Справа № 473/2752/17

УХВАЛА
іменем України
"21" вересня 2017 р. м. Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

учасники процесу:

представник особи, яка звернулася із клопотанням про зняття арешту з майна, ОСОБА_4 , - адвокат ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Вознесенську клопотання ОСОБА_4 про зняття арешту з майна в порядку п.14 ст.537 КПК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернулася до суду із клопотанням про зняття арешту з майна в порядку п.14 ст.537 КПК України.

В обґрунтування клопотання зазначила, що вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 30.07.2004 року по кримінальній справі №1-192/2004 р. ОСОБА_6 було визнано винним у скоєні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України та призначено покарання у вигляді 4-х років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік 6 місяців; на підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.

У заяві ОСОБА_4 зазначила, що при здійсненні ДТП водій ОСОБА_6 керував на підставі доручення мікроавтобусом «Мерседес-308», державний номер НОМЕР_1 , який належав чоловікові ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , та оскільки на момент слідства не було встановлено трудових відносин між водієм та власником авто, 22.06.2004 року слідчим Вознесенського СВ УМВС України було винесено постанову про заборону відчуження майна ОСОБА_7 .

ОСОБА_4 також вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер. При оформленні нею своїх спадкових справ, - їй було відмовлено, у зв`язку з накладенням заборони відчуження на спадкове майно, а саме: автомобілі «Мерседес-Бенс 814», державний номер НОМЕР_2 , «Мерседес-Бенс 207», державний номер НОМЕР_3 , саморобний причіп, державний номер НОМЕР_4 .

Заявниця звернулася до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області і їй було повідомлено про те, що матеріали кримінальної справи знищені у зв`язку із закінченням строків зберігання у архіві суду.

Оскільки при винесенні вироку судом не було вирішення питання про арештоване майно, ОСОБА_4 просила скасувати арешт на автомобілі «Мерседес-Бенс 814», державний номер НОМЕР_2 , «Мерседес-Бенс 207», державний номер НОМЕР_3 , саморобний причіп, державний номер НОМЕР_4 .

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку представника ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , який клопотання підтримав, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 30.07.2004 року по кримінальній справі №1-192/2004 р. ОСОБА_6 було визнано винним у скоєні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України та призначено покарання у вигляді 4-х років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік 6 місяців; на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.

Разом із тим, вироком суду не було вирішення питання про долю речових доказів, а саме про арешт майна, накладений на автомобілів «Мерседес-Бенс 814», державний номер НОМЕР_2 , «Мерседес-Бенс 207», державний номер НОМЕР_3 , саморобний причіп, державний номер НОМЕР_4 , на які під час слідства слідчим було накладено арешт.

Відповідно до п.9 Розділу ХІ Перехідних Положень КПК України - запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, а тому заява ОСОБА_4 про скасування арешту з майна підлягає розгляду в порядку, що діяв до набрання чинності цим КПК, тобто в порядку КПК України (1960 року). Тобто, до цих правовідносин слід застосовувати норми КПК України 1960 року.

Відповідно до вимог ч.1 ст.29 КПК України (в редакції 1960 року) при наявності достатніх даних про те, що злочином завдана матеріальна шкода, або понесені витрати закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, орган дізнання, слідчий, прокурор, і суд зобов`язані вжити заходів до забезпечення цивільного позову. Одночасно, згідно з ч.1 ст.126 КПК України (в редакції 1960 року), забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна провадиться шляхом накладення арешту на вклади, цінності та інше майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії, де б ці вклади, цінності та інше майно не знаходилось, а також шляхом вилучення майна, на яке накладено арешт.

Згідно ч.6 ст.126 КПК України (1960 року) - накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.

П.8 ч.1 ст. 324 КПК України (1960 року) зазначає, що постановляючи вирок суд повинен вирішити, що зробити з майном, описаним для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна.

Як вбачається з картки обліку в базі даних «Арешт» значиться транспортний засіб «Мерседес-Бенc 814», державний номер НОМЕР_2 , транспортний засіб «Мерседес-Бенс 207», державний номер НОМЕР_3 та саморобний причіп, державний номер НОМЕР_4 ; підставою накладення арешту є постанова слідчого СВ Вознесенського УМВС від 22.06.2004 року.

Відповідно до ч.1 ст.409 КПК України (1960 року) питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, включаючи визначення розміру і розподілення судових витрат, якщо суд не вирішив цих питань, вирішуються судом, який постановив вирок.

Відповідно до ст.411 КПК України питання, пов`язані з виконанням вироку, вирішуються судом у судовому засіданні з участю прокурора. Якщо питання стосується виконання вироку в частині цивільного позову, викликається також при необхідності цивільний позивач і цивільний відповідач. Неявка цих осіб не зупиняє розгляду справи.

Згідно п.1 Постанови Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» - за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Враховуючи те, що в подальшому в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна відпала потреба, то суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 30.07.2004 року по кримінальній справі №1-192/2004 р. питання про скасування арешту майна вирішено не було.

Керуючись ст.ст.409, 411 КПК України (1960 року), п.9 Розділу ХІ Перехідних Положень КПК України від 13 квітня 2012 року, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна - задовольнити.

Скасувати (зняти) арешт майна, накладений на підставі постанова слідчого СВ Вознесенського УМВС від 22.06.2004 року, а саме з: транспортних засобів «MERCEDES-BENZ 814» державний номер НОМЕР_2 , «MERCEDES-BENZ 207» державний номер НОМЕР_3 та саморобного причепа державний номер НОМЕР_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає відповідно до ст.347 КПК України 1960 року.

Суддя (підпис) ОСОБА_1

Згідно оригіналу: Суддя: