Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
Справа № 541/410/18
№ провадження 1-кп/541/94/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2018 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

адвоката - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миргороді кримінальне провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миргород Полтавської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 12.02.2008 року Великобагачанським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185, ч.1 ст. 396 КК України, ст. 70 КК України до 3-х років 6-ти місяців позбавлення волі. Звільнений умовно-достроково відповідно до ухвали Крюківського районного суду м. Кременчука від 19.02.2010 року на невідбутний термін 1 рік 21 день;
- 10.01.2012 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за ч.3 ст. 185 КК України, ст. 69 КК України до 5-ти місяців арешту. Звільнений по відбуттю строку покарання 08.06.2012 року
- у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст.ст. 185 ч.2, 185 ч.3 КК України,

в с т а н о в и в :
За обвинувальним актом, ОСОБА_5 , на початку жовтня 2017 року близько 19 години 00 хвилин ,точної дати та часу не встановлено, проходячи біля території домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_2 , через незачинену хвіртку побачив електричний насос марки «Реdrollo PKSm 60», який знаходився біля колодязя.

Після цього, ОСОБА_5 через незачинену хвіртку зайшов на територію вищевказаного домоволодіння, де під дією раптово виниклого умислу направленого на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно- небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи повторно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного особистого збагачення, переконавшись, що власник домоволодіння та інші особи за його діями не спостерігають, тобто діючи таємно, шляхом вільного доступу викрав електричний насос марки «Реdrollo PKSm 60», вартість якого відповідно до висновку експерта становить 483 грн. 59 коп., що належить потерпілому ОСОБА_6 .

З викраденим майном ОСОБА_5 залишив місце вчинення кримінального правопорушення розпорядившись ним на власний розсуд та заподіявши потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 483 грн. 59 коп.

Дії ОСОБА_5 по даному епізоду злочинної діяльності кваліфіковані на досудовому розслідуванні за ст. 185 ч.2 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Повторно, в середині листопада 2017 року близько 19 години 00 хвилин ОСОБА_5 , з метою таємного викрадення чужого майна, зайшов через незачинену хвіртку на територію домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 .

Перебуваючи на вищевказаній території ОСОБА_5 підійшов до будинку, де реалізуючи виниклий намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, з метою незаконного особистого збагачення, діючи повторно, скориставшись відсутністю нагляду за його діями з боку власника та інших сторонніх осіб, тобто діючи таємно, за допомогою господарської драбини піднявся наверх до дверей, які не були зачинені на замикаючий пристрій, після чого відчинив двері руками та проник в середину приміщення горища будинку, де виявив та викрав електрообігрівач марки «Element CWH-3010LTI», вартість якого відповідно до висновку експерта становить 806 грн. 67 коп., що належить потерпілій ОСОБА_7 .

З викраденим майном ОСОБА_5 залишив місце вчинення злочину, зрозпорядившись ним на власний розсуд та заподіявши потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму 806,67 грн.

Дії ОСОБА_5 по даному епізоду злочинної діяльності на досудовому розслідуванні були кваліфіковані по ст. 185 ч.3 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена з проникненням в у приміщення.

16 лютого 2018 року у кримінальному провадженні №0000104 між прокурором Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_5 в порядку передбаченому ст.ст. 468, 469 та 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості, згоду на укладення якої надали потерпілі.

Згідно даної угоди прокурор та обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст.185, ч.3 ст. 185 КК України, істотних для кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень. Також угодою визначено покарання, яке обвинувачений ОСОБА_5 повин понести за ст. 185 ч.2 КК України у виді 1-го року позбавлення волі; по ст. 185 ч.3 КК України у виді 3-х років позбавлення волі. Згідно вимог ст. 70 КК України за сукупністю злочинів визначено призначити обвинуваченому ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 3-х років позбавлення волі .

Також передбачено звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на іспитовий строк визначений судом.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Затвердження угоди у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень , внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Прокурор під час судового розгляду справи, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч. 2, ст. 185 ч.3 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатен реально виконати зазначене в угоді покарання.

Захисник ОСОБА_4 просив суд угоду затвердити, як таку, що не суперечить вимогам закону.

Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 дали прокурору письмову згоду на затвердження угоди, що підтвердили під час розгляду судом питання про затвердження угоди. Просили суд затвердити угоду про визнання винуватості укладену між прокурором та обвинуваченим і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання у виді 3-х років позбавлення волі, звільнивши його від відбуття покарання з випробуванням на іспитовий строк визначений судом.

Злочини, у вчиненні яких ОСОБА_5 визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України відносяться до категорії середньої тяжкості і тяжких злочинів.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст. 474 ч.4 п.1 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 ч.2 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 , оскільки умови угоди відповідають вимогам КПК та КК України.

За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, і його дії слід кваліфікувати по ст. 185 ч.2 КК України.

Також суд вважає доведеним, що ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка) з проникненням у приміщення , і його дії слід кваліфікувати по ст. 185 ч.3 КК України.

Керуючись ст. 314; 373; 374; 475 КПК України, суд,

з а с у д и в :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 16 лютого 2018 року між прокурором Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000104.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст. 185 ч.2, ст. 185 ч. 3 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання:

- по ст. 185 ч. 2 КК України у виді 1-го (одного ) року позбавлення волі;
- по ст. 185 ч. 3 КК України у виді 3-х (трьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст.70 КК України за сукупністю злочинів, ОСОБА_5 призначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 3-х (трьох) років позбавлення волі
Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання призначеного даним вироком суду з випробуванням на іспитовий строк 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речовими доказами по справі електрообігрівачем «Element CWH-3010LTI», що перебуває на зберіганні у потерпілої ОСОБА_7 , дозволити потерпілій розпоряджатися на власний розсуд, як власністю; водяним насосом «Реdrollo PKSm 60», що перебуває на зберіганні у потерпілого ОСОБА_6 , дозволити потерпілому розпоряджатися на власний розсуд, як власністю.

Процесуальні витрати по справі в сумі 1144 грн. (одна тисяча сто сорок чотири гривні), які пов`язані із залученням експерта, стягнути із ОСОБА_5 на користь держави.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області через Миргородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_9