пр. № 1-кп/366/400/2017
ЄУН № 336/5209/15-к
ВИРОК
Іменем України
07 грудня 2017 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участі прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника адвоката ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за звинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Худжанд Таджикістану, громадянина Таджикістану, не одруженого, не працюючого, зі слів проживає без реєстрації у АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

у скоєнні злочину, передбаченого ст. 289 ч. 1 КК України,
ВСТАНОВИВ:

16 квітня 2015 року приблизно о 23.30 годині ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи з корисливих мотивів, знаходячись біля будинку № 92 по вул. Магістральній у м. Запоріжжя, шляхом розбиття скла водійської двері та відчинення дверцят, проник до салону автомобілю ЗАЗ 110207, 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в кузові червоного кольору, який належить ОСОБА_7 та перебував у фактичному володінні ОСОБА_6 на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 09.09.2010 року, після чого шляхом з`єднання дротів запустив двигун та розпочав рух автомобілю, тим самим незаконно заволодів вищевказаним транспортним засобом вартістю 30064,9 гривень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєнні злочину визнав повністю, пояснивши суду, що 16.04.2015 року вночі він проходив вулицею Магістральною у м. Запоріжжя та побачив автомобіль Таврія, яким вирішив заволодіти з метою подальшого розбирання на запчастини. Перевіривши наявність сигналізації та впевнившись, що сигналізація не спрацьовує, розбив скло, відкрив дверцята, після чого сів до автомобілю, з`єднав дроти та рушив з місця, після чого на автомобілі направився у бік лісосмуги в районі вул. Червонополянської у м. Запоріжжя, де за допомогою раніше незнайомих йому осіб розпочав розбирати вказаний автомобіль.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що автомобіль належить йому на підставі генеральної довіреності, користується автомобілем він сам, дружина та зять. 16.04.2015 року зять залишив автомобіль біля будинку № 92 по вул. Магістральній у м. Запоріжжя, а через деякий час, виглянувши у вікно, побачив, що автомобілю немає. Того ж дня ОСОБА_6 звернувся до поліції, а пізніше автомобіль був знайдений у лісосмузі в розібраному вигляді.

Відповідно до копій свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, довідки центру № 2 надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Запоріжжя, та нотаріально посвідченої довіреності від 09.09.2010 року ОСОБА_7 , яка є власником автомобілю ЗАЗ 110207, 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , уповноважила ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 самостійно розпоряджатися належним їй автомобілем ЗАЗ, моделі 110207, 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Згідно висновку автотоварознавчої експертизи № 94/15 від 13.05.2015 року середньо-ринкова вартість автомобілю ЗАЗ 110207, 2003 року випуску, станом на 16.04.2015 року може складати 30 064,90 гривень.

Висновок експертизи № 196 від 01.05.2015 року якоїсь інформації, яка б мала значення для встановлення обставин злочину, не містить.

Проаналізувавши в сукупності вищезазначені обставини, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого повністю доведена дослідженими доказами, та кваліфікує його дії як умисне незаконне заволодіння транспортним засобом за ст. 289 ч. 1 КК України.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Обставинами, що пом`якшує покарання, є визнання вини у скоєнні злочину та щире каяття.

Також судом враховується, що ОСОБА_4 перебуває на обліку у психіатричному диспансері та в наркодиспансері з діагнозом «психічні та поведінкові розлади внаслідок спільного вживання алкоголю та опіатів. Синдром залежності», не має постійного місця проживання, не працює.

В ході судового слідства 07.12.2017 року між потерпілим та обвинуваченим в присутності захисника укладено угоду про примирення, умови якої відповідають вимогам КПК України, не суперечать інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, кваліфікація злочину вірна. Сторонами в судовому засіданні заявлено про затвердження зазначеної угоди та призначення визначеного нею покарання, підтверджено, що укладення угоди було добровільним, а судом роз`яснені наслідки укладення угоди та наслідки її невиконання.

Прокурор не заперечував проти затвердження угоди про примирення.

Відповідно до ст. 471 КПК України в угоді про примирення зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, строк її відшкодування чи перелік дій, не пов`язаних з відшкодуванням шкоди, які підозрюваний чи обвинувачений зобов`язані вчинити на користь потерпілого, строк їх вчинення, узгоджене покарання та згода сторін на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

В угоді зазначається дата її укладення та вона скріплюється підписами сторін.

Вивчивши умови укладеної угоди, суд вважає, що вона за своїми формою та змістом відповідає вимогам чинного законодавства, тому може бути затверджена судом.

Цивільний позов цивільний позивач ОСОБА_6 просив залишити без розгляду, у зв`язку з чим, враховуючи думку цивільного відповідача ОСОБА_4 , який не заперечував проти заяви цивільного позивача, суд вбачає підстави для залишення позову ОСОБА_6 без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 369, 373, 374, 475 КПК України, ст. 75, 76 КК України, ст. 289 ч. 1 КК України,
УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення, укладену 07.12.2017 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_6 у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_4 винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ст. 289 ч. 1 КК України, та призначити покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням терміном на три роки.

Згідно зі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 протягом строку випробування обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів в сумі 1104,84 гривень (одна тисяча сто чотири гривні 84 коп).

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.

Речові докази: кузов автомобілю ЗАЗ 110207, 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , два сидіння, двигун з КПП з навісними приладами, радіатор, дві передні та задні фари, капот та задню ладу багажника, панель пристроїв салону автомобілю, які передані на зберігання ОСОБА_6 , залишити ОСОБА_6 ; сліди структури матеріалу, мікроволокна, пару рукавичок, що передані на зберігання до камери схову Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП України в Запорізькій області, знищити.
Копію вироку учасники судового провадження мають право отримати в суді негайно після його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, та може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1