Справа № 461/5643/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/783/43/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

власника майна ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 23 серпня 2017 року про накладення арешту на майно,

в с т а н о в и л а :
Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 23 серпня 2017 року задоволено клопотання слідчого в ОВС 1-го відділення СВ УСБУ у Львівській області ОСОБА_8 та накладено арешт на вилучені в ході обшуку предмети та речі, які належать ОСОБА_7 .
На ухвалу слідчого судді ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого та зобов`язати негайно повернути майно в повній схоронності та справності.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_7 покликається на те, що в порушення ч.2 ст. 167 КПК України слідчий суддя безпідставно наклав арешт на майно, оскільки він не є підозрюваним у даному кримінальному провадженні. Розгляд клопотання відбувався без його участі, оскільки він не був повідомлений про такий розгляд. Клопотання слідчого не відповідає вимогам ст.ст. 171, 172 КПК України. Ухвала слідчого судді належним чином немотивована, а прийняте рішення про накладення арешту на майно не ґрунтується на зібраних у кримінальному провадженні доказах.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 , який апеляційну скаргу підтримав частково, в частині повернення ОСОБА_7 комп`ютерної техніки, аксесуарів та мобільного телефону, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

При постановленні ухвали про арешт майна слідчий суддя допустив неповноту судового розгляду, що відповідно до п.1 ч.1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користуванням майном, щодо якого існує сукупність підстав розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до положень ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи за наявності підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з клопотання слідчого, підставою для арешту майна він визначає те, що виявлене та вилучене під час обшуку 22 серпня 2017 року майно є речовими доказами у даному кримінальному провадженні, а тому з метою збереження даних речових доказів та запобігання їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження на нього слід накласти арешт.
При цьому, у доданих до клопотання слідчого матеріалах відсутні відомості про те, що вилучене під час обшуку житлового будинку, в якому проживає ОСОБА_7 , майно відповідає критеріям, встановленим для визнання його речовими доказами в кримінальному провадженні.
Слідчий суддя в ухвалі про арешт майна зазначив таке: заслухавши пояснення слідчого, оглянувши матеріали клопотання, враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення, наслідки арешту, розумність та співрозмірність обмеження права власності, завдання кримінального провадження, інші обставини, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення.
Однак слідчий суддя у своєму рішенні не зазначив: що є підставою для арешту майна; які докази, на його думку, вказують на вчинення особою (ким саме, і якого саме) кримінального правопорушення, враховуючи те, що повідомлення про підозру у даному кримінальному провадженні не складалося та нікому не вручалося; які саме наслідки арешту враховуються; у чому полягає розумність та співрозмірність обмеження права власності; які саме завдання кримінального провадження виконуються та які саме інші обставини враховуються слідчим суддею.
Отже слідчий суддя, постановляючи судове рішення, обмежився лише зазначенням загальних підстав, визначених кримінальним процесуальним законом, замість наведення у судовому рішенні належних і достатніх мотивів та підстав його постановлення.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст. 94 КПК.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до вимог КПК України, слідчий суддя при вирішенні питання про арешт майна, з метою прийняття законного та справедливого рішення повинен з`ясувати правову підставу для арешту такого майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.
Вказана норма також узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватись відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норми закону.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідності такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим ч.1 ст. 170 КПК України.
Отже, під час розгляду слідчим суддею клопотання про арешт майна, прокурором не було доведено необхідність такого арешту та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 170 КПК України.
Зважаючи на викладене та на вимоги ст. 173 КПК України, згідно якої слідчий суддя, суд враховуючи правову підставу для арешту майна, відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді клопотання про накладення арешту на майно слідчий суддя з достатньою повнотою не перевірив обґрунтованість заявленого клопотання та постановив судове рішення, яке згідно зі ст. 409 КПК України підлягає до скасування у зв`язку з неповнотою судового розгляду.
Під час апеляційного розгляду прокурор зазначив, що вилучена у ОСОБА_7 комп`ютерна техніка, носії інформації та мобільний телефон не містять інформації, яка б цікавила органи досудового розслідування та могла бути використана у процесі доказування у даному кримінальному провадженні. Щодо вилучених під час обшуку в житлі ОСОБА_7 двох пляшок з поліетилену із залишками речовини рослинного походження; тканинної сумки із поміщеними в неї поліетиленовою пляшкою із залишками речовини рослинного походження та п`ятьма поліетиленовими коробками із залишками речовини рослинного походження, то такі, згідно висновку експерта, містять залишки наркотичних речовин, і відповідно є речовими даказами.
Відповідно до ч.3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: залишити ухвалу без змін; скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Згідно із ч.1, ч.3 ст. 409, ст. 410 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду, яка полягає в тому, що обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення залишилися недослідженими.
За таких обставин клопотання слідчого про арешт майна від 23 серпня 2017 року підлягає до часткового задоволення.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість апеляційної скарги. Ухвала слідчого судді як така, що постановлена з порушенням вимог закону, підлягає скасуванню, а клопотання слідчого про арешт майна слід задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 23 серпня 2017 року про накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_7 , скасувати.
Клопотання слідчого в ОВС 1-го відділення СВ УСБУ у Львівській області ОСОБА_8 від 22 серпня 2017 року про накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_7 , задовольнити частково.
Накласти арешт на майно, у вигляді речей, вилучене під час обшуку проведеного 22 серпня 2017 року в житлі ( АДРЕСА_1 ), а саме: дві пляшки з поліетилену із залишками речовини рослинного походження; тканинну сумку синього кольору із поміщеними в неї поліетиленовою пляшкою із залишками речовини рослинного походження та п`ятьма поліетиленовими коробками із залишками речовини рослинного походження.
Вилучене, під час проведеного 22 серпня 2017 року обшуку в житлі ( АДРЕСА_1 ), майно, яке належить ОСОБА_7 , а саме: системний блок персонального комп`ютера із ЖМД, серійний № WCAUH1358655, 500 Gb; ноутбук марки «DELL», модель «Latitude Е6410», серійний № 271894609; ноутбук марки «Samsung», модель «NP-R58DY01/sek», серійний № SD88C93Q500780D; флеш-накопичувачі: Datatraveler l00G3, 32Gb; TokeMS CDS48511613; Samsung Plosh Memory, 1 Gb; SDMemory GardSPC-32M; мобільний телефон (смартфон) марки «Nomi» ІМЕІ № НОМЕР_1 та ІМЕІ № НОМЕР_2 повернути ОСОБА_7 .
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4