справа 732/28/18
провадження № 1-кс/732/11/18
УХВАЛА

іменем України

11 січня 2018 року місто Городня

Слідчий суддя Городнянського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городня скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого та прокурора, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 звернувся зі скаргою до Городнянського районного суду Чернігівської області та просить визнати незаконною бездіяльність слідчого та прокурора щодо виконання вимог ст. 276 КПК України в частині здійснення повідомлення про підозру за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Скарга вмотивована тим, що слідчим слідчого відділу Городнянського відділення поліції Менського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_5 проводиться досудове розслідування щодо вчинення кримінального правопорушення Городнянським міським головою ОСОБА_6 , яке передбачене ст. 191 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000193 від 02.06.2014 року. З моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань слідчим неодноразово по матеріалам розслідування вказаного кримінального правопорушення виносились постанови про закриття кримінального провадження, які оскаржувались скаржником і відповідно до ухвал Городнянського районного суду Чернігівської області скасовувались. Беручи до уваги, що у відповідності до ст. 219 КПК України, якою визначено чіткі строки закінчення досудового розслідування і згідно якої початок обрахунку строку досудового розслідування здійснюється з дня повідомлення особи про підозру, то повідомлення про підозру є тою процесуальною дією, якою фактично відзначається початок досудового розслідування. Посилаючись на положення ст.ст. 91-92 КПК України, скаржник вказує на те, що достатність доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення у відповідності до вимог ст. 276 КПК України є випадком, коли слідчий або прокурор зобов`язані здійснити повідомлення про підозру, але в порушення вимог ст. 276 КПК України попри достатність доказів для підозри вищезазначеної особи у вчиненні кримінального правопорушення, повідомлення про підозру не здійснено, хоч вже майже більше трьох років проводиться досудове розслідування, що суперечить вимогам ст. 219 КПК України. На думку скаржника, бездіяльність слідчого та прокурора щодо повідомлення підозри вищевказаній особі попри наявність доказів вчинення особою кримінального правопорушення перешкоджає закінченню досудового розслідування у строки, визначені КПК України і створює можливість не проводити досудове розслідування, вчиняючи цим самим дії по приховуванню кримінального правопорушення.
Враховуючи вищевикладене, посилаючись на положення ст.ст. 303-304 КПК України, скаржник ОСОБА_3 просить визнати незаконною бездіяльність слідчого та прокурора щодо виконання вимог ст. 276 КПК України в частині здійснення повідомлення про підозру за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.
В судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав та просив суд її задовольнити. Вказав, що законодавством визначені чіткі строки досудового розслідування, які починаються з моменту повідомлення особі про підозру. Відомості про вчинення міським головою ОСОБА_6 кримінального правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань у 2014 році, але до сьогоднішнього дня кримінальне провадження не розслідується. Статті 91-92 КПК України покладають обов`язок доказування на слідчого. Саме слідчий та прокурор на підставі зібраних доказів можуть вручити повідомлення про підозру. Виходячи з положень п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України бездіяльність слідчого та прокурора полягає в тому, що вони протягом трьох з половиною років не вручають особі повідомлення про підозру.
Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги. Вказала, що чинним КПК чітко визначеного перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які оскаржуються та розглядаються слідчим суддею під час досудового розслідування. Повідомлення про підозру є рішенням, а не процесуальною дією. Прийняття рішення про вручення особі письмового повідомлення про підозру це виключна компетенція слідчого чи прокурора і це рішення приймається за результатами проведеного досудового розслідування. Перелік процесуальних дій чітко визначений у КПК України. У даному кримінальному провадженні зібрано ряд документів і доказів, але їх не достатньо для вручення особі повідомлення про підозру. Підстави для визнання незаконною бездіяльності слідчого або прокурора відсутні і ніхто не може зобов`язати слідчого або ж прокурора скласти та вручити особі повідомлення про підозру, оскільки це виключно їх компетенція.
Слідчий СВ Городнянського ВП Менського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання останній був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки не повідомив, його відсутність не є перешкодою для розгляду скарги, що визначено ст. 306 КПК України.
Вислухавши пояснення скаржника, подані на обґрунтування наявності підстав для задоволення відповідної скарги, з`ясувавши позицію прокурора з приводу поданої скарги, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Стаття 303 КПК України визначає вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. Так, пункт 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачає, що на досудовому розслідування може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.
Тобто предметом оскарження у порядку визначеному п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України являється саме бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у нездійсненні останніми певних процесуальних дій, які вони зобов`язані вчинити та строк вчинення яких чітко визначений діючим КПК України.
При цьому ч. 2 ст. 303 КПК України передбачає, що скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.
Вимоги ОСОБА_3 , викладені в поданій скарзі та обґрунтовані в судовому засіданні, зводяться до визнання незаконною бездіяльності слідчого та прокурора, які під час досудового розслідування, попри достатність доказів для складення та вручення особі повідомлення про підозру, до цього часу так і не вручили особі повідомлення про підозру.
Слід зазначити, що перелік процесуальних дій, які вчиняються слідчим або прокурором під час досудового розслідування чітко визначений діючим КПК України, який в свою чергу також передбачає і обов`язок слідчого або прокурора вчинити ці процесуальні дії у визначений цим Кодексом строк.
Стаття 219 КПК України визначає строки досудового розслідування та передбачає обов`язок закінчення досудового розслідування у визначені строки сплив яких починає обраховуватись з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або злочину.
Натомість діючий КПК України не визначає строків для складення та вручення особі повідомлення про підозру а лише покладає на слідчого та прокурора обов`язок здійснити повідомлення про підозру у випадках, в тому числі, наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення ( ст. 276 КПК України ).
При цьому саме слідчий, прокурор за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення ( ст. 94 КПК України ).
Також слід звернути увагу на те, що повідомлення про підозру являється не процесуальною дією, а процесуальним рішенням органу досудового розслідування.
З огляду на викладене, вимога скаржника щодо визнання незаконною бездіяльності слідчого та прокурора в частині виконання вимог ст. 276 КПК України та здійснення повідомлення про підозру за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення є необґрунтованою та правові підстави для її задоволення відсутні. Інших даних, які б свідчили про бездіяльність слідчого або прокурора у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК строк у скарзі не наведено та скаржник в судовому засіданні на це не вказав.
З урахуванням встановлених обставин, вимог норм кримінально-процесуального законодавства, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 94, 219, 276, 303-308 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В :
Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого та прокурора.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1