ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6172/17
провадження № 1-кп/753/641/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" жовтня 2017 р. м. Київ
Дарницький районний суд м. Києва у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Києві обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості від 04.04.2017 р. у кримінальному провадженні № 0003437 від 28.03.2017 р. по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, українця, громадянина України, працюючого на посаді директора ТОВ «БАРС 2000», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-08.11.2016 р. Оболонським районним судом м. Києва за ч.1 ст. 272 КК України до покарання у вигляді штрафу в сумі 3400 грн. без позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно- господарських функцій,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 272 КК України,

ВСТАНОВИВ:

05.04.2017 р. на адресу Дарницького районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у вищезазначеному кримінальному провадженні.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між ним та обвинуваченим та призначити узгоджену в угоді міру покарання, а у разі неможливості затвердження угоди призначити обвинувальний акт до судового розгляду.
Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні також просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 04.04.2017 р. між прокурором та обвинуваченим та призначити узгоджену сторонами міру покарання, а у разі неможливості затвердження угоди призначити обвинувальний акт до судового розгляду.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника та просив затвердити угоду про визнання винуватості.
Заслухавши думки учасників судового провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 314 КПК України - у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
Відповідно до ч.7 ст. 474 КПК України - суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:

1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;

2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;

3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;

4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;

5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;

6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.

Зі змісту угоди про визнання винуватості вбачається, що сторони погодили покарання, яке повинен понести обвинувачений ОСОБА_5 за скоєння злочину, передбаченого ч.1 ст. 272 КК України у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 3400 гривень без права обіймати посади чи займатися діяльністю, пов`язаною з виконанням робіт з підвищеною небезпекою. Разом з тим, зі вступної частини угоди вбачається, що ОСОБА_5 08.11.2016 р. вже був засуджений Оболонським районним судом м. Києва за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 272 КК України із призначенням покарання у виді штрафу в сумі 3400 грн. без права обіймати посади чи займатися діяльністю, пов`язаною з виконанням робіт з підвищеною небезпекою. Таким чином, на думку суду умови угоди в частині повторного призначення ОСОБА_5 найбільш м`якого виду покарання у виді штрафу як особі, раніше судимій за скоєння аналогічного злочину, не відповідають інтересам суспільства, оскільки не відповідають загальним засадам призначення покарань, які визначені в ст.ст. 50, 65 КК України. Крім того, зі змісту угоди не вбачається посилань на обставини, які б свідчили про істотне зниження суспільної небезпечності вчиненого злочину та які б дозволяли застосувати до раніше судимої особи мінімальне покарання, передбачене ч.1 ст. 272 КК України без застосування додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади чи займатися діяльністю, пов`язаною з виконанням робіт з підвищеною небезпекою.

Відповідно до ч.3 ст. 314 КПК України - у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Виходячи з вищезазначеного вбачається, що обвинувальний акт повинен складатися з описової та резолютивної частин. В описовій частині зазначаються дані, які стали приводом та підставами початку досудового розслідування, обставини кримінальної події та під ознаки якого кримінального закону підпадають дії особи. В резолютивній частині підводяться підсумки кримінального розслідування, тобто особі висувається обвинувачення, яке відповідно до ст.ст. 369, 374 КПК України має бути вирішено у вироку суду.

Більше того, формулювання обвинувачення має бути конкретним, тобто в ньому повинно бути детально описано місце вчинення злочину, час, спосіб вчинення, зокрема конкретні дії (бездіяльність), які були скоєні обвинуваченим, ознаки суб`єктивної сторони злочину (форма вини, мотив, мета) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, так як зазначені обставини, відповідно до положень ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Дослідженням обвинувального акту встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у порушенні правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на підприємстві особою, яка зобов`язана їх дотримувати, якщо це порушення створило загрозу загибелі людей чи настання інших тяжких наслідків.

Відповідно до положень ч.2 ст. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 р. № 7 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини проти безпеки виробництва» - Як поняття "загроза загибелі людей чи настання інших тяжких наслідків" (частина перша статті 272, частина перша статті 273, частина перша статті 274, частина перша статті 275 КК ( 2341-14 )) необхідно розуміти такі зміни у стані виробничих об`єктів, підприємств, унаслідок яких виникає реальна небезпека життю людей або реальна небезпека заподіяння (настання) шкоди вказаним у цих статтях благам. Тяжкість ймовірних наслідків визначається залежно від цінності благ, які поставлено під загрозу, кількості осіб, які можуть постраждати від небезпечних дій, розміру можливої матеріальної шкоди тощо.

Всупереч зазначеним положенням у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, а також у формулюванні обвинувачення не конкретизовано для настання яких саме інших тяжких наслідків була створена загроза внаслідок порушення ОСОБА_5 правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на підприємстві.

Аналіз вищенаведених обставин та вимог закону дозволяє суду зробити висновок про те, що умови угоди суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України, а обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, що виключає можливість призначення його до судового розгляду, на чому наполягали у судовому засіданні прокурор та захисник.

А тому суд вважає за необхідне відмовити в затвердженні угоди та повернути обвинувальний акт разом з кримінальним провадженням прокурору.
На підставі викладеного, керуючись п.1,3 ч.3 ст. 314, ч.7 ст. 474 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості від 04.04.2017 р., яка укладена між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .
Обвинувальний акт та кримінальне провадження № 0003437 від 28.03.2017 р. за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 272 КК України повернути прокурору Київської місцевої прокуратури № 2 м. Києва для продовження досудового розслідування в загальному порядку.
Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що згідно з ч.8 ст.474 КПК України повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1