АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/789/247/17 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - запобіжні заходи
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2017 р. м.Тернопіль

Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючої - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
з участю підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 вересня 2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СУ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , погодженим прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_6 відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернопіль, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше судимого:

20 липня 2011 року Тернопільським міськрайонним судом за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі;

23 грудня 2011 року Тернопільським міськрайонним судом за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано 3 роки 6 місяців позбавлення волі за вироком від 20 липня 2011 року, всього 4 роки позбавлення волі;

06 лютого 2012 року Тернопільським міськрайонним судом за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворо покарання, призначеного за цим вироком, вироком від 23 грудня 2011 року, остаточно визначено покарання у виді 4 років позбавлення волі;

18 липня 2017 року Тернопільським міськрайонним судом від за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України на підставі ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. Згідно ст. 72 КК України 18.07.2017 року повністю відбув покарання,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та застосовано до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення суми застави, терміном до 00 год. 00 хв. 13 листопада 2017 року.
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 , яке підтримане підозрюваним ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою відмовлено.

Як слідує з оскаржуваної ухвали слідчий СУ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 в межах кримінального провадження №0003058 від 16.09.2017р. звернувся із клопотанням, погодженим прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , якому 16.09.2017р. повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, яке мотивуються наступним.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 15.09.2017 року близько 18:30 год. двоє невідомих осіб, перебуваючи у парку «Національного відродження», а саме зі сторони вул.Злуки в м. Тернополі, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, відкрито заволоділи належним ОСОБА_10 золотим ланцюжком 585 проби, вагою близько 3-4 грама, плетіння «каприз», із підвіскою 585 проби, вагою 1-2 грами, на якій була зображена «Богородиця» та золотий перстень 585 проби, поверх якого був у вигляді ромба, даний перстень був з камінчиком вагою близько 6 грам, чим спричинили останній матеріальну шкоду на загальну суму 10 000 гривень.

16 вересня 2017 року вищевказані відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб, повторно, що зареєстровано під №0003058.

Під час здійснення слідчих та розшукових дій безпосередньо після вчинення злочину органом досудового розслідування було встановлено, що до вказаного злочину причетний гр. ОСОБА_7 , а тому останнього в порядку п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України було затримано згідно протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину 16.09.2017р.

16 вересня 2017 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме вчинення відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.
Задовольняючи клопотання слідчого СУ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , погодженим прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення суми застави, слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, тому суд прийшов до висновку про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного просить вказану ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Свої доводи аргументує тим, що у судовому засіданні слідчим та прокурором не було надано жодних реальних доказів, що б підтверджували наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України, що всупереч наведеним вимогам кримінального процесуального закону, слідчим суддею враховано не було.
Вказує, що ОСОБА_7 не має наміру незаконно впливати на свідків та потерпілу у кримінальному провадженні, а посилання слідчого та прокурора на таку обставину є тільки припущенням, тому обрання, щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є занадто суворим.
Зазначає, що слідчий суддя аргументує застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою тяжкістю злочину, а також тим, що підозрюваний раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, без належного обґрунтування існування ризиків.
Вважає, що підозра ґрунтується лише на показаннях потерпілої та на протоколі пред`явлення особи для впізнання, який складений із порушенням вимог КПК України, без присутності захисника.
Крім того, не встановлено участь підзахисного у даному злочині, оскільки суд відмовив у задоволенні клопотання про допит дружини підозрюваного ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які б підтвердили, що ОСОБА_7 під час вчинення злочину перебував по місцю проживання.
Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваного та захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просять постановити нову ухвалу, якою скасувати запобіжний захід у вигляді триманням під вартою, доводи прокурора, який вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, а апеляцію такою, що не підлягає до задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст.177, 178, 183 КПК України.
Так, відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та /або суду; знищити або сховати будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.
Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Так, згідно п.5 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Матеріалами провадження встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, що в силу вимог ст.12 КК України належить до тяжкого кримінального правопорушення.
Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та прокурор при розгляді клопотання вказували про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 даного кримінального правопорушення, що свідчить про існування ризику, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків, потерпілу, а відтак, перешкодити повному, всебічному та неупередженому проведенні досудового розслідування.

Висновки слідчого судді про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри колегія суддів вважає вірними, оскільки вони підтверджуються доданими до клопотання органу досудового слідства та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Також, судом встановлено та підтверджується матеріалами провадження, що у вчиненні даного кримінального правопорушення підозрюються ще й інша особа, а отже існує ризик вільного її спілкування з підозрюваним, що перешкоджатиме кримінальному провадженню. Крім того на даний час досудовим розслідуванням дану особу не встановлено, проводиться її пошук, а також існує ризик незаконного впливу на потерпілу та свідків з боку підозрюваного.
Задовольняючи зазначене клопотання слідчого, місцевий суд належним чином вмотивував своє рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , зазначив про наявність ризиків, визначених в ст.177 КПК України, а саме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; може продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення, незаконно впливати на свідків, потерпілу та інших підозрюваних у кримінальному провадженні, а відтак перешкодити повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування.
Також, слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_7 , ніде не працює, неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, судимість за які не знята і не погашена в установленому законом порядку, знову обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного корисливого злочину проти власності, із застосуванням насильства, що свідчить про систематичність та стійкість протиправної поведінки підозрюваного, його небажання ставати на шлях виправлення та перевиховання, що вказує про підвищену його суспільну небезпеку як особи, а застосування менш суворих запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам.
Таким чином, судом встановлено та підтверджується матеріалами провадження, що обрання ОСОБА_7 іншого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою не зможе попередити ризикам, встановленим ст. 177 КПК України.
З таким висновком слідчого судді про застосування щодо ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів повністю погоджується, оскільки прокурором в судовому засіданні доведено обставини, передбачені ст.194 КПК України.
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, колегія суддів приходить до переконання, що вони не заслуговують на увагу, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу.

Порушень вимог КПК України, які б могли стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не встановлено.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 - без задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 176 179, 407, 422 КПК України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 вересня 2017 року про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2