Справа № 157/2814/17 Провадження №11-кп/773/97/18 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.289 КК УкраїниДоповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 лютого 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
законного представника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на вирок Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 19 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_9 ,
В С Т А Н О В И В:
Даним вироком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Теплівка Пирятинського району Полтавської області, житель АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з базовою середньою освітою, неодружений, учень Боровненської ЗОШ І-ІІІ ступенів, інвалід дитинства, раніше не судимий,
засуджений:
-за ч.1 ст.289 КК України до штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.
На підставі ст.105 КК України звільнено ОСОБА_9 від призначеного покарання та застосовано щодо нього примусовий захід виховного характеру передача під нагляд матері ОСОБА_8 строком на 1 рік.
Вироком вирішено долю речових доказів та процесуальних витрат.
Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_9 визнаний винним і засуджений за те, що він 16 липня 2017 року біля 14 год., перебуваючи поблизу магазину, що знаходиться на вул. Центральній в с. Малі Голоби Камінь-Каширського району Волинської області, умисно, з метою задоволення своїх особистих потреб, шляхом вільного доступу, всупереч волі потерпілого, незаконно заволодів належним ОСОБА_11 автомобілем марки «Пежо 605», номерний знак НОМЕР_1 , після чого скоїв дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої пошкодив даний транспортний засіб та заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на суму 65 846 грн. 24 коп..
Прокурор у кримінальному провадженні, не погоджуючись з вироком суду, подав апеляційну скаргу, у якій, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_9 , зазначає, що вирок суду є незаконним у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Вказує, що суд при призначенні неповнолітньому обвинуваченому покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, не врахував, що ОСОБА_9 не має самостійного доходу, власних коштів або майна, на яке може бути звернено стягнення. Призначений судом вид покарання та його розмір не відповідають вимогам ч.1 та ч.2 ст.99 КК України. Просить скасувати вирок та ухвалити новий, яким призначити обвинуваченому покарання у виді 3 років позбавлення волі і на підставі ст.105 КК України звільнити його від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру у виді передачі під нагляд матері строком на 1 рік.
Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційної скарги, пояснення прокурора, який підтримував апеляційну скаргу та просив скасувати вирок та ухвалити новий, обвинуваченого, його захисника та законного представника, які заперечили апеляцію і просили вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
Висновки місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, підтверджується забраними у справі доказами і в апеляційній скарзі не заперечується, а тому відповідно до вимог ст.404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.
Діям ОСОБА_9 дана правильна юридична оцінка, яка також ніким не оспорюється.
Разом з тим, доводи прокурора в апеляційній скарзі про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність заслуговують на увагу.
Так, відповідно до вимог ч.1 ст.99 КК України, штраф застосовується лише до неповнолітніх, що мають самостійний доход, власні кошти або майно, на яке може бути звернене стягнення.
Як вбачається із матеріалів провадження ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинив злочин 16.07.2017, тобто будучи неповнолітнім. Він є інвалідом дитинства та учнем вечірньої школи.
За таких обставин, враховуючи приписи ч.1 ст.99 КК України, суд призначивши неповнолітньому обвинуваченому покарання у виді штрафу, не правильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.
Також слід зазначити, що вимогами ч.2 ст.99 КК України передбачено, що розмір штрафу встановлюється судом залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням майнового стану неповнолітнього в межах до п`ятисот встановлених законодавством неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Однак, місцевий суд не звернув уваги на вказані вимоги матеріального законодавства та призначив неповнолітньому обвинуваченому штраф у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів, який є значно більшим, ніж передбачений ч.2 ст.99 КК України.
Тому апеляційний суд приходить до переконання, що відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.409 КПК України вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням судом апеляційної інстанції нового вироку на підставі п.2 ч.1 ст.420 КПК України.
При призначенні покарання, апеляційний суд відповідно до ст.103 КК України, крім обставин, передбачених ст..ст.65-67 КК України враховує умови життя та виховання ОСОБА_9 , вплив дорослих, рівень розвитку.
Так, до обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_9 , апеляційний суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку та вчинення злочину неповнолітнім.
Обставини. які обтяжують його покарання, відсутні.
Також суд апеляційної інстанції враховує ступінь тяжкості вчиненого неповнолітнім обвинувачем злочину, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, обставини його вчинення, дані про його особу, зокрема те що він має постійне місце проживання та навчається, та позитивно характеризується як за місцем проживання так і за місцем навчання, вперше притягується до кримінальної відповідальності, а також думку потерпілого, який претензій до ОСОБА_9 не має і просить його суворо не карати.
За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_9 не має самостійного доходу, власних коштів або майна, на яке може бути звернене стягнення, а покарання у виді обмеження волі, яке також передбачене як вид покарання у санкції ч.1 ст.289 КК України, з врахуванням вимог ч.1 ст.98 та ч.1 ст.99 КК України, покарання у виді штрафу та обмеження волі не можуть бути призначені неповнолітньому обвинуваченому.
Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що неповнолітньому ОСОБА_9 слід призначити покарання у виді позбавлення волі, яке передбачене санкцією ч.1 ст.289 КК України, у мінімальному розмірі.
Також враховуючи те, що ОСОБА_9 вчинив злочин середньої тяжкості, і внаслідок його щиро розкаяння та бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання, апеляційний суд на підставі ч.1 та ч.2 ст.105 КК України вважає, що неповнолітнього слід звільнити від покарання із застосуванням до нього примусового заходу виховного характеру у вигляді передачі під нагляд матері.
З наведених підстав, апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись статтями 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, Апеляційний суд Волинської області,
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 задовольнити.
Вирок Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 19 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_9 в частині призначеного покарання скасувати.
Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 за ч.1 ст.289 КК України покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.105 КК України звільнити ОСОБА_9 від призначеного покарання та застосувати до нього примусовий захід виховного характеру у виді передачі під нагляд матері ОСОБА_8 строком на 1 (один) рік.
У решті вирок залишити без змін.
Даний вирок набирає законної сили негайно та може бути оскаржений шляхом подачі касаційної скарги до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення його апеляційним судом.

Головуючий:
Судді: