В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"14" грудня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві об`єднане кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0013728 від 06.10.2017 та за № 0015093 від 07.11.2017 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Озірна, Звенигородського р-ну, Черкаської обл., громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_5 05 жовтня 2017 року разом з особою, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, перебували за адресою: АДРЕСА_3 , де помітили гаражне приміщення на даху якого знаходились належні ОСОБА_6 особисті речі, та в цей момент у останніх виник умисел на таємне викрадення чужого майна і останні обрали об`єктом свого злочинного умислу, направленого на незаконне збагачення, майно з вказаного гаражного приміщення.

Реалізуючи свої злочинні наміри, направлені на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у приміщення, скориставшись сприятливою навколишньою обстановкою, будучи переконаними, що діють непомітно та розподіливши між собою ролі, згідно яких ОСОБА_5 мав проникнути до гаражного приміщення, діставати з нього майно і передавати його особі, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, який в свою чергу, стояв біля гаража та складав отримане від ОСОБА_5 майно.

Продовжуючи реалізацію своїх злочинних намірів, направлених на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у приміщення, діючи згідно розподілених ролей особа, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, та ОСОБА_5 таємно викрали з гаражного приміщення майно, що належить ОСОБА_7 , а саме: комплект гуми, загальною вартістю 4000 гривень, 4 стільця вартістю 700 гривень, бензопилу вартістю 1500 гривень.

Після чого, особа, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, та ОСОБА_5 , з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, маючи реальну можливість розпорядитись викраденим на власний розсуд, але в подальшому були затримані працівниками поліції.

Крім того, ОСОБА_5 07.11.2017 року, приблизно о 09 годині 00 хвилин перебував у приміщенні під`їзду №1, будинку АДРЕСА_4 , де, з метою справити природні потреби, зайшов до приміщення ліфтової шахти, двері якої були відкриті. Перебуваючи у вищевказаному приміщенні останній виявив 3 мотки кабелю КПВЛ 18х0,75, загальною довжиною 50 метрів, вартість якого складає 3000 гривень 00 копійок. В цей час у останнього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно.

Реалізуючи свої злочинні дії, з корисливих мотиві з метою власного матеріального збагачення, ОСОБА_5 , упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв до рук вищевказані мотки кабелю, та направився до виходу з приміщення, але усі дії, як вважав за необхідні для доведення злочинного умислу до кінця, не виконав з причин, що не залежали від його волі, а саме через те, що на виході з приміщення був затриманий свідками.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені в установочній частині вироку, зокрема в частині часу, місця та способу вчинення та щиро розкаявся у вчиненому.

Також обвинувачений зазначив, що за період, який пройшов з дня вчинення злочину, повністю переоцінив своє життя, життєві цінності, зрозумів, що нічого важливішого для себе у цьому житті не має, ніж своє самовиховання у дусі дотримання загальноприйнятних норм поведінки та моралі, створення своєї родини.

Крім повного визнання своєї вини у вчинені кримінального правопорушення ОСОБА_5 просив суд визнати недоцільним дослідження доказів, так як повністю погоджується з досудовим розслідуванням справи.

Покази обвинуваченого ОСОБА_5 під час досудового слідства і в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, суд переконавшись, що учасники процесу, вірно розуміють зміст обставин провадження, відсутності сумнівів в добровільності їх позицій, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого у відповідності до положень Кримінального Кодексу України.

Тож, враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, за обставин, встановлених судом.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_5 ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), групою осіб за попередньою змовою, та за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив не закынчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вичинену повторно, тобто не виконав всі дії які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, з причин що не залежали від його волі.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Також, суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має постійне місце проживання, невстановленість судом наявності зв`язків з антигромадськими елементами, спосіб життя (раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, відсутність на утриманні членів родини, які у розумінні Сімейного Кодексу України, являються учасниками сімейних правовідносин з останнім), що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає допустимі соціальні зв`язки; позицію сторони обвинувачення, щодо призначення покарання, відношення обвинуваченого до вчиненого; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції статті 185 КК України у виді арешту.

При цьому, суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Запобіжний захыд, обвинуваченому у вигляді утримання під вартою, враховуючи вимоги ст.ст. 131-132, 177, 178 КПК України і дані про його особу, слід залишити без змін до набранням вироком законної сили.

В строк відбування покарання ОСОБА_5 зарахувати термін його попереднього ув`язнення у рамках даного кримінального провадження за правилами ст. 72 КК України.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,

у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання:

? за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді 3 (трьох) місяців арешту;

? за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України - у виді 5 (п"яти) місяців арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 5 (п"яти) місяців арешту.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 відраховувати з 07.11.2017 року, зарахувавши в нього термін попереднього ув`язнення з 06.10.2017 по 07.10.2017 та з 07.11.2017 по день набрання вироком законноъ сили за правилами ст. 72 КК України.

Речові докази в об`єднаному кримінальному провадженні № 0013728 від 06.10.2017 та за № 0015093 від 07.11.2017 4 автомобільних покришки, електронні ваги, сумку з інструментами, розкладний стіл, системний блок, сумку з черевиками залишити у власності потерпілої ОСОБА_7 , 3 мотки кабелю КПВЛ 18х0,75 загальною довжиною 50 метрів 96 сантиметрів залишити у володінні власника.
Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва.
Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

С у д д я : ОСОБА_1