваліфіковані як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у приміщення та таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у приміщення, однак повідомлення про підозру йому не оголошувалося у зв`язку з тим, що він не досяг віку кримінальної відповідальності, тобто не є суб`єктом вказаного кримінального правопорушення.

За ст.498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.2 ст.97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені ст.105 КК України, суд застосовує і до особи, яка не досягла віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність.

Згідно з п.3 ч.2 ст.105 КК України до неповнолітнього може бути застосовано примусові заходи виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх замінюють.

Частиною 3 статті 105 КК України передбачено, що тривалість заходів виховного характеру, передбачених пунктами 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що строк нагляду, передбаченого п.3 ч.2 ст.105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього.

Відповідно до частини 1 статті 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання:

1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння;

2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від 11 років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння;

3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Примусові заходи виховного характеру, зокрема, застосовують: у разі постановлення судом рішення про звільнення неповнолітнього від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1ст. 97 КК України; до особи, котра до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння (ч. 2ст. 97 КК України); при звільненні неповнолітнього від покарання відповідно до ч. 1ст. 105 КК України.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що неповнолітнього можна передати під нагляд батьків. При цьому, вони мають бути спроможні здійснювати виховний вплив на неповнолітнього, постійно й належним чином контролювати його поведінку та зобов`язані це робити.

При вирішенні питання про застосування примусових заходів виховного характеру, суд враховує те, що ОСОБА_6 вчинив суспільно - небезпечні діяння, передбачені ч.3 ст.185 КК України, разом з тим на момент скоєння умисного суспільно-небезпечного діяння ОСОБА_6 виповнилось повних 13 років, тобто він не досяг віку, з якого можлива кримінальна відповідальність за вчинене діяння.

Згідно до вимог ст.103 КК України при призначенні покарання неповнолітньому суд, крім обставин, передбачених у статтях 65-67 цього Кодексу, враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.

В зв`язку з цим до ОСОБА_6 необхідно застосувати примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При цьому, як зазначено в абзаці 4 п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» № 2 від 15.05.2006 року, нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж досягнення особою повноліття).

Судові витрати на проведення судово-товарознавчих експертиз в розмірі 540 грн. 00 коп. підлягають стягненню з обвинувачених, однак, так як матеріали відносно особи, якій за попередньою змовою з малолітнім ОСОБА_6 інкриміновано вчинення злочину, виділено в окреме провадження, то суд вважає за доцільне стягнути в дохід держави з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , законного представника неповнолітнього ОСОБА_6 судові витрати в сумі 270 грн.

Керуючись ст.97, 105 КК України, ст.ст. 497, 500-501 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про до малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусових заходів виховного характеру - задовольнити.

Застосувати до малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Білин, Рахівського району, Закарпатської області, українця, громадянина України, не одруженого, маючого початкову загальну середню освіту, учня 7 класу Веселівського НВК, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Строк застосування заходів виховного характеру для ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначити терміном 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_5 законного представника малолітнього ОСОБА_6 на користь держави судові витрати на проведення експертиз в розмірі 270 грн. 00 коп.

На ухвалу може бути подана апеляція до апеляційного суду Кіровоградської області через Кіровоградський районний суд Кіровоградської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя /підпис/

Згідно з оригіналом

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1