1-кп/357/501/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.01.2018 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду № 2 в м. Біла Церква кримінальне провадження № 0003565 від 11.07.2017 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , інваліда 3 групи, раніше судимого: 22.12.2003 року Білоцерківським міським судом за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі і на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки; 16.08.2004 року Білоцерківським міськрайонним судом за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі; 13.09.2004 року Білоцерківським міськрайонним судом за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 02.03.2005 року Білоцерківським міськрайонним судом за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі; 16.12.2008 року Білоцерківським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі і на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки; 09.02.2012 року постановою Білоцерківського міськрайонного суду звільненого від кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 187 КК України з застосуванням примусових заходів медичного характеру у вигляді примусового лікування у психіатричному стаціонарі з посиленим наглядом,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопрушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
29.09.2017 року до суду для судового розгляду надійшла угода про примирення, укладена 28.09.2017 року між потерпілою ОСОБА_4 і обвинуваченим ОСОБА_5 , а також надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0003565 від 11.07.2017 року відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у тім, що 10.07.2017 року, близько 17 години 40 хвилин ОСОБА_5 прийшов до магазину ІНФОРМАЦІЯ_2 ФОП ОСОБА_8 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де мав намір продати свої речі. З цією метою він вирішив звернутися до адміністратора даного магазину та пройшов до її кабінету, який розташований у торгівельному залі вказаного магазину. В подальшому, коли ОСОБА_5 зайшов до кабінету адміністратора ОСОБА_4 та перебуваючи в її кабінеті, зрозумів, що в кабінеті нікого не має, то в цей час у нього виник умисел на викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 шляхом вільного доступу, таємно від оточуючих, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, повторно, зі столу кабінету адміністратора викрав мобільний телефон марки MEIZU M5s, IMEI 1: НОМЕР_1 та IMEI 2: НОМЕР_2 золотистого кольору, вартістю 2888 грн., який належить потерпілій ОСОБА_4 .

Після цього, ОСОБА_5 залишив приміщення магазину ІНФОРМАЦІЯ_2 ФОП ОСОБА_8 та викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_4 майнової шкоди на вищевказану суму.

Досудовим слідством дії обвинуваченого кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

В судовому засіданні обвинувачений і потерпіла заявили клопотання та підтримали угоду про примирення, укладену 28.09.2017 року обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 .

Згідно з указаною угодою обвинувачений ОСОБА_5 , котрий на досудовому слідстві та в судовому засіданні повністю визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та повністю відшкодував потерпілій завдані збитки, зобов`язується беззастережно визнати висунуте йому обвинувачення в обсязі підозри і в судовому провадженні та під час підготовчого засідання публічно вибачитись перед потерпілою ОСОБА_4 за вчинений щодо неї злочин. При цьому сторони узгодили призначення обвинуваченому покарання за ст. 185 ч. 2 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі і на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнення ОСОБА_5 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; та крім того визначили на підставі п. 1 ч. 1 ст. 94, ст. 96 КК України застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

В судовому засіданні сторони підтвердили зазначену угоду і просять її затвердити.

Прокурор та захисник проти затвердження угоди не заперечували.

Суд, дослідивши обставини укладення сторонами угоди про примирення, перевіривши її на відповідність вимогам чинного КПК України, дійшов висновку про те, що клопотання сторін про затвердження вказаної угоди підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Укладена сторонами угода про примирення повністю відповідає вимогам ст.ст. 469, 471 КПК України, містить всі необхідні реквізити, визначені статтею 471 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для даного кримінального провадження обставини, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та повністю відшкодованої обвинуваченим, узгоджене покарання та згоду сторін на його призначення, а також містить детальне роз`яснення передбачених ст. 473 КПК України наслідків затвердження цієї угоди судом та наслідків невиконання сторонами умов зазначеної угоди. Угоду підписано обвинуваченим та потерпілою.

Зогляду на викладене укладена сторонами угода повністю відповідає вимогам чинного КПК України. Дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК України кваліфіковані правильно. Умови угоди не суперечать інтересам суспільства. Права, свободи та інтереси сторін або інших осіб не порушуються.

Сторони дійшли зазначеної угоди добровільно, без будь-якого впливу зі сторони. Узгоджена сторонами міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України. Обвинувачений має реальну можливість виконати взяті на себе за угодою зобов`язання.

За таких обставин укладена обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 угода про примирення підлягає затвердженню.

Речові докази у провадженні: документи на мобільний телефон марки MEIZU M5s, які передано на зберігання потерпілій ОСОБА_4 , залишити останній по приналежності.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід не застосовувався.

Процесуальні витрати у провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 478 від 13.09.2017 року ОСОБА_5 під час скоєння інкримінованих йому дій страждав та страждає в даний час на шизофренію в стані ремісії. ОСОБА_5 під час скоєння інкримінованих йому дій в стані тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не перебував. ОСОБА_5 міг під час скоєння інкримінованих йому дій та може в даний час усвідомлювати свої дії та керувати ними, але не повною мірою. ОСОБА_5 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Таким чином, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем перебування.

При цьому обвинувачений ОСОБА_5 заявив клопотання про звільнення його від відбування покарання та застосування до нього Закону України «Про амністію».

Згідно п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» від 22 грудня 2016 року № 1810-VIII, який набув чинності, підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, які визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: - яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи...

У відповідності до стаття 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» виконання цього Закону покладається на суди.

Питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників. Застосування цього Закону здійснюється щодо: а) осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, та осіб, яких засуджено до покарань, не повязаних з позбавленням волі, крім покараня у виді штрафу, - за поданням органу виконання покарань, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, або за клопотанням самої особи, її захисника чи законного представника.

ОСОБА_5 , згідно висновку Білоцерківської міжрайонної психіатричної МСЕК серії АВ № 0205210 від 14.05.2015 року являється інвалідом третьої групи довічно, вчинив злочин, який згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, просить звільнити його від покарання за вчинений злочин, а тому підлягає звільненню від відбування покарання згідно Закону України «Про амністію у 2016 році».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 374-376, 474-475 КПК України, ст.ст. 94, 96 КК України, Законом України «Про амністію у 2016 році», суд -

З А С У Д И В :
Затвердити угоду про примирення, укладену 28.09.2017 року обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0003565 від 11.07.2017 року.

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки, якщо він протягом цього строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обв`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Контроль за поведінкою обвинуваченого ОСОБА_7 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем його проживання.

Застосувати до ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем перебування.

Згідно п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» від 22 грудня 2016 року № 1810-VIII звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання за вчинений злочин.

Речові докази у провадженні: документи на мобільний телефон марки MEIZU M5s, які передано на зберігання потерпілій ОСОБА_4 , залишити останній по приналежності.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області, через Білоцерківський міськрайонний суд, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, протягом 30 діб від дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1 ,