Справа № 1-кп/359/65/2017р.
У Х В А Л А
про продовження запобіжного заходу
04 жовтня 2017р. Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч.3 ст.185, ст.198 КК України та ОСОБА_7 за ст.185 ч.3 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Ухвалами Бориспільського міськрайсуду обвинуваченим обрано запобіжний захід у вигляді утримання під вартою та продовжено, останній раз до 07.10.2017 р.
Оскільки до вказаної дати розгляд справи неможливий, вирішується питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою.
Прокурор просить суд продовжити їх тримання під вартою, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченими кримінального правопорушення, а також наявність ризиків , які дають достатні підстави для залишення обраного запобіжного заходу.
Захисники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проти продовження строку тримання під вартою, просять його змінити на більш м;який.
Вислухавши думку всіх учасників кримінального провадження, суд дійшов до таких висновків.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом запобіжного заходу зі спливу строку 60 днів у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку , передбаченого главою 18 чинного КПК.
Враховуючи ризики передбачені п.1, п.4, п.5 ч.1 ст.177КПК України, та згідно з ч.1 ст.183 цього ж Кодексу тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам переховування від суду та (або) перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
Встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 6 років, у зв`язку з чим на досудовому розслідуванні їм й було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
В п. 1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» зазначено, що при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).
Відповідно до п. 18 інформаційного листа слідчому судді, суду необхідно враховувати, що обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ у справі «Белевитський проти Росії», пункти 111- 112 рішення від 01 березня 2007 року; п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року»).
Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 17 листа №511-550/0/4-13від 04.04.2013, розумність тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному окремому випадку в залежності від особливостей конкретної справи та причин, про які йдеться у рішеннях національних судів. Тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011).
Прокурором в судовому засіданні доведено, що заявлені ризики надають суду достатньо підстав вважати, що обвинувачені будуть переховуватись від слідства та суду, а також продовжувати свою злочинну діяльність, і які виправдовують тримання особи під вартою
До обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистої поруки не можливо застосувати у зв`язку з тим, що відповідно до ч. 1 ст. 180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких суд вважатиме такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, проте клопотання від жодної юридичної або фізичної особи про обрання відносно обвинувачених запобіжного заходу у вигляді особистої поруки до суду не надходили.
Відповідно до ст. 181 КПК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не можливо застосувати у зв`язку з тим що, обвинувачені можуть переховуватись від органів досудового розслідування з метою уникнення відповідальності в установленому законом порядку, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у скоєнні яких вони обвинувачуються; офіційно не працювали; є особами раніше судимими; а також не мають міцних соціальних зав`язків, які будуть підтримувати їх.
Встановлено, що строк тримання обвинувачених під вартою спливає 07.10.2017р., коли судове провадження не буде завершено, відсутні підстави для зміни обвинуваченим обраного запобіжного заходу, який є доцільним, приймаючи також до уваги суспільну небезпечність злочинів, в скоєні якого вони обвинувачуються, внаслідок чого, під тяжкістю покарання обвинувачені можуть ухилятись від суду та впливати на інших учасників, приймаючи до уваги, що весь обсяг доказів судом на даний час не досліджено.
Тому, враховуючи, що запобігання наведених ризиків становить суспільний інтерес, який полягає в забезпеченні правопорядку та відправлення кримінального судочинства, цей інтерес має превалююче значення над принципом поваги до свободи особистості та виправдовує продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченим даний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти зазначеним ризикам..
Обраний відносно обвинувачених запобіжний захід з урахуванням його тривалості на даний час не виходить за межі розумного строку, відповідає особі обвинувачених, характеру та тяжкості діянь, які їм інкримінуються, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню обвинувачених від суду, ризики щодо цього є дійсними та триваючими.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 182, 183, - 193, 194, 196, 197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Продовжити ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній Установі «Київський слідчий ізолятор» до 02.12.2017р. включно.
Ухвала суду є остаточною та не підлягає апеляційному оскарженню.

суддя ОСОБА_1