Номер провадження:1-кс/521/4682/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2017 року м. Одеса
Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , з секретарем ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області у кримінальному провадженні, внесеного в ЄРДР за № 0002684 від 24.06.2016 року, погодженого з прокурором Одеської місцевої прокуратури № 2 про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:
З клопотання слідчого вбачається, що 24.06.2016 року надійшла письмова заява від ОСОБА_4 , в якій вона просить вжити заходів до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , котрі шахрайським шляхом заволоділи частиною будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

За даним фактом Малиновським ВП в м. Одеса ГУНП в Одеській області почато досудове розслідування, про що до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.06.2016 року внесені відповідні відомості про вчинене кримінальне правопорушення за №0002684 за ч. 3 ст. 190 КК України.
Досудовим слідством встановлено, що у липні 2005 року ОСОБА_7 подарувала ОСОБА_4 13/100 частки будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується нотаріально посвідченим договором дарування від 19.07.2005 року. У вказаному будинку зареєстрований чоловік ОСОБА_4 - ОСОБА_8 , та їх малолітні діти ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

В березні 2011 року ОСОБА_4 стало відомо, що в 2010 році, її мати - ОСОБА_7 подарувала ОСОБА_5 63/100 частини житлового будинку з двірними спорудами.

ОСОБА_5 оформила договір дарування за копіями документів, в зв`язку з тим, що оригінали всіх необхідних документів, а саме: будинкова книга, договір дарування від 21.09.1999 року, а також технічний паспорт на будинок перебували у потерпілої. При цьому, ОСОБА_5 зробила нову домову книгу, в якій ні ОСОБА_4 ні її родина не прописані.

Приватний нотаріус ОСОБА_11 14.12.2010 року зареєструвала та посвідчила договір дарування 63/100 часток житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , запис в Реєстрі № 1938, чим грубо були порушені права 3-х неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , які прописані та проживають у вказаному будинку. Окрім цього встановлено, що для посвідчення договору дарування, нотаріусу ОСОБА_11 було надано довідку з домової книги про склад сім`ї ОСОБА_7 , складену головою ОСОН «Ближні Мельниці» ОСОБА_12 , де зазначено, що по АДРЕСА_1 мешкає та прописано лише ОСОБА_7 .

В теперішній час, у зв`язку із проведенням досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню, орган досудового розслідування вважає за необхідне накласти арешт на будинок АДРЕСА_1 з метою недопущення відчуження будинку третім особам.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого, та вважав, за необхідне його задовольнити. Окрім того, прокурор вважав, що є всі законі підстави для розгляду клопотання без явки особи, яка в теперішній час є власником вказаного будинку, оскільки існує реальна загроза відчуження будинку на корить третіх осіб.

Вивчивши клопотання та матеріали якими обґрунтовується клопотання, вислухавши думку прокурора, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого необхідно задовольнити частково, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Власник вказаного будинку в судове засідання не викликався, оскільки прокурором доведено, що існує реальна загроза відчуження вказаного майна.

Щодо суті клопотання слідчим суддею встановлено наступне.

Стаття 170 КПК України регулює підстави для арешту майна, та зазначає яке саме майно може бути арештовано.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпече

ння цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту майна, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, серед іншого, є збереження речових доказів. Частина 3 статті 170 КПК України також передбачає, що у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено та прокурором доведено, що дійсно мало місце вчинення злочину передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

При вирішені питання про арешт майна слідчий суддя враховує: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так, слідчий суддя вважає, що правовою підставою для арешту майна є сукупність об`єктивних даних, що зазначений будинок є предметом злочину.

Суд вважає, що обмеження права власності у даному випадку є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження.

Оскільки вчинений злочин відноситься до категорій злочинів проти власності, з метою недопущення відчуження вказаного майна, слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт на вказаний будинок, застосувавши спосіб арешту майна, який не призведе до надмірного обмеження, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб у вигляді заборони розпоряджатись будинком (продавати, купувати, дарувати та інш.).

Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права власників майна, оскільки без застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження не можливо виконати завдання кримінального провадження в частині захисту прав та законних інтересів осіб потерпілих від злочину.

Керуючись ст. 132, 167, 168, 170, 172, 173, 175 КПК України, Слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області у кримінальному провадженні, внесеного в ЄРДР за № 0002684 від 24.06.2016 року, погодженого з прокурором Одеської місцевої прокуратури № 2 про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на будинок АДРЕСА_1 .
Заборонити розпоряджатись (продавати, купувати, дарувати та інш.) вказаним майном.

В іншій частині клопотання відмовити.

Виконання ухвали про арешт майна негайно доручити слідчому та прокурору.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя: ОСОБА_1