Ширяївський районний суд Одеської області
01.03.2018 Справа №: 518/1494/17 Провадження № 1-кп/518/2/2018
ВИРОК
01.03.2018 року смт. Ширяєве
Ширяївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
захисника: ОСОБА_5 ,
03.03.2015 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ст. 190 ч. 1, ст. 190 ч. 2 КК України до 2 років обмеження волі із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;
25.01.2016 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ст. 190 ч. 2 КК України до 2 років та 1 місяця обмеження волі;
15.03.2016 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ст. 190 ч. 2 КК України до покарання у вигляді 3 років обмеження волі. Відповідно до ст. 71 ч. 1 КК України приєднати не відбуту частину покарання за попереднім вироком Білгород- Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25.01.2016 року у виді 6 місяців обмеження волі та остаточно призначити покарання у вигляді 3 років 6 місяців обмеження волі.
23.08.2016 року прибув до Державної установи «Ширяївський виправний центр (№111)» Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України з ІУВП (№ 22). Кінець строку відбування покарання - 13.07.2018 року,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України суд, -
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є раніше судимим за вчинення ряду кримінальних правопорушень, останній раз 15.03.2016 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ст. 190 ч. 2 КК України до покарання у вигляді 3 років 6 місяців обмеження волі. До Державної установи «Ширяївський виправний центр (№ 111)» Південного міжрегіонального управління з питань та пробації Міністерства юстиції України ОСОБА_4 прибув 23.08.2016 року, де того ж дня був ознайомлений з правилами відбування покарання. Відбуваючи покарання, ОСОБА_4 на шлях виправлення не став, необхідних висновків для себе не зробив та вчинив нове кримінальне правопорушення за наступних обставин.
Згідно договору № 74 від 23.10.2017 року укладеним між товариством з обмеженою відповідальністю «КФ ТОВ «Водограй» та Державною установою «Ширяївський виправний центр (№111)» засуджений ОСОБА_4 03.11.2017 року відряджений на виконання робіт по переробці полімеру до контрагентського об`єкту «КФ ТОВ «Водограй», розташованого за адресою Одеська область, Біляївський район, Усатівська сільська рада, 462 км + 900 м автошляху Київ-Одеса та цього ж дня був ознайомлений з правилами поведінки за межами Державної установи «Ширяївський виправний центр (№111)», в тому числі йому було роз`яснено, що територія контрагентського об`єкту прирівнюється до території місця відбування покарання і що за порушення правил відбування покарання та самовільного залишення території контрагентського об`єкту настає кримінальна відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 390 КК України, що підтверджується власноруч підписаною розпискою про ознайомлення.
В подальшому, засуджений ОСОБА_4 , під час перебування на контрагентському об`єкті, 14.11.2017 року біля 22:15 години самовільно, без оформленого у встановленому порядку дозволу, з метою ухилення від відбування покарання, залишив територію зазначеного об`єкту та вийшовши на автодорогу Київ-Одеса та поїхав до м. Одеси, а потім до м. Білгород- Дністровський, Одеської області. 15.11.2017 року засуджений ОСОБА_4 затриманий працівниками Державної установи «Ширяївський виправний центр (№111)» в смт. Затока, Білгород-Дністровського району, Одеської області та доставлений до виправного центру.
Таким чином, ОСОБА_4 , обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України, тобто в самовільному залишенні місця обмеження волі, вчиненому особою, яка відбуває покарання у виді обмеження волі.
Допитаний в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 , свою провину у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України, визнав частково та пояснив суду, що на його думку його безпідставно звинувачують в інкримінованому злочинні, так як вважає, що він самовільно не залишав саме місце обмеження волі, як це зазначено в ст. 390 КК України, а лише відлучився з робочого місця де він був працевлаштований, а саме з контрагентного об`єкту «КФ ТОВ «Водограй», що на його думку є різними речами. Також обвинувачений зазначив, що він вважав, що встигне повернутися до ранку, оскільки бажав лише провідати свою рідню так як він вже довгий час їх не бачив. Крім того обвинувачений на голосив на тому, що після того, як він провідав свою сім`ю зрозумів, що він не встигає вчасно повернутися, він сам подзвонив до керівника установи, де він відбуває покарання та повідомив йому про його місце перебування, оскільки в нього не було умислу втікати, так як йому залишилося відбувати покарання лише чотири місяці.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , пояснив суду, що він дійсно працює в Державній установі «Ширяївський виправний центр (№111)» на посаді начальника відділу нагляду і безпеки, виконує обов`язки першого заступника начальника Державної установи «Ширяївський виправний центр (№111)». Засуджений ОСОБА_4 , відбуває покарання в Державній установі «Ширяївський виправний центр (№111)» з 2016 року. За час відбування покарання зарекомендував себе з посередньої сторони, має дисциплінарні стягнення, заохочень не має. 14.11.2017 року йому стало відомо від чергового помічника начальника установи капітана внутрішньої служби ОСОБА_7 , про те, що на контрагентському об`єкті «КФ ТОВ ВОДОГРАЙ» засуджений ОСОБА_4 , здійснив самовільне залишення місця відбування покарання. Прибувши на територію контрагенського об`єкту, спільно з виконуючим обов`язки начальника Державної установи «Ширяївський виправний центр (№111)» підполковником внутрішньої служби ОСОБА_8 , оперуповноваженим оперативної групи майором внутрішньої служби ОСОБА_9 , впевнившись що засуджений відсутній на спальному місці, на ліжку зроблений муляж, сумка накрита ковдрою, вони попрямували в напрямку центрального автовокзалу. Зателефонувавши засудженому на телефон, на телефонний дзвінок відповів невідомий чоловік, який вказав адресу на яку потрібно приїхати. Прибувши на вказане місце, помітили близько 10 чоловік, це були таксисти, в яких був телефон засудженого ОСОБА_4 , які їм повідомили, що телефон у останнього забрали в зв`язку з тим, що засуджений не розрахувався за поїздку, також написав розписку що 15.11.2017 року зобов`язується повернути кошти в сумі 350 грн. Вони попрямували в АДРЕСА_2 . Прибувши за вказаною адресою близько 04:00 год. повідомили батькам засудженого ОСОБА_4 , про те що останній здійснив самовільне залишення місця відбування покарання. Батьки повідомили, що про дану подію вони не знали, в разі встановлення його місця перебування, вони дадуть їм знати. Він спільно з працівниками попрямував до м. Одеси проводити пошукові заходи. Близько 07:00 год. на телефон начальника установи зателефонував засуджений ОСОБА_4 , та повідомив, що його батько спільно з братом везуть їм на зустріч, та вони домовились, що заберуть його в с. Затока. Приїхавши до вказаного населеного пункту вони забрали засудженого ОСОБА_4 , та попрямували до ШВЦ (№111). Також додатково свідок ОСОБА_6 , наголосив на тому, що під час виїзду на контрагентський об`єкт засудженого ОСОБА_4 , ним особисто було ознайомлено під підпис, про те що територія контрагенського об`єкту прирівнюється до території місця відбування покарання.
Також в судовому засіданні досліджені письмові докази:
Спецповідомлення від 14.11.2017 року щодо самовільного залишення території контрагентського об`єкту «КФ ТОВ «Водограй»» ОСОБА_4 ..
Характеристика від 15.11.2017 року на засудженого ОСОБА_4 , відповідно до якої останній характеризується з негативної сторони є егоцентричним, не цілеспрямованим.
Розписка від 23.08.2016 року щодо ознайомлення ОСОБА_4 , з вимогами Кримінально-виконавчого кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України, Кримінального кодексу України та нормативно-правових актів, що регламентують порядок та умови відбування засудженим до позбавлення волі.
Договір № 74 від 23.10.2017 року на виконання праці засуджених (контрагентські роботи) для виконання робіт і послуг.
Розписка ОСОБА_4 , від 03.11.2017 року щодо роз`яснення останньому правил поведінки на робочому місці, попереджено про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання. Та роз`яснено, що територія контрагентського об`єкту прирівнюється до території місця відбування покарання.
Вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.03.2016 року відповідно до якого ОСОБА_4 , останній раз був засуджений за ст. 190 ч. 2 КК України до трьох років обмеження волі. На підстав ст. 71 ч. 1 КК України остаточне призначено покарання у вигляді трьох років і шість місяців обмеження волі.
Прокурором цивільний позов не пред`являвся.
Судові витрати відсутні.
Речові докази по даному кримінальному проваджені відсутні.
Оцінивши у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена в повному обсязі і суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 , вірно кваліфіковано, за ч. 1 ст. 390 КК України за кваліфікуючими ознаками - самовільне залишенні місця обмеження волі, вчиненому особою, яка відбуває покарання у виді обмеження волі.
Призначаючи обвинуваченому покарання суд виходить з положень ст. 65 КК України, та враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочин враховуючи положення ст. 12 КК України середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, раніше судимого, обставини які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.
Обставини, які пом`якшують, у відповідності зі ст. 66 КК України, покарання обвинуваченого часткове визнання вини.
Обставин, що згідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Таким чином враховуючи вищевикладене, ступінь тяжкості скоєного злочину, дані про особу обвинуваченого, враховуючи обставини які пом`якшують та обтяжують відповідальність обвинуваченого, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім покаранням для перевиховання обвинуваченого, та попередження скоєння ним нових злочинів, обвинуваченому ОСОБА_4 , необхідно призначити наступне покарання.
Керуючись ст. ст. 368, 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України і призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року 10 місяців позбавлення волі.
На підставі ст. ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.03.2016 року у виді 2 (два) місяців позбавлення волі, та остаточно призначити покарання ОСОБА_10 у у вигляді 2 (два) років позбавлення волі.
Обвинуваченого ОСОБА_4 взяти під варту з залу суду.
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з 01.03.2018 року тобто, з моменту фактичного взяття під варту з залу суду.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом Одеської області.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області через Ширяївський районний суд Одеської області протягом 30 діб з дня проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: