Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/526/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 286 (215) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.09.2017 року м. Кропивницький

Колегія суддів Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
адвоката ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_9 ,
переглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за апеляційними скаргами заступник прокурора Кіровоградської області ОСОБА_10 , адвоката обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 04 травня 2017 року, за яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Свірнево Голованівського району Кіровоградської області, громадянина України, українця, з повною загальною середньою освітою, одруженого, такого, який працює робочим по ремонту будівель ТОВ «ЛАНДТЕХ», зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки; на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю два роки.

Покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Ухвалено стягнути на користь Кіровоградської обласної лікарні 20 617 гривень 09 копійок у відшкодування витрат на лікування потерпілого.

Ухвалено стягнути на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 3 500 гривні 47 копійок.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винуватим за вчинення: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Кримінальне правопорушення вчинено при наступних обставинах.

ОСОБА_7 , приблизно о 21 годині 20 хвилин, 12 грудня 2016 року, керуючи автомобілем «Nissan Almera Classic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи рух по вул. Холодноярській в м. Кропивницький з боку вулиці Лісопаркова в напрямку села Підгайці Кіровоградського району Кіровоградської області, допустив порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 (б) і (д) ПДР України (п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну..., технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху) проявив особисту неуважність і безпечність до забезпечення елементарних вимог безпеки дорожнього руху, та порушуючи вимоги п.п. 12.1, 12.2 ПДР (п. 12.1 Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водії) повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; п. 12.2. У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги), рухаючись в населеному пункті зі швидкістю близько 55-60 км/год. перевищив допустиму та безпечну швидкість руху, по умовам видимості меж проїзної частини в складних погодних та дорожніх умовах, які обумовлювались темною порою доби, відсутністю вуличного освітлення та слизьким покриттям проїзної частини, та в порушення п. 19.3 ПДР України (п.19.3 У разі погіршення видимості у напрямку руху, викликаного світлом фар зустрічних транспортних засобів, водій повинен зменшити швидкість до такої, яка б не перевищувала безпечної за умовами фактичної видимості дороги в напрямку руху, а у разі засліплення - увімкнути аварійну світлову сигналізацію і, не змінюючи смуги руху, зупинитися. Відновлення руху дозволяється лише після того, як пройдуть негативні наслідки засліплення), зближуючись з двома транспортними засобами, які рухались у зустрічному напрямку, будучи засліпленим світлом фар вказаних транспортних засобів, не вжив заходів до зниження швидкості, аж до повної зупинки керованого ним транспортного засобу, чим позбавив себе можливості правильно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати автомобілем.

Викладені порушення вимог безпеки дорожнього руху, а саме п.п. 2.3 (б) і (д), 12.2, 19.3 ПДР України, водієм ОСОБА_7 , через перевищення швидкісного режиму, який впливає на гальмівний шлях автомобіля, не вжиття заходів до зупинки у результаті засліплення світлом фар зустрічних автомобілів, призвели до того, що останній позбавив себе можливості своєчасно виявити на проїзній частині пішохода ОСОБА_11 , який переходив проїзну частину вулиці Холодноярська, неподалік будинку № 1, в селі Підгайці Кіровоградського району Кіровоградської області, зліва-направо по ходу руху автомобіля, внаслідок чого допустив наїзд лівою передньою частиною автомобіля «Nissan Almera Classic», реєстраційний номер НОМЕР_1 на пішохода ОСОБА_11 ..

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_11 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 1207 від 26.01.2017, отримав тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми: внутрішньочерепної травми: набряку - набухання головного мозку, крововиливу під м`яку мозкову оболонку, крововиливу у м`які тканини лобно-скроневої області з правого боку, рани (1) лобно-скроневої області з правого боку; тупої травми грудної клітини: садна по правій бічній поверхні тулубу, переломів 3,4,5,6.7 ребер з крововиливом в місцях переломів, крововиливу у корені легень; тупої травми органів черевної порожнини: надриву капсули печінки; тупої травми нижніх кінцівок: садна правої гомілки у верхній третині, які відносяться до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, та від яких ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_11 помер в Кіровоградській обласній лікарні.

В апеляційних скаргах:

адвокат обвинуваченого просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного додаткового покарання, звільнивши від призначеного додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк два роки.

Вимоги сторони захисту умотивовані наступними доводами.

Зазначається, що судом першої інстанції, при призначенні обвинуваченому додаткового покарання, не достатньо враховано, що 12 грудня 2016 року були складні погодні умови, слизьке покриття проїзної частини дороги, темна пора доби та відсутність вуличного освітлення.

Крім того, обвинувачений був у тверезому стані, при цьому, загиблий потерпілий ОСОБА_11 був у стані алкогольного сп`яніння, й переходив проїзну частину по ходу руху автомобіля.

Також, обвинувачений ОСОБА_7 одразу після події дорожньо-транспортної пригоди викликав поліцію, швидку допомогу; у подальшому надавав грошові кошти на лікування потерпілого, після на поховання та встановлення пам`ятника.

Потерпіла ОСОБА_9 не має до обвинуваченого претензій майнового або морального плану.

Зауважується стороною захисту й на те, що обвинувачений є не судимим, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, працевлаштований, як особа виключно позитивно характеризується як по місцю проживання, так і по місцю роботи.

Вказує, що санкція частини 2 статті 286 КК України передбачає право суду, залежно від обставин, що мають значення, не призначати додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк два роки.

Враховуючи конкретні обставини дорожньо-транспортної пригоди, характеристики особи обвинуваченого, сторона захисту переконана, що обвинуваченому може бути призначено лише основне покарання, без призначення додаткового;

прокурор просить скасувати вирок суду першої інстанції через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим та призначити покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки, з позбавленням права керувати транспортним засобом на строк два роки; на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановити іспитовий строк тривалістю два роки, на підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 процесуальні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

При звільненні особи від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 76 КК України законодавець умовно поділив підстави покладення на особу обов`язків на дві групи: припис покладення обов`язків та можливість застосування додаткових обов`язків.
Обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, - суд зобов`язаний покласти на особу, звільняючи її від відбування покарання з випробуванням, - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Однак, суд першої інстанції взагалі не зазначив мотивів щодо не застосування щодо ОСОБА_7 такого обов`язку, передбаченого ч. 1 ст. 76 КК України, як періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку сторони захисту, - обвинуваченого та адвоката в його інтересах, котрі підтримали в повному обсязі подану захисником апеляційну скаргу, просили змінити вирок суду першої інстанції в частині призначення додаткового покарання, думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора, заперечила задоволення апеляційної скарги сторони захисту, думку потерпілої, яка не маючи претензій до обвинуваченого, підтримала позицію сторони захисту, дослідивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката підлягає задоволенню; апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

За змістом ч. 3 ст. 349 КПК України у разі, якщо судом першої інстанції визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким із учасників судового провадження не оспорюються, і такі докази, за погодженням учасників судового провадження, під час судового розгляду судом першої інстанції не досліджувалися, - учасники судового провадження позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дослідження доказів судом першої інстанції по даному кримінальному провадженні проведено, у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, доведеність винуватості ОСОБА_7 ніким із учасників судового провадження, у тому числі обвинуваченим, не оспорюються, як не оспорюються правильність кваліфікації дій обвинуваченого та фактичні обставини кримінального провадження, як їх встановлено.

Відтак, колегія суддів не вдається до оцінки доказів по кримінальному провадженні, і вважає винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, - доведеною, а кваліфікацію дій останнього як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого - правильною.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції правильно, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, що відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується, не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, обставини, які пом`якшують ОСОБА_7 покарання, - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування шкоди, відсутність обставин, які обтяжують винуватому покарання.
Враховано також і досудову доповідь органу пробації, відповідно до якої обвинувачений ОСОБА_7 не становить небезпеки для суспільства, ймовірність вчинення нового кримінального правопорушення низька; виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк.
З урахуванням зазначених обставин, суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_7 основне покарання у межах санкції частини статті обвинувачення, - у виді позбавлення волі, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
Призначено судом першої інстанції також і додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк два роки.
Призначене судом ОСОБА_7 основне покарання, враховуючи всі обставини провадження та особу обвинуваченого, колегією суддів визнається обґрунтованим за своїм видом та розміром, є необхідним та достатнім для перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, таким, що відповідає меті покарання.
Доцільним та виправданим є у конкретному випадку й застосування щодо обвинуваченого положень ст. 75 КК України при призначенні покарання.
Разом із тим, колегія суддів, дослідивши матеріали кримінального провадження, дані про особу обвинуваченого, документи, що їх надано суду апеляційної інстанції під час апеляційного провадження, вважає за можливе пом`якшити обвинуваченому ОСОБА_7 призначене йому судом першої інстанції покарання, що полягатиме у призначенні лише основного покарання, що передбачене санкцією частини статті обвинувачення, без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Як встановлено, обвинувачений ОСОБА_7 не притягався до кримінальної або адміністративної відповідальності (том 1 аркуш провадження 212, 226), на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (том 1 аркуш провадження 215, 217).
Також встановлено, що ОСОБА_7 виключно позитивно характеризується, як за місцем роботи, де не має стягнень, так і за місцем проживання, одружений (том 1 аркуші провадження 218, 222).
Крім того, обвинуваченим добровільно відшкодовувалася вартість лікування потерпілого у лікарні, після смерті потерпілого відшкодовано вартість ритуальних послуг з поховання та встановлення пам`ятника, відшкодовано майнову шкоду, завдану кримінальним правопорушенням.
У зв`язку із означеним, потерпіла ОСОБА_9 жодних претензій майнового або морального характеру до обвинуваченого не має (аркуш провадження 55 том 1).
До того ж, судом апеляційної інстанції враховується та обставина, що обвинувачений ОСОБА_7 працює робітником з обслуговування та ремонту будівель у ТОВ «Ландтех», у звязку із виконанням своїх професійних обов`язків, за ОСОБА_7 закріплено службовий автомобіль, оскільки робота обвинуваченого включає виїзди у службові відрядження, пов`язані із виробничою необхідністю (аркуш провадження 220-221 том 1 матеріалів кримінального провадження).
До суду апеляційної інстанції, на стадії апеляційного провадження, подано клопотання за підписом заступника директора ТОВ «Ландтех» ОСОБА_12 , де зазначено, що компанія ТОВ «Ландтех» поручається за ОСОБА_7 як за дисциплінованого та сумлінного працівника, просить не призначати додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки, у звязку із специфікою роботи ОСОБА_7 , позбавлення права керування транспортними засобами призведе до втрати останнім роботи (лист за № 259 від 19.06.2017 року).
Також і надано до суду апеляційної інстанції заступником директора ТОВ «Ландтех» ОСОБА_12 характеристику на обвинуваченого ОСОБА_7 , за змістом якої ОСОБА_7 виключно позитивно характеризується, й зазначається, що останній за період роботи порушень правил експлуатації автотранспорту не допускав.
Враховується, що присутня у судовому засіданні Апеляційного суду Кіровоградської області потерпіла ОСОБА_9 висловилася про відсутність претензій майнового та морального характеру до обвинуваченого, не наполягала на суворому покаранні, просила не позбавляти права керувати транспортним засобом.
Враховуючи викладене, досліджені обставини даного провадження, особу обвинуваченого, положення ст. 65 та ст. 50 КК України, а також і те, що призначення обвинуваченому ОСОБА_7 такого додаткового покарання як позбавлення права керувати транспортними засобами, позбавить можливості виконувати свої професійні обов`язки і стане причиною втрати обвинуваченим роботи і, відповідно, заробітку, - колегія суддів вважає за можливе не призначати обвинуваченому ОСОБА_7 додаткове покарання за вчинене кримінальне правопорушення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Відносно доводів апеляційної скарги прокурора з приводу безпідставного не покладення на обвинуваченого ОСОБА_7 при звільненні його від відбування покарання з випробуванням, такого обов`язку, передбаченого ч. 1 ст. 76 КК України, як періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, - вони колегією суддів визнаються слушними.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Покладення означених обов`язків на обвинуваченого у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням, - законодавцем встановлено як обов`язкове.

Разом із тим, як убачається зі змісту оскаржуваного вироку суду першої інстанції, суд, звільняючи обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, не поклав на обвинуваченого ОСОБА_7 такого обов`язкового обов`язку, передбаченого ст. 76 КК України, як періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Тож, колегія суддів вважає за необхідне покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 вказаний обов`язок.

Відтак, беручи до уваги зазначене вище, колегія суддів прийшла до висновку про задоволення апеляційної скарги сторони захисту та часткове задоволення апеляційної скарги сторони обвинувачення, й змінює вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання та в частині покладення обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Кіровоградської області ОСОБА_10 , задовольнити частково.

Апеляційну скаргу адвоката обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 , задовольнити.

Вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 04 травня 2017 року стосовно ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання та в частині покладення обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

ОСОБА_7 вважати винуватим та засудженим за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановити іспитовий строк тривалістю два роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Ухвала Апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4