печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 грудня 2017 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Печерського управління поліції головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна,

В С Т А Н О В И В :
22 грудня 2017 року до провадження слідчого судді надійшло клопотання слідчого СВ Печерського управління поліції головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Київської місцевої прокуратури №6 м. Києва ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000203, а саме: державні номерні знаки НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію № НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 , частину металу з надписом «DAEWOO AUTO» НОМЕР_5 , частина паперу з надписом «Mercedes-Benz» DB2030421F311076, свідоцтво на авто «Mercedes-Benz» серія № НОМЕР_6 та документ, що виданий на «Mercedes-Benz 190», поліс №АМ0070096.

Слідчий до судового засідання не з`явився.

Слідчий суддя розглянув вказане клопотання у відсутність слідчого та власника майна.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про повернення клопотання прокуророві для усунення недоліків відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Разом з цим, клопотання слідчого не містить зазначення мети відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідного обґрунтування необхідності арешту майна, що не відповідає нормам чинного законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Разом з тим, що у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 не має процесуального статусу особи підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, тобто є третьою особою у розумінні положень ч. 1, 2 ст. 64-2 КПК України, у зв`язку з чим з таким клопотанням про накладення арешту може звернутись лише прокурор, а не слідчий.

Отже, зазначене клопотання подане не уповноваженою особою, у зв`язку з чим підлягає поверненню.

За таких обставин, клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170-172, 309 КПК України,

У Х В А Л И В :
Клопотання слідчого СВ Печерського управління поліції головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 повернути прокурору Київської місцевої прокуратури №6 м. Києва ОСОБА_4 , встановивши строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1