ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
Ухвала
іменем україни
11 жовтня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду
цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000306 за касаційною скаргою заступника прокурора Житомирської області на ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 09 лютого 2017 року щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
встановила:
Вироком Олевського районного суду Житомирської області від 30 листопада 2016 року засуджено:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця РФ та мешканця АДРЕСА_1 , неодруженого, непрацюючого, з середньою освітою, не судимого,
- за ст. 15 ч. 2 ст. 240 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень;
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця с. Артинськ Олевського району та мешканця АДРЕСА_1 , одруженого, непрацюючого, з середньою освітою, такого, що має на утриманні двох малолітніх дітей, не судимого,
- за ст. 15 ч. 2 ст. 240 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень;
Речові докази: мотопомпу, два пожежних рукава повернуто законному володільцеві ОСОБА_8 , інші докази: шрайбер, чотири металевих штиря вирішено знищити.
Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 09 лютого 2017 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 залишено без зміни.
За вироком суду, 08 травня 2016 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , з корисливих мотивів, в порушення п.2-5 «Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами», затвердженого Постановою КМУ від 30.05.2011 року № 615, п.3-4 «Положення про порядок надання гірничих відводів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 59, не маючи спеціального дозволу на користування надрами та відповідного гірничого відводу, необхідність яких передбачена ст. ст. 15, 16, 17, 18, 19 Кодексу України про надра, в 05 год. 00 хв. прибули на земельну ділянку лісового масиву, яка розташована біля с. Андріївка Олевського району Житомирської області, де за допомогою мотопомпи та обладнання до неї, шляхом вимивання водою породи, намагалися здійснювати незаконний видобуток корисних копалин, а саме: бурштину. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.12.1994 № 827 «Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення», бурштин відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення, а саме: ювелірної сировини (дорогоцінного каміння).
В цей же день, в 05год. 20 хв. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були затримані працівниками поліції Олевського ВП і Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області, під час здійснення робіт по незаконному видобуванню бурштину, де у них, під час огляду, було виявлено та вилучено інструменти і знаряддя (засоби) незаконного видобутку бурштину, а саме: мотопомпу шрайбер, два пожежні рукави довжиною по 20 метрів кожний, чотири металевих штирі.
У касаційній скарзі та доповненнях прокурор порушує питання про скасування оскаржуваної ухвали та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції. В обґрунтування своїх вимог зазначає про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вказує, що рішення апеляційного суду усупереч вимогам ст. 419 КПК України, належним чином не мотивоване. Зазначає, що у даному кримінальному провадженні невірно вирішено долю речових доказів. Крім того, зауважує, що призначивши засудженим покарання із застосуванням ст. 69 КК України, суд в резолютивній частині вироку не послався на положення цієї статті. Водночас, апеляційним судом Житомирської області, при перегляді рішення суду першої інстанції, належної оцінки вказаним порушенням не надано.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав касаційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.
Відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування судових рішень при розгляді кримінального провадження в суді касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого.
Статтею 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та умотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Одночасно ст. 419 КПК України містить вимоги до ухвали апеляційного суду, в якій має бути зазначено: імена учасників судового провадження, короткий зміст вимог апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції, узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу і узагальнений виклад позиції інших учасників судового провадження, встановлені судом першої інстанції обставини, встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази, а також мотиви визнання окремих доказів недопустимими чи неналежними, мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Зазначених вимог статей 370, 419 КПК України судом апеляційної інстанції не дотримано, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Так, як убачається з матеріалів кримінального провадження, не погоджуючись із ухваленим вироком місцевого суду щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, подав апеляційну скаргу.
При цьому прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону. Також прокурор з наведенням відповідних мотивів указував на те, що суд першої інстанції призначивши засудженим покарання із застосуванням ст. 69 КК України, в резолютивній частині вироку на послався на положення цієї статті, крім того необґрунтовано повернув речові докази засудженим.
Статтею 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального правопорушення.
Вирішення питання про долю речових доказів регулюється вимогами п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України. Зокрема, згідно приписів п.1 ч. 9 ст. 100 КПК України майно, яке належить обвинуваченому і було підшукано, виготовлено, пристосовано або використане як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, конфіскується у дохід держави.
Однак, всупереч наведеному, судами невірно вирішено долю речових доказів у даному кримінальному провадженні, адже речові докази мотопомпа та два пожежних рукава, які використовувались ОСОБА_6 та ОСОБА_7 як засоби для вчинення злочину, були повернуті власнику. Загалом, вище перелічені речові докази є обладнанням, спеціально пристосованим для вчинення вказаного злочину шляхом гідрозмиву поверхні ґрунту. Водночас, апеляційним судом Житомирської області, при перегляді рішення суду першої інстанції, належної законодавчої оцінки вказаним порушенням не надано.
Переглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , апеляційний суд, грубо порушуючи права учасників провадження, формально розглянув це провадження, постановивши рішення, яке не відповідає вимогам ст. 419 КПК України, про залишення без задоволення апеляційних скарг прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, не зважив на доводи апеляційної скарги прокурора про необґрунтоване застосування ст. 69 КК України.
Оскільки ухвала апеляційного суду не містить вмотивованих висновків щодо необґрунтованості доводів прокурора стосовно наявності підстав для скасування вироку суду першої інстанції, колегія суддів вважає її такою, що постановлена з істотним порушенням вимог ст. 419 КПК України, у зв`язку з чим ця ухвала підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції.
При новому апеляційному розгляді суду належить ретельно перевірити доводи поданих апеляцій, дати їм і висновкам суду першої інстанції належну оцінку, та з урахуванням усіх обставин кримінального провадження постановити законне й обґрунтоване судове рішення, виклавши його у процесуальному документі згідно з вимогами закону.
Враховуючи наведене, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429, статтями 433, 434, 436 КПК, п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій та статус суддів», колегія суддів
ухвалила:
Касаційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Апеляційного суду Апеляційного суду Житомирської області від 09 лютого 2017 року щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3