УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 жовтня 2017 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання детектива Четвертого відділу детективів Другого підрозділу детективів ОСОБА_7 , погоджене прокурором начальником Шостого відділу Управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_8 - про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному -

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Черкаси, українцю, громадянину України, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , одруженому, маючому на утриманні двох малолітніх дітей, працюючому головою представництва компанії «Подравка д.д.» в Україні,

у кримінальному провадженні за №0000136 від 23.02.2017, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
У провадженні Головного Підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України перебувають матеріали досудового розслідування за №0000136 від 23.02.2017, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України.

Клопотання обгрунтовується тим, що ОСОБА_6 вчинив пособництво, тобто шляхом усунення перешкод, що не давали можливості набути своїй тітці ОСОБА_9 особисто у приватну власність квартиру АДРЕСА_3 , що на праві власності належала Рахунковій палаті, сприяв останній, яка обіймала на час вчинення кримінального правопорушення посаду головного контролера директора Департаменту з питань АПК, охорони навколишнього середовища та надзвичайних ситуацій Рахункової палати, у заволодінні нею державним майном в особливо великому розмірі, а саме вказаною квартирою, як власністю державної установи шляхом зловживання нею своїм службовим становищем, вчиненому за попередньою змовою групою осіб за наступних обставин.

Прокурор вказує, що у період з третьої декади січня 2014 року по другу декаду лютого 2014 року (після включення квартири АДРЕСА_3 до числа службового житла згідно з розпорядженням Голови Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації від 23.01.2014 №17), точну дату досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_9 виник злочинний умисел на заволодіння квартирою АДРЕСА_3 загальною площею 84,9 м2, житловою площею 42,1 м2.

Вказана квартира придбана Рахунковою палатою на підставі договору купівлі-продажу квартири, укладеного із продавцем ПАТ «ХК «Київміськбуд» та передана у власність Рахункової палати згідно з актом приймання-передачі квартири від 27.12.2013, у результаті чого перейшла у повне господарське відання Рахункової палати як державного органу.

На підставі листів Голови Рахункової палати ОСОБА_10 до Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації від 13.03.2014 № 14-519, від 19.03.2014 № 03-581, наказу Рахункової палати від 18.03.2014 № 16п, рішення Рахункової палати від 19.03.2014, а також розпорядження Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації від 25.03.2014 № 150, вказана квартира надана ОСОБА_9 в якості службового житла.

Після отримання ордеру ні ОСОБА_9 , ні члени її сім`ї не проживали у квартирі АДРЕСА_3 всупереч раніше згаданій меті отримання вказаної квартири як службової (необхідності проживання поблизу місця роботи, виконання вкрай важливих державних завдань та ненормованого робочого дня). Разом з тим ОСОБА_9 для створення видимості користування вищевказаною квартирою вирішила певний час не вчиняти активних дій, спрямованих на реалізацію злочинної змови та кінцеве досягнення її корисливої мети отримання неправомірної вигоди шляхом зловживання службовим становищем.

Зазначено, що 11.08.2014 ОСОБА_9 , знаючи, що згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», не підлягають приватизації квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, звернулася до ОСОБА_10 із заявою про виключення наданої їй квартири з числа службових. При цьому ОСОБА_9 зазначила у заяві причину виключення квартири з числа службових, а саме те, що відпала потреба у такому її використанні. Водночас ОСОБА_9 достовірно знала, що з моменту отримання нею службового житла до часу звернення з вищевказаною заявою до ОСОБА_10 , вона та члени її сім`ї фактично у квартирі не проживали, не відбулось жодних змін в організації роботи підконтрольного їй департаменту Рахункової палати та в її службових повноваженнях, які б могли вплинути на виконання нею державних завдань та на її робочий графік, а отже, й не відпала мета отримання квартири проживання поблизу місця роботи у зв`язку з виконанням вкрай важливих державних завдань та ненормованим робочим днем. Окрім того, на той момент отримання службових жилих приміщень потребували ряд посадових осіб Рахункової палати, які згідно з п. 67 Переліку категорій працівників, яким може бути надано службові жилі приміщення, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 № 37, мали право на його отримання.

ОСОБА_10 задовольнив заяву ОСОБА_9 про виключення квартири з числа службових незважаючи на те, що згідно з вимогами ч. 2 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, не підлягають приватизації, звернувся з клопотанням від 18.08.2014 № 14-1678 до Шевченківської РДА про виключення квартири АДРЕСА_3 з числа службових у зв`язку з тим, що відпала потреба в такому її використанні.

За результатами розгляду вищевказаного звернення ОСОБА_10 02.10.2014 Шевченківською РДА прийнято розпорядження № 515 про виключення квартири АДРЕСА_3 з числа службового житла.

Станом на дату виключення зазначеної квартири із числа службових у ній були зареєстровані, але фактично не проживали, ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які раніше використали своє право на приватизацію житла з державного житлового фонду, а саме отримали у власність шляхом приватизації квартиру АДРЕСА_4 , згідно з розпорядженням Групи приватизації Управління справами Верховної Ради України від 24.02.2000 № 48. При цьому ОСОБА_9 достовірно знала, що вказана обставина перешкоджає їй самостійно приватизувати квартиру АДРЕСА_3 та довести злочинний умисел, направлений на заволодіння державним майном, до кінця.

В подальшому, як зазначає прокурор, з метою продовження виконання злочинного корисливого умислу та досягнення корисливої мети спрямованої на заволодіння державною квартирою, ОСОБА_9 у період з жовтня по 30 грудня 2014 року (точну дату досудовим розслідуванням не встановлено), вступила у злочинну змову зі своїм племінником ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запропонувавши йому формально зареєструвати місце проживання у вищевказаній квартирі, вчинити ряд дій, спрямованих на приватизацію квартири, та у подальшому безоплатно передати на її користь. На виконання висловленої пропозиції ОСОБА_6 надав свою згоду.

На виконання домовленості ОСОБА_6 вчинив дії щодо отримання документів, необхідних для приватизації житла, зокрема, отримав за місцем свого колишнього проживання довідку від 30.12.2014 № 921, видану виконкомом Драбівської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області про те, що останній з 1993 по 2003 роки право на приватизацію державної власності не використав.

Разом з цим, як зазначає прокурор, продовжуючи виконання злочинних домовленостей щодо заволодіння державним майном, 13.01.2015 ОСОБА_6 знаючи, що не має жодного відношення до державної служби та роботи в Рахунковій палаті, а також до отримання вказаної квартири, як службового житла, звернувся до Шевченківського РВ ГУ ДМС України в м. Києві з заявою про реєстрацію місця проживання в квартирі АДРЕСА_3 , без погодження з власником квартири Рахунковою палатою. При цьому останній усвідомлював, що здійснює реєстрацію місця проживання лише формально, без мети постійного проживання у квартирі, а лише з метою усунення законодавчих перешкод, які не дозволяють ОСОБА_9 самостійно приватизувати зазначену квартиру та набуття її у приватну власність.

Заяву ОСОБА_6 задоволено Шевченківським РВ ГУ ДМС України в м. Києві і реєстрація його місця проживання в квартирі АДРЕСА_3 здійснена 17.01.2015.

В клопотанні вказано, що продовжуючи реалізовувати свою корисливу мету, спрямовану на заволодіння державною квартирою, ОСОБА_9 достовірно знаючи, що її племінник ОСОБА_6 не має права особисто звертатися до Голови рахункової палати з листом про надання дозволу на здійснення правочинів щодо приватизації квартири, оскільки він не мав жодного відношення до державної служби і роботи в Рахунковій палаті, зокрема не перебував у трудових відносинах із зазначеним органом державної влади та відповідно до вимог ст. 37 Житлового кодексу України не перебував на обліку як громадянин, який потребує поліпшення житлових умов, за місцем роботи, ОСОБА_9 20.01.2015 звернулась до ОСОБА_10 із заявою про надання дозволу на здійснення правочинів щодо приватизації вищевказаної квартири, умисно не зазначивши в інтересах кого буде вчинено приватизаційні дії. За результати розгляду зазначеної заяви 28.01.2015 ОСОБА_10 підписав та направив на адресу Шевченківської РДА лист від № 14-172 про те, що Рахункова палата, як власник не заперечує проти приватизації квартири АДРЕСА_3 .

Діючи на виконання попередньої змови із ОСОБА_9 з метою вчинення дій, спрямованих на отримання нею у приватну власність державного майна, ОСОБА_6 через 11 днів з часу реєстрації, фактично не проживаючи у квартирі АДРЕСА_3 , 29.01.2015 звернувся у якості наймача вказаної квартири до органу приватизації Шевченківського району м. Києва з заявою про передачу йому вказаної квартири у приватну власність.

Згадана заява задоволена розпорядженням органу приватизації від 19.02.2015 № 2140. Того ж дня ОСОБА_6 отримав від органу приватизації свідоцтво про право приватної власності на вищевказану квартиру.

Прокурор пояснює, що 29.01.2015 в результаті злочинних дій, що вчинені за пособництва ОСОБА_6 , державна квартира Рахункової палати перейшла у приватну власність фізичної особи ОСОБА_6 , у якого згідно зі ст. 12 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» виникли правомочності власника, тобто право розпоряджатися квартирою на свій розсуд: продати, подарувати, заповісти, здати в оренду, обміняти, закласти, укладати інші угоди, не заборонені законом.

У свою чергу в результаті вказаних злочинних дій Рахункова палата втратила правомочності власника квартири АДРЕСА_3 .

При цьому ОСОБА_6 не мав жодного відношення до державної служби і роботи в Рахунковій палаті, зокрема, не перебував у трудових відносинах із зазначеним органом державної влади та відповідно до вимог ст. 37 Житлового кодексу України не перебував на обліку, як громадянин, який потребує поліпшення житлових умов, за місцем роботи.

Зазначено, що ОСОБА_6 в порушення ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» у квартирі, що була ним приватизована, ні до моменту надання дозволу на приватизацію, ні після, постійно в ній не проживав. Натомість останній постійно мешкав зі своєю сім`єю (дружиною та двома неповнолітніми дітьми) у квартирі АДРЕСА_5 , яка належить йому на праві власності.

Закінчуючи виконання домовленостей щодо заволодіння державним майном 05.03.2015 ОСОБА_6 уклав з ОСОБА_9 договір дарування квартири АДРЕСА_3 , відповідно до якого право власності на об`єкт нерухомості перейшло до ОСОБА_9 . Договір дарування, посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_14 за № 402 та в цей день о 12:32 в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності за № 8953373.

З метою списання квартири АДРЕСА_3 з балансу Рахункової палати цього ж дня - 05.03.2015, з проміжком часу в декілька годин між ОСОБА_10 та ОСОБА_9 складено акт приймання-передачі вказаної квартири з зазначенням її вартості в розмірі 1 390 532,98 грн.

У результаті підписання цього акту злочинна мета щодо заволодіння державним майном за попередньою змовою ОСОБА_9 з ОСОБА_10 , за пособництва ОСОБА_6 , повністю реалізована.

ОСОБА_6 вчинив пособництво, тобто шляхом усунення перешкод сприяв своїй тітці ОСОБА_9 , яка обіймала посаду головного контролера директора Департаменту з питань АПК, охорони навколишнього середовища та надзвичайних ситуацій Рахункової палати, у заволодінні нею чужим майном в особливо великому розмірі, а саме квартирою АДРЕСА_3 , яка належала Рахунковій палаті, шляхом зловживання нею своїм службовим становищем, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Згідно договору купівлі-продажу квартири та акту прийому-передачі квартири від 27.12.2013, укладених між продавцем ПАТ «ХК «Київміськбуд» та покупцем Рахунковою палатою, вартість квартири АДРЕСА_3 становить 1 390 532,98 грн. Аналогічна вартість даного об`єкту нерухомості зафіксована у акті приймання-передачі квартири між ОСОБА_10 та ОСОБА_9 від 05.03.2015.

Прокурор зазначає, що протиправне заволодіння вказаною квартирою спричинило настання збитків у розмірі вартості квартири, а саме 1 390 532,98 грн., що більше ніж шістсот разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину, тобто є особливо великим розміром, відповідно до пункту 4 примітки до статті 185 Кримінального кодексу України.

Прокурор зазначає, що вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, а саме:

документами, отриманими в порядку ч. 3 ст. 17 ЗУ «Про Національне антикорупційне» у Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, щодо приватизації ОСОБА_6 квартири АДРЕСА_3 ;

документами, отриманими в порядку ст. 93 КПК України у Шевченківського районного відділу №1 ГУ ДМС у м. Києві, щодо реєстрації ОСОБА_6 у квартирі АДРЕСА_3 ;

документами, отриманими в ході тимчасового доступу до речей і документів у Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, щодо приватизації ОСОБА_6 квартири АДРЕСА_3 ;

копією договору дарування квартири АДРЕСА_3 , отриманого в порядку ст. 93 КПК України у приватного нотаріуса ОСОБА_14 ;

актом прийому-передачі квартири АДРЕСА_3 від Рахункової палати до ОСОБА_9 , отриманим в порядку ст. 93 КПК України від Рахункової палати;

показаннями свідка ОСОБА_15 , яка працює консьєржем у будинку АДРЕСА_6 , щодо обставин проживання осіб у квартирі АДРЕСА_7 у вказаному будинку;

показаннями свідка ОСОБА_16 , яка працює консьєржем у будинку АДРЕСА_6 , щодо обставин проживання осіб у квартирі АДРЕСА_7 у вказаному будинку;

показаннями свідка ОСОБА_17 щодо проживання ОСОБА_6 у квартирі АДРЕСА_5 ;

показаннями свідка ОСОБА_18 щодо проживання ОСОБА_6 у квартирі АДРЕСА_5 ;

документами, отриманими в порядку ст. 93 КПК України у КК «Центр комунального сервісу» щодо проживання ОСОБА_6 у квартирі АДРЕСА_5 ;

іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

На думку прокурора, вказані докази є вагомими та дають обґрунтовані підстави для підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Складене та повідомлене ОСОБА_6 повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п. 175 рішення від 21.04.2011 р. у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182).

Метою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_19 згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, на думку прокурора, є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний матиме можливість надалі переховуватися від слідства та суду.

Крім того, зазначено, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років. Водночас, докази, які здобуті під час досудового слідства є вагомими та достатніми.

На думку прокурора, інші запобіжні заходи не зможуть забезпечити досягнення мети їх застосування, тому стосовно підозрюваного ОСОБА_6 необхідним є обрання виключно найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів.

Прокурор також вказує, що підозрюваний ОСОБА_6 з 25.11.2016 переховувався від органів досудового розслідування за межами території України, має документи, які дають йому право виїзджати за межі території України, перебуває у правовідносинах з іноземною компанією «Podravka d.d.», у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 й надалі з метою ухилення від кримінальної відповідальності може переховуватись за межами території України.

Вивченням особи підозрюваного на даний час встановлено, що він працездатний, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає. Даних, які б вказували на неможливість застосування до ОСОБА_6 вказаного запобіжного заходу, не встановлено.

Ураховуючи викладене, тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобігання наведеним у клопотанні ризикам до ОСОБА_6 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Також прокурор вказує, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а тому необхідним є застосування до підозрюваного саме виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

До того ж, прокурор зазначив, що враховуючи тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , нездатність застави у межах, визначених п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, є необхідним визначити останньому, як альтернативу, розмір застави, який відповідає розміру збитків у кримінальному провадженні і становить 1 390 532,98 грн., що в свою чергу відповідає розміру 435 мінімальних заробітних плат, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Разом з цим станом на 02.11.2016 у власності ОСОБА_6 знаходилися:

земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у с. Підгірці Обухівського району Київської області загальною площею 0,1321 га;

житловий будинок у с. Підгірці Обухівського району Київської області загальною площею 164,7 м2;

квартира по АДРЕСА_8 загальною площею 84,3 м2.

Однак ОСОБА_6 , після вручення 19.11.2016 повідомлення про підозру його тітці ОСОБА_9 , з метою уникнення кримінальної відповідальності та можливої конфіскації майна, передбаченої санкцією ч. 5 ст. 191 КК України, відчужив вищевказані об`єкти нерухомості.

Вищезазначене свідчить про наявність у підозрюваного фінансової можливості внесення застави у межах, визначених п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, саме з метою звільнення з установи попереднього ув`язнення та подальшого переховування від органів досудового розслідування і суду, що обумовлює необхідність встановлення розміру застави понад визначений законом.

З урахуванням вищенаведеного є необхідність визначити останньому, як альтернативу, розмір застави 435 мінімальних заробітних плат, що становить 1 392 000 (один мільйон триста дев`яносто дві тисячі) гривень.

В судовому засіданні прокурори клопотання підтримали та просили його задовольнити.

В судовому засіданні захисник та підозрюваний заперечували проти клопотання та просили обрати запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі.

Слідчий суддя, заслухавши прокурорів, підозрюваного, захисника, ретельно дослідивши надані матеріали, дійшов до наступного.

Відповідно до частини першої ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Частиною другою ст. 183 КПК України визначається перелік злочинів, підстав та умов, за наявності яких слідчий суддя має право задовольнити клопотання про застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до якої тримання під вартою могло бути застосовано лише у разі, якщо особа переховувалася від органу досудового розслідування, перешкоджала кримінальному провадженню тощо. Проте, таких обставин у справі не встановлено. Зокрема, у матеріалах кримінального провадження відсутні докази того, що ОСОБА_6 перешкоджав кримінальному провадженню, а доводи прокурора про ймовірні наміри ОСОБА_6 порушити обов`язок щодо дотримання належної процесуальної поведінки, є неаргументованим та не підтверджуються даними, що містять матеріали кримінального провадження.

Розглядаючи клопотання, суддею враховано положення п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою, при цьому, ризик переховування особи від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Оскільки, інших достатніх та обґрунтованих підстав, крім тяжкості злочину, в клопотанні слідчого не зазначено, суддя вважає, що викладені у клопотанні мотиви не можуть слугувати підставою для обрання відносно підозрюваного найбільш суворого виду запобіжного заходу - взяття під варту, з огляду на що, з урахуванням вищевикладених обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що тримання підозрюваного під вартою є надмірним запобіжним заходом, який покликаний забезпечити його належну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків.

Таким чином, докази та обставини, на які посилається детектив та прокурор у клопотанні, не дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, і негативно вплинути на хід розслідування кримінального провадження, а для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведені у судовому засіданні, вважає достатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Клопотання детектива щодо обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задоволенню не підлягає, а на підставі ст. 179 КПК України, слід застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Одночасно з цим, суддя вважає за необхідне відповідно до норми ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 21.11.2017 обов`язки:

- прибувати до детектива, прокурора або суду за кожним їхнім викликом та вимогою, залежно від стадії кримінального провадження;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому перебуває, без дозволу детектива, прокурора або суду;

- повідомляти детектива, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування із свідками та підозрюваними у кримінальному провадженні №0000136 від 23.02.2017;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади усі свої паспорти громадянина України для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд до України;

- носити електронний засіб контролю.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 29 Конституції України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ст.ст. 177, 178, 179, 183, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 369-372, 395, 483 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 21.11.2017 включно.
Заборонити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щоденно, в період з 22:00 години до 07:00 години ранку залишати місце постійного проживання . АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.
На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 21.11.2017 обов`язки:
- прибувати до детектива, прокурора або суду за кожним їхнім викликом та вимогою, залежно від стадії кримінального провадження;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому перебуває, без дозволу детектива, прокурора або суду;

- повідомляти детектива, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування із свідками та підозрюваними у кримінальному провадженні №0000136 від 23.02.2017;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади усі свої паспорти громадянина України для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд до України;

- носити електронний засіб контролю.

Визначити строк дії ухвали до 21 листопада 2017 року включно.

Негайно звільнити підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти, в залі суду, та зобов`язати невідкладно прибути до місця свого проживання.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвалу надати детективу Четвертого відділу детективів Другого підрозділу детективів ОСОБА_7 для направлення для виконання до територіального органу поліції Національної поліції України за місцем проживання підозрюваного.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1