АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 жовтня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою прокурора Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 08 вересня 2017 року,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 08.09.2017 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СУ ФР ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_6 , погодженого із прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_7 про накладення арешту на грошові кошти в сумі 209 875 грн. які вилучені в ході обшуку 23.08.2017 року транспортного засобу «Mersedes Bens Е» д.н.з. НОМЕР_1 .
Згідно ухвали, слідчий суддя прийшов до висновку, про недоведеність слідчим необхідності арешту майна та порушення органом досудового розслідування вимог ст. 171 КПК України.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність ухвали слідчого судді, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та істотне порушення слідчим суддею вимог кримінального процесуального закону, просить її скасувати та постановити нову, якою клопотання слідчого задовольнити.
В обґрунтування доводів поданої апеляційної скарги, прокурор посилається на те, що клопотання слідчого розглянуто слідчим суддею протягом 11 діб, а не протягом 72 годин, як того вимагає Закон. При цьому слідчий суддя визнав речі, які були вилучені згідно ухвали про проведення обшуку не майном, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання, а тимчасово вилученим майном, що на думку процесуального керівника є грубим порушенням вимог КПК України.
Що стосується договору зберігання грошових коштів, укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , то прокурор просить звернути увагу на те, що стороні обвинувачення стало відомо про існування такого договору лише під час розгляду
Справа № 11-сс/796/4840/2017
Категорія: ст. 199 КПК України.
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_10
Суддя-доповідач у апеляційній інстанції ОСОБА_1
клопотання про арешт майна, при цьому вказаний договір не є нотаріально посвідченим, а відтак відсутня можливість встановити реальний час та дату його складання та підписання. Крім того прокурор зазначає, що згідно довідки за формою 1-ДФ, загальний задекларований прибуток ОСОБА_9 та ОСОБА_11 в період 2013-2017 роки становить менш ніж 200 000 грн., що на думку апелянта свідчить про те, що вказані грошові кошти не могли бути здобуті останніми законним шляхом внаслідок виконання ними своїх службових обов`язків та ведення підприємницької діяльності.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
23.08.2017 року слідчий СУ ФР ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_6 за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_7 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на грошові кошти в сумі 209 875 грн. які були вилучені в ході обшуку 23.08.2017 року транспортного засобу «Mersedes Bens Е» д.н.з. НОМЕР_1 , яке обгрунтоване тим, що зазначені грошові кошти прямо свідчать про обставини вчиненого кримінального правопорушення, тобто містять ознаки зазначені в ст. 98 КПК України, а арешт зазначених грошових коштів необхідний для запобігання можливості їх приховування, знищення та відчуження.
Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 08.09.2017 року у задоволенні клопотання прокурора було відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні вказаного клопотання, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення слідчого, прокурора, представника особи, у якої вилучено майно адвоката ОСОБА_13 та прийшов до висновку, що слідчим не доведено того, що вилучені під час обшуку транспортного засобу «Mersedes Bens Е» д.н.з. НОМЕР_1 , який використовує у своїй діяльності керівник ТОВ «Веджифрут» ОСОБА_9 , грошові кошти мають ознаки, передбачені ст. 98 КПК України, зокрема здобуті внаслідок вчинення кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні або містять на собі його сліди.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує
сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається лише з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону в цілому дотримався.
Процесуальними джерелами доказів є зокрема і речові докази.
Згідно зі ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально - протиправним шляхом.
Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що обґрунтовуючи клопотання, слідчий не надав достатніх і належних доказів в розумінні вимог ст. 132 КПК України, які б підтверджували обставини, що є підставою для накладення арешту на грошові кошти.
Слідчим до клопотання надано витяг з ЄРДР, ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 10.08.2017 року про надання дозволу на проведення обшуку транспортного засобу, протокол обшуку від 23.08.2017 року, постанову слідчого СУ ФР ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_6 від 23.08.2017 року про визнання вилучених під час обшуку транспортного засобу «Mersedes Bens Е» д.н.з. НОМЕР_1 грошових коштів в сумі 209 875 грн. речовими доказами.
Згідно витягу з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань відносно ТОВ «Веджифрут» або будь-кого з посадових осіб цього товариства кримінальне провадження не здійснюється.
Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Додані слідчим до клопотання матеріали не обґрунтовують яким чином грошові кошти, на яке орган досудового розслідування просить накласти арешт, може бути використано як доказ у кримінальному провадженні.
При цьому, твердження сторони обвинувачення, що вилучені під час обшуку під час обшуку транспортного засобу «Mersedes Bens Е» д.н.з. НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 209 875 грн. свідчать про обставини вчиненого кримінального правопорушення, здобуті злочинним шляхом від вчиненого кримінального правопорушення не підтверджується наявними у доданих до клопотання матеріалами.
З урахуванням цього слідчий суддя, всупереч твердженням прокурора, встановив належні правові підстави, передбачені ст. 173 КПК України, для відмови у задоволенні клопотання про накладення арешту на вказані грошові кошти, оскільки, як встановила колегія суддів, особа яка подала вищевказане клопотання, не довела необхідність такого арешту, а також наявність передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України ризиків.
Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 173 КПК України, відмовив у задоволенні клопотання слідчого СУ ФР ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_6 про накладення арешту на грошові кошти в сумі 209 875 грн. які вилучені в ході обшуку 23.08.2017 року транспортного засобу «MersedesBens Е» д.н.з. НОМЕР_1 .
Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, відмовляючи в задоволені вищевказаного клопотання діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, а тому викладені у апеляційній скарзі доводи прокурора стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, зі змісту апеляційної скарги, колегією суддів не виявлено.
Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга прокурора Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_5 , навіть з урахуванням усіх викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 08 вересня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СУ ФР ДП1 у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_6 , погодженого із прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_7 про накладення арешту на грошові кошти в сумі 209 875 грн. які вилучені в ході обшуку 23.08.2017 року транспортного засобу «Mersedes Bens Е» д.н.з. НОМЕР_1 - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_5 -залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ ___________________ ____________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3