Справа № 426/1457/14-к
Провадження № 11-кп/782/113/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 квітня 2018 року м. Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі: ОСОБА_4

за участю прокурора: ОСОБА_5

обвинуваченого : ОСОБА_6

захисника обвинуваченого: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Луганської області в місті Сєвєродонецьку Луганської області у режимі відеконференції із Сватівським районним судом Луганської області кримінальне провадження № 0000288 від 22.04.2014 року за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу прокуратури Луганської області ОСОБА_5 поданої на ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 28.02.2018 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 289 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 28 лютого 2018 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 289 КК України, - повернуто до прокуратури Луганської області для усунення недоліків.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України, що, на думку суду, унеможливлює його призначення до судового розгляду, виходячи з наступного.

Зазначивши, що аналіз змісту обвинувального акту вказує на те, що обвинувальний акт складений без дотримання положень п.5 та п.7 ч.2ст. 291, ст.91 КПК України, фактичні обставини кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення викладені не конкретно та неповно, в обвинувальному акті не розкриті фактичні обставини кримінального правопорушення.

Пославшись на положення п.а ч.3 ст.6 Конвенції про захист прав

людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., про те,що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього. Тобто, викладення в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та формулювання обвинувачення, повинне бути в однозначно зрозумілій формі.

Також зазначив, що в обвинувальному акті не зазначено, за яких обставин були спричинені тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_12 в ході розбійного нападу на нього, хто саме з виконавців злочину ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , або ОСОБА_11 , наносив потерпілому удари, хто саме вчинив та які конкретні дії по заволодінню його майном, хто саме керував викраденим автомобілем, які інші конкретні дії по обмеженню свободи, зв`язуванню потерпілого вчиняв кожний з обвинувачених.

Не зазначено, хто саме з виконавців злочину ОСОБА_13 , ОСОБА_14 або ОСОБА_15 - в ході розбійного нападу на родину ОСОБА_16 наніс удар по голові тупим твердим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею ОСОБА_17 , хто з виконавців ОСОБА_18 або ОСОБА_19 наніс ОСОБА_20 , хто саме вчинив та які конкретні дії по заволодінню майном сім`ї ОСОБА_16 , зв`язуванню потерпілих та конкретні дії кожного з обвинувачених по вимаганню у них майна.

Відповідно до вимог КПК України кожному обвинуваченому у груповому злочині повинно бути висунуте індивідуальне обвинувачення із зазначенням конкретно вчинених ним дій. У даній справі обвинувачення висунуто групі осіб, але кожному з них висунуте абсолютні однакові обвинувачення без їх індивідуалізації, їх текст тотожній. Відсутнє розмежування обвинувачення стосовно дій окремих осіб, не визначена роль кожного, та ступінь участі, що робить обвинувачення неконкретним.

Також обвинуваченим ставиться в вину вчинення злочинів за попередньою змовою групою осіб, але в обвинувальному акті не вказані форми досягнення попередньої домовленості, її зміст, та розподілені ролі.

Крім того, в обвинувальному акті вказано, що потерпілим ОСОБА_16 кримінальним правопорушенням заподіяно шкоду у розмірі 195818 грн., що кваліфікується стороною обвинувачення за ст.187 ч.4 КК України за ознакою спрямованості на заволодіння майном у великому розмірі. У той же час відсутнє обґрунтування великого розміру вартості майна. Крім того, арифметичне складання вартостей викрадених речей з урахуванням експертних висновків дає іншу суму заподіяної шкоди 175643 грн. Загальна вартість викраденого майна у потерпілого ОСОБА_12 в обвинувальному акті вказана 126556 грн. У той же час, вартість майна ОСОБА_12 , обчислена шляхом арифметичного складання з урахуванням експертних висновків, також інша, ніж вказана в обвинувальному акті, а саме 50891 грн. Вказані протиріччя також перешкоджають призначенню справи до судового розгляду, та в подальшому, на думку суду, звернення потерпілих з цивільним позовом.

Із зазначеною ухвалою не погодився прокурор та подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, обвинувальний акт направити до суду першої інстанції для розгляду.

Свої вимоги мотивує тим, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, зазначає що слідчим при складанні обвинувального акту в повному обсязі виконані вимоги ч. 2 ст. 291 КПК України, так як згідно вимог закону він і повинен містити в собі фактичні дані, встановлені в ході проведення досудового слідства. Крім того, обвинувачення вказує, що в порушення вимог ст.314 КПК України суд вийшов за межі наданих йому повноважень при проведенні підготовчого судового засідання, та почав вирішувати питання про наявність діяння, у вчиненні якого обвинувачуються особи, правильності та обґрунтованості інкримінованого їм діяння, розмір заподіяної майнової шкоди, роль кожного обвинуваченого у злочині, які на підставі ст. 368 КПК України вирішуються судом при ухваленні вироку. Також не відповідає дійсності те, що потерпілі підтримали клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 про повернення обвинувального акту прокурору, так як вони взагалі були відсутні у залі судового засідання та надали суду заяви про проведення підготовчого засідання у їх відсутності. Згідно з ч. 3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження. Згідно з ч. 1 ст. 338 КПК України з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.

На апеляційну скаргу прокурора надійшли заперечення від обвинуваченого ОСОБА_6 , в яких він зазначає,що вважає ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 28.02.2018 року про повернення обвинувального акту прокурору законною та об`єктивною. На його думку, ні один із вказаних доказів та фактів не вказує на його причетність до інкримінованих йому злочинів. Йому не зрозуміло про яку групу людей ведеться мова у обвинувальному акті. Вважає, що є грубі помилки, порушення закону та фальсифікація кримінальної справи, безвідповідальність слідчих та прокурорів, які повинні слідкувати за проведенням слідчих дій. Він відмовився від перших своїх показів, які йому надиктували під примусом. На його думку, обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України, а саме порушені п.п.5,7 ч.1 ст.291 КПК України. Крім того, він послався на порядок повернення кримінальної справи прокурору для продовження досудового розслідування, передбачений ст.468-475 КПК України, та на ст.368 КПК України , а саме про яки питання вирішуються судом при ухваленні вироку. На його думку, суд вирішує питання про вину обвинуваченого та важкість злочину, але про розподіл ролей між обвинуваченими та конкретно його роль повинен встановити слідчий на досудовому розслідуванні, що не було зроблено. Посилання прокурора на ст. 338 ч.1 КПК України про його право змінити обвинувачення у судовому засідання є необґрунтованими, тому що на даному етапі немає ніяких нових чи старих фактів, щоб їх змінити. Вважає апеляційну скаргу прокурора необґрунтованою.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити її, скасувати ухвалу суду першої інстанції про повернення обвинувального акту прокурору, як незаконну, думку обвинуваченого ОСОБА_6 ,який не згоден з апеляційною скаргою прокурора, його захисника ОСОБА_7 , яка послалася на те, що ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою та законною, перевіривши матеріали справи, провівши судові дебати, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, обвинувальний акт повертається, якщо він не відповідає ст.ст. 291, 292 КПК України, зокрема: якщо він містить положення, що суперечать одне одному; не підписаний слідчим чи не затверджений прокурором; до нього не долучено передбачені законом додатки.

Статтею 291 КПК України встановлено коло вимог до обвинувального акту. Зокрема, він повинен містити:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

9) дату та місце його складення та затвердження.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, направлений до суду обвинувальний акт стосовно ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 289 КК України містить всі необхідні дані, передбачені зазначеною нормою закону.

Відповідно до вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 368 КПК України тільки на стадії ухвалення судового рішення (ухвалення вироку) має вирішувати питання:

1) чи мало місце діяння, у вчинення якого обвинувачується особа;

2) чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений;

3) чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

На стадії попереднього розгляду (крім провадження на підставі угод) вказані питання судом не розглядаються і не вирішуються.

У зв`язку з чим,колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора в тій частині, що суд вийшов за межі повноважень на даній стадії судового процесу.

Всупереч кримінальному процесуальному закону, місцевий суд, при проведенні підготовчого засідання, передчасно, без проведення судового розгляду справи по суті, вдався до правової оцінки норм, визначених ст. 323 КПК України, ст.ст. 48, 49, 52, 297-3 КПК України.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що рішення суду, прийняте за результатами підготовчого засідання є незаконним, оскільки при його постановленні були порушені вимоги кримінального процесуального закону.

Вирішуючи питання щодо наявності підстави для повернення обвинувального акту, суд першої інстанції не проаналізував відповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України. Ухвала суду першої інстанції не містить жодного висновку про невідповідність обвинувального акту хоча б одній з вимог кримінального процесуального Кодексу України, також в ухвалі зазначено та не відповідає дійсності що потерпілі не заперечували проти повернення обвинувального акту, оскільки вони не були присутні у даному судовому засіданні та в матеріалах кримінального провадження маються їх заяви про розгляд підготовчого судового засідання без їх участі.

Зазначені порушення судом вимог ст.ст. 291, 314 КПК України є, відповідно до ст. 412 КПК України, істотними, оскільки перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до ст. 409 КПК України істотне порушення вимог кримінального процесуального закону є підставою для скасування судового рішення.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те,що ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 23.02.2018 року відносно ОСОБА_6 продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23.04.2018 року включно, враховуючи наявність обґрунтованої підозри щодо нього у причетності його до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень.

Колегія суддів погоджується з доводами прокурора про те,що діюче законодавство дає право суду під час судового слідства вийти за межи висунутого обвинувачення в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження, а прокурору дає право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.

У зв`язку з чим, на думку колегії суддів, Сватівський районний суд Луганської області прийшов до передчасного висновку про повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків, які ні є такими, що передбачені ст.291 КПК України,оскільки суд розглядає обвинувальний акт, складений органом досудового розслідування, який вважає, що він встановив фактичні обставини кримінального правопорушення на підставі даних досудового розслідування. Перевірка цих даних здійснюється під час судового слідства безпосередньо у суді відповідно до положень КПК України, за результатами якого суд дає правову оцінку всім доказам згідно до вимог ст.94 КПК України, та приймає судове рішення, яке повинно відповідати вимогам ст.370 КПК України.

Давати правову оцінку фактичним обставинам кримінального правопорушення,викладеним в обвинувальному акті, на стаді підготовчого судового засідання, законом не передбачено.

Виходячи з цього, колегія суддів вважає,що апеляційна скарга прокурора є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 405, 407, 376, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу прокуратури Луганської області ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 28.02.2018 року про повернення обвинувального акту по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 289 КК України скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження № 0000288 від 22.04.2014 року щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 289 КК України в суді першої інстанції, зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3