Ухвала

Іменем України
20 березня 2018 року

м. Київ
справа № 347/2004/16

провадження № 51-3327км18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора ОСОБА_6 , яка брала участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на вирок Косівського районного суду Івано-Франківської області від 13 травня 2017 року й ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 липня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000134, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі КК).

Вироком Косівського районного суду Івано-Франківської області від 13 травня 2017 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 липня 2017 року вирок Косівського районного суду Івано-Франківської області від 13 травня 2017 року щодо ОСОБА_7 залишено без змін.

Ухвалою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 15 листопада 2017 року ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання, призначеного вироком Косівського районного суду Івано-Франківської області від 13 травня 2017 року, на підставі п. «в» ст. 1 Закону України від 22 грудня 2016 року №1810-VІІІ «Про амністію у 2016 році».

Прокурор у касаційній скарзі, яку подала до касаційного суду 13 вересня 2017 року, просила скасувати вирок Косівського районного суду Івано-Франківської області від 13 травня 2017 року й ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 липня 2017 року щодо ОСОБА_7 і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Під час касаційного провадження прокурор, яка подала касаційну скаргу, відмовилася від неї.

Прокурор ОСОБА_5 просив закрити касаційне провадження на підставі статей 432, 403 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).

Відповідно до вимог ст. 432 КПК відмова від касаційної скарги, зміна і доповнення касаційної скарги під час касаційного провадження здійснюється згідно з положеннями ст. 403 цього Кодексу.

За змістом частин 1 і 2 ст. 403 КПК особа, яка подала касаційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення касаційного розгляду. Якщо вирок або ухвала суду першої інстанції не були оскаржені іншими особами або якщо немає заперечень інших осіб, які подали касаційну скаргу, проти закриття провадження у зв`язку з відмовою від касаційної скарги, суд касаційної інстанції своєю ухвалою закриває касаційне провадження.

Ураховуючи, що вирок Косівського районного суду Івано-Франківської області від 13 травня 2017 року й ухвала Апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 липня 2017 року щодо ОСОБА_7 не були оскаржені іншими особами, Суд вважає за необхідне закрити касаційне провадження.

Керуючись статтями 403, 432, 433, 434 КПК, пунктом 4 параграфу 3 «Перехідні положення» розділу 4 Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», Верховний Суд

постановив:

закрити касаційне провадження за касаційною скаргою прокурора ОСОБА_6 , яка брала участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на вирок Косівського районного суду Івано-Франківської області від 13 травня 2017 року й ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 липня 2017 року щодо ОСОБА_7 .

Ухвала Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3