Постанова

Іменем України
15 березня 2018 р.

м. Київ
справа№466/2361/15-к
провадження № 51-1054км18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційні скарги захисників ОСОБА_6 на вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 31 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 27 квітня 2017 року, а також ОСОБА_7 на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 27 квітня 2017 року, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 90001183, за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя м. Львова, неодноразово судимого, востаннє вироком Личаківського районного суду м. Львова від 22 квітня 2013 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, звільненого на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 31 жовтня 2016 року ОСОБА_8 засуджено за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років із конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
За вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у тому, що він, маючи умисел на збут особливо небезпечних наркотичних засобів у місця позбавлення волі, 29 квітня 2014 року у невстановлений досудовим слідством час незаконно придбав на вулиці Шевченка у м. Львові у невстановленої особи на ім`я ОСОБА_9 наркотичні засоби, а саме «бупренорфін», вагою 0, 0080 г та «амфетамін», вагою 0, 6249 г, які у той же день незаконно перевіз до Личаківської виправної колонії Львівської області № 30 та з метою подальшого збуту невстановленій слідством особі, перекинув наркотичні засоби на територію виправної колонії, після чого був затриманий працівниками ЛВК № 30.
Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 27 квітня 2017 року виключено з мотивувальної частини вироку посилання на показання підозрюваного ОСОБА_8 , дані ним на досудовому розслідуванні. У решті вирок щодо ОСОБА_8 залишено без зміни.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційних скаргах:
-захисник ОСОБА_7 порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Свою вимогу обґрунтовує тим, що апеляційний суд розглянув кримінальне провадження за відсутності обвинуваченого та його захисника, а останніми не подавалися клопотання про здійснення провадження за їх відсутності;
- захисник ОСОБА_6 зазначає, що суд при ухваленні вироку, в супереч вимогам закону про безпосередність дослідження доказів, узяв до уваги показання обвинуваченого, які були дані ним під час досудового розслідування. Окрім того, показання свідків, які суд зазначив у вироку, відрізняються від тих, що були дані під час судового розгляду. Також зазначає, що у матеріалах кримінального провадження відсутні документи, що підтверджують законність затримання обвинуваченого, та захисту не було надано доступ до речових доказів. Вважає, що ухвала апеляційного суду постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки апеляційний суд обмежив права обвинуваченого, розглянувши справу за його відсутності, не перевіривши інформацію щодо отримання судових повісток, як ОСОБА_8 так і його захисником.
Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_5 просила касаційні скарги залишити без задоволення, а судові рішення, в порядку ст. 433 КПК України, змінити - виключити рішення суду про призначення ОСОБА_8 додаткового покарання у виді конфіскації майна та посилання в мотивувальній частині, що «бупренорфін» є особливо небезпечним наркотичним засобом. У решті судові рішення залишити без зміни.
Мотиви Суду
Відповідно до ч. 1 ст. 20 КПК України засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.
Пунктом «с» ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника. Також право на захист закріплено у п. 5 ч. 1 ст. 129 Конституції України.

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття сторони кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду лише у разі, якщо особа була належним чином повідомлена про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомила про поважні причини свого неприбуття.
Проте апеляційний суд цих вимог закону не дотримався.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, апеляційний суд розглянув скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 за їх відсутності. При цьому, заявники не зазначали у своїх скаргах про те, що не бажають особисто брати участь у апеляційному розгляді та не заявляли клопотань про здійснення провадження за їх відсутності.
Окрім того, у матеріалах провадження відсутні дані, які б відповідно до ч. 1 ст. 136 КПК України підтверджували факт отримання ОСОБА_8 повідомлення про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, яке було відкладено на 27 квітня 2017 року.
Також із технічного носія інформації, на якому зафіксоване судове засідання, яке відбулося 27 квітня 2017 року, вбачається, що апеляційний суд у ході з`ясування явки учасників процесу в судове засідання, не вияснив причин неприбуття засудженого та його захисника, не перевірив інформацію щодо отримання ними судових повісток.
Зазначені порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, оскільки порушили право засудженого та його захисника на участь у судовому провадженні та висловлювання доводів і пояснень з приводу поданої апеляційної скарги. А згідно з п. 3 ч. 2 ст. 412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню якщо судове провадження здійснено за відсутності обвинуваченого.
За таких обставин суд касаційної інстанції вважає за необхідне ухвалу апеляційного суду скасувати на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
При новому розгляді справи апеляційному суду необхідно усунути вказані порушення закону, повно і всебічно перевірити усі наведені в апеляційній та касаційних скаргах доводи та прийняти обґрунтоване рішення з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.
Керуючись ст. ст. 434, 436 КПК України та відповідно до п. 15 розділу XI «Перехідні положення» КПК (в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII), суд

у х в а л и в:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 27 квітня 2017 року щодо ОСОБА_8 скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_10 ОСОБА_2 ОСОБА_3