Справа № 477/483/13-к
Провадження № 1-кп/477/2/18
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 березня 2018 року м. Миколаїв
Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області клопотання прокурора прокуратури Миколаївської області № 2 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Зелений Гай Жовтневого району Миколаївської громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 6 січня 2011 року Жовтневим районним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 263 КК України до покарання у вигляді 120 годин громадських робіт; 10 травня 2011 року Жовтневим районним судом Миколаївської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки,
в кримінальному провадженні за № 0000107 у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :
Прокурор Миколаївської місцевої прокуратури № 2 звернувся до суду з клопотанням про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Згідно з обвинувальним актом та клопотанням прокурора він обвинувачується в таємному викраденні чужого майна, вчиненого повторно.
В обґрунтування клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по даному провадженню прокурор зазначив про наявність ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховування ОСОБА_4 від суду, а також можливість вчинення іншого кримінального злочину.
В судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримав з мотивів, викладених у ньому.
Обвинувачений вважав, що йому можливо надати можливість перебувати на волі і не обирати найсуворішу міру запобіжного заходу, обіцяв не переховуватись від суду, оскільки і до цього не ховався, після повернення із м. Одеси, де він рік проживав і працював на будівництві.
Вислухавши думку прокурора, обвинуваченого, дослідивши матеріали клопотання та перевіривши матеріали кримінального провадження, суд прийшов до наступного висновку.
У відповідності до частини 2 статті 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Така ж норма передбачена і статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 жовтня 1950 року, згідно якої, обмеження права особи на свободу й особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою.
Тримання під вартою, згідно статті 183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених статтею 177 КПК України.
Виходячи з матеріалів справи, обставин злочину, його тяжкості, характеру злочинних дій та направленістю умислу, а також виходячи з поведінки обвинуваченого під час судового провадження, яка полягала в неодноразовій його неявці в судові засідання, а також зникнення з місця постійного проживання і неповідомлення про це прокурора, чи суд, слід вважати доведеними обставини, які свідчать про існування ризику в даному кримінальному провадженні, що ОСОБА_4 , знаходячись на свободі спробує переховуватися від суду та перешкоджати судовому розгляду справи.
Крім того, ОСОБА_4 підозрюється у скоєні кримінального правопорушення, за яке йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років і він раніше неодноразово судимий.
Тому застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж той, який зазначений в клопотанні прокурора, є недоцільним, оскільки вони не зможуть запобігти ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України, та можуть призвести до затягування судового розгляду та перешкоджанню його завершенню.
Суд також встановив, що ОСОБА_4 не є особою, відносно якої, в силу ч. 2 ст. 183 КПК України, не може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Також, виходячи з положень ст. ст. 182, 183 КПК України суд вважає можливим визначити йому альтернативний запобіжний захід у виді застави в розмірі 32000 грн.
У разі внесення вказаної застави на обвинуваченого ОСОБА_4 покладаються наступні обов`язки: прибувати за всіма викликами суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з представником потерпілого у кримінальному провадженні. Одночасно ОСОБА_4 роз`яснюються вимоги ч. 8 ст. 182 КПК України, згідно з якими у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 192, 193, 194, 196, 197, 331 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.
Строк тримання під вартою рахувати з моменту його фактичного затримання з 26 березня 2018 року, визначивши строк дії ухвали по 24 травня 2018 року включно.
Звільнити ОСОБА_4 з-під варти у разі внесення застави у розмірі 32000 грн.
У разі звільнення ОСОБА_4 під заставу, покласти на нього наступні обов`язки:
- прибувати за всіма викликами суду;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
- утримуватися від спілкування з представником потерпілого у кримінальному провадженні.
Ухвала оскарженню не підлягає, її оскарження або ж заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на вирок у разі його оскарження.
Суддя ОСОБА_1