Справа № 214/2694/16-к
1-кп/214/148/17
У Х В А Л А

24 жовтня 2017 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
провівши відкрите судове засідання в м. Кривому Розі по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001010 від 10.04.2016 року відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Прокурор у судовому засіданні просив суд продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 ще на два місяці, оскільки продовжують існувати ризики визначені ст.177 КПК України. В обґрунтування наявності ризиків, прокурор зазначив, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до 6 років, неодноразово притягувалися до кримінальної відповідальності, не мають постійного місця роботи, відсутні міцні соціальні зв`язки, що дає підстави вважати, що обвинувачені можуть ухилятися від суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.
Захисник ОСОБА_4 заперечувала з приводу клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою її підзахисному, посилаючись на недоведеність прокурором зазначених ним ризиків та просила змінити запобіжний захід на домашній арешт.
Захисник ОСОБА_5 підтримав позицію захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_4 з приводу заміни запобіжного заходу підзахисним на домашній арешт.
Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , кожен окремо, підтримали позицію своїх захисників.
Вислухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт, матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора та відмову в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, виходячи з наступних підстав.
Згідно реєстру матеріалів досудового розслідування, доданого до обвинувального акту під час досудового розслідування відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до положень ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Ухвалою суду від 06 вересня 2017 року продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, строком на два місяці, тобто до 04.11.2017 року.
Однак, враховуючи стадію судового розгляду даного кримінального провадження, суд приходить до висновку, що воно не буде завершено до спливу строку тримання ОСОБА_8 та ОСОБА_6 під вартою, визначеного ухвалою суду від 06 вересня 2017 року.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні злочину середньої тяжкості, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до 6 років.
Вирішуючи питання доцільності продовження тримання під вартою обвинувачених, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у п.79 рішення у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, згідно якої питання обґрунтованості тривалості тримання під вартою не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних його обставин. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.
Суд вважає, що існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, оскільки злочин, у вчиненні якого ОСОБА_7 обвинувачується, відноситься до категорії тяжких злочинів, який вчинений відносно неповнолітньої потерпілої. Крім того, останнійшість разів притягувався до кримінальної відповідальності, що свідчить про його негативну репутацію, не має постійного місця роботи, відсутні міцні соціальні зв`язки, не зареєстрований за місцем постійного мешкання в м. Кривому Розі, що дає підстави вважати, що він може ухилятися від суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.
З урахуванням вищевикладеного, особи ОСОБА_9 , є всі підстави вважати, що більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та вчиняти інші кримінальні правопорушення.
За таких обставин, судприходить до висновку про наявність підстав та доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою на два місяці.
Що стосується обвинуваченого ОСОБА_6 , суд, також, вважає, що існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, оскільки злочин, у вчиненні якого останній обвинувачується, відноситься до категорії тяжких злочинів, вчинений відносно неповнолітньої потерпілої. Крім того, останній неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за корисливі злочини, не має постійного місця роботи, що дає підстави вважати, що обвинувачений може ухилятися від суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.
З урахуванням вищевикладеного, особи обвинуваченого ОСОБА_6 , є всі підстави вважати, що більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та вчиняти інші кримінальні правопорушення.
За таких обставин, судприходить до висновку про наявність підстав та доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою на два місяці.
Приймаючи вказане вище рішення, хоча судом і враховано посилання захисника ОСОБА_4 на наявність хвороб у обвинувачених, однак ці обставини не виключають наявність ризиків доведених прокурором та встановлених судом, виходячи з встановлених судом обставин.
Керуючись ст.ст. 176, 178, 183, 184, 331, 369, 371 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу - задовольнити.
В задоволенні клопотань захисників обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_6 адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - відмовити.
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України строком на два місяці, тобто до 22 грудня 2017 року.
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України строком на два місяці, тобто до 22 грудня 2017 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1