Справа №577/647/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/482/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 24 квітня 2017 року, якою клопотання ОСОБА_6 про перегляд вироку Апеляційного суду Сумської області від 23 червня 2005 року за нововиявленими обставинами. залишено без задоволення

з участю прокурора ОСОБА_7

засудженого - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:
До Роменського міськрайонного суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Сумської області від 23 червня 2005 року, яким його засуджено за п.п.6, 13 ч. 2 ст. 115, 13, ч. 4 ст.187, ч. 3 ст.185, ч. 1 ст. 122, ст.70 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

Свої вимоги засуджений обґрунтовував тим, що зазначений вирок відносно нього є незаконним. Під час досудового слідства та в ході розгляду матеріалів кримінальної справи в апеляційному суді не були взяті до уваги його показання та показання Мандрики, а саме: те, що потерпілі залишилися без свідомості, але живими; його показання про кількість нанесених ударів; неправильність показань обвинуваченої ОСОБА_9 .. Під час слідства не було призначено необхідних експертиз щодо ОСОБА_9 і не було порушено кримінальної справи за підозрою в навмисному вбивстві громадянки ОСОБА_10 підозрюваною ОСОБА_9 . Його дії були кваліфіковані більш тяжчою статтею, ніж необхідно, що в подальшому суттєво вплинуло на рішення суду, при призначенні йому міри покарання. Він не погоджується з тим, що два різних епізоди, дії яких кваліфікуються різними статтями, а саме: ч. 2 ст. 121 КК України і ч. 3 ст. 187 КК України, об`єднані в п.п. 6, 13 ч. 2 ст. 115 КК України. Мотивів для вбивства Вегери у нього не було і після того, як він та ОСОБА_11 побили Вегеру, він залишався без свідомості, але живим, а висновків експертиз, коли настала смерть ОСОБА_12 , немає.

По другому епізоду під час слідства йому стало відомо, що потерпіла ОСОБА_10 померла від численних травм, нанесених по голові тупим предметом, тобто як встановило слідство цим предметом була сокира, якою він користувався, але він наніс 2 3 удари, які не спричинили смерть потерпілій, вона лише втратила свідомість і залишалася живою, але в який час та від яких ударів померла потерпіла, експертиза не з`ясувала, хоча він чітко вказав, куди саме і скільки ударів наніс. Також його сокира була знайдена у домогосподарстві ОСОБА_9 десь у дровах і це не там, де він її залишив. Йому нещодавно стало відомо від мешканців с. Дубинка, що між ОСОБА_9 і ОСОБА_13 були неприязні стосунки, тому ці та інші факти вказують, що саме вона здійснила умисне вбивство ОСОБА_13 , а факт цих неприязних стосунків не був досліджений досудовим слідством і не був відомий суду. Не встановлено, при яких обставинах речі з місця злочину потрапили до домогосподарства ОСОБА_9 , а також інші речі та гроші. Дані обставини в досудовому розслідуванні не були досліджені і не були відомі суду, що могло суттєво вплинути на рішення суду та кваліфікації статей і міри покарання.

При цьому, за наслідками розгляду його клопотання щодо перегляду вироку за нововиявленими обставинами, засуджений ОСОБА_6 просив прийняти рішення про скасування вироку Апеляційного суду Сумської області від 23 червня 2005 року, та ухвалити, на підставі п. 1 ст. 467 КПК України новий вирок, яким пом`якшити призначене покарання, призначивши його у виді певного строку позбавлення волі; перекваліфікувати його дії на два різні епізоди з п. п. 6, 13 ч. 2 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 121 КК України по першому епізоду та на ч. 3 ст. 187 КК України по другому епізоду.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 24 квітня 2017 року, клопотання ОСОБА_6 про перегляд вироку Апеляційного суду Сумської області від 23 червня 2005 року за нововиявленими обставинами була залишена без задоволення. у зв`язку з тим, що обставини, які зазначені в клопотанні як нововиявлені, по суті такими не є, а фактично є висловленням засудженого незгоди з вироком суду, якому, в ході судового розгляду кримінальної справи, як Апеляційним судом Сумської області, так і Верховним судом України, вже надавалась правова оцінка.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 24 квітня 2017 року та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Свої вимоги засуджений мотивував тим, що вказане судове рішення підлягає скасуванню:

- у зв`язку з неповнотою судового розгляду, що пов`язано з відмовою йому у виклику свідків та експерта для допиту їх в судовому засіданні;

- у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, а саме, суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на вказані висновки;

- істотне порушення вимог кримінального процесуального законодавства, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення в частині того, що він нібито, не навів нововиявлених обставин, а це, неправдиві свідчення обвинувачених; неправдивість висновків експерта;

- у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що полягає у не застосуванні закону, який підлягав до застосування, а саме, суд повинен був зарахувати йому строк попереднього ув`язнення, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України.

Заслухавши доповідь головуючого судді про обставини справи та зміст поданої апеляційної скарги, доводи засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, думку прокурора, яка просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.2 ст.459 КПК України, нововиявленими обставинами визнаються:

1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;

2) зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

4) визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом;

5) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Зі змісту положень п.4 ч.2 ст.462 КПК України вбачається, що у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду.

Доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 про те, що відмовляючи у задоволенні його заяви, суд першої інстанції допустив неповноту судового розгляду, що пов`язано з відмовою у виклику свідків та експерта для допиту їх в судовому засіданні, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки не було взято до уваги докази, які могли істотно вплинути на вказані висновки, істотно порушив вимоги кримінального процесуального законодавства, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення в частині того, що він нібито, не навів нововиявлених обставин, а це, неправді свідчення обвинувачених, неправдивість висновків експерта, колегія суддів вважає необґрунтованими, виходячи з наступного.

На думку колегії суддів, розглядаючи вказану заяву засудженого ОСОБА_6 , суд першої інстанції прийшов до вірного висновку щодо відсутності правових підстав для перегляду вироку Апеляційного суду Сумської області від 23 червня 2005 року за нововиявленими обставинами, оскільки звертаючись із вказаною заявою, останній не навів жодних обґрунтувань, що б підтверджували наявність нововиявлених обставин, в розумінні ч.2 ст.459 КПК України.

Як вбачається з вироку суду (а.п.9-18), в основу доказів винуватості ОСОБА_6 за п. п. 6, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, апеляційним судом були покладені саме показання останнього та ОСОБА_11 , в яких останні зазначали (по першому епізоду) що після побиття, ОСОБА_14 втратив свідомість і вони витягли його до веранди, на веранді ОСОБА_6 підібрав з підлоги пеньок і два рази вдарив потерпілого по голові, потім вони вийшли з будинку, ОСОБА_15 закрив двері на висячий замок, повернувшись до ОСОБА_9 , вони сказали, що ОСОБА_14 більше ображати її не буде.

Крім того, під час розгляду кримінальної справи, апеляційним судом було надано оцінку доводам підсудних про те, що вони не були впевнені в тому, що ОСОБА_14 помер, а також, що ОСОБА_9 вони не казали, що вбили потерпілого, та зазначено у вироку, що вони спростовуються показаннями ОСОБА_11 , наданими під час досудового слідства, в яких останній зазначав, що після того, як ОСОБА_6 вдарив ОСОБА_14 пеньком по голові, останній перестав дихати. При цьому, апеляційним судом було встановлено наявність прямого умислу ОСОБА_6 та ОСОБА_11 на позбавлення життя ОСОБА_14 .

Що стосується посилань ОСОБА_6 в заяві (по другому епізоду) на те, що після нанесення ним удару сокирою по голові ОСОБА_13 , остання лише втратила свідомість, то, як вбачається з вироку апеляційного суду, під час надання показань ОСОБА_6 зазначав, що після того, як він та ОСОБА_11 повернулися до ОСОБА_9 , то сказали, що вони вбили ОСОБА_13 , а грошей вона їм не надала, на що ОСОБА_9 відповіла, що ОСОБА_13 дурна, що не віддала грошей, була б жива.

Таким чином, судом першої інстанції обґрунтовано не було враховано як нововиявлені обставини, доводи, про які зазначає ОСОБА_6 в заяві, оскільки вони були предметом дослідження під час розгляду кримінальної справи, а посилання засудженого на те, що у господарстві ОСОБА_9 виявлено речі, які зникли з місця злочину, на думку колегії суддів, не можуть бути доказом вчинення останньою умисного вбивства, обставинам вчинення якого у вироку було надано належну оцінку, та які, в цілому, узгоджуються з показаннями самого ОСОБА_6 , наданими під час розгляду справи по суті, а також проведеними по кримінальній справі експертизами.

При цьому, судом першої інстанції обґрунтовано було враховано, що доводи засудженого про те, що не було призначено експертиз про час і причини смерті ОСОБА_10 , повністю спростовуються висновками експерта № 225 від 03.09.2004 року та № 224 від 25.10.2004 року (т.2 а.с. 267-270, т.2 а.с. 258-259)

Крім цього, особи, яких просив засуджений допитати в якості свідків - ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , як зазначав сам засуджений в суді апеляційної інстанції, могли висловити лише свої припущення, оскільки не були безпосередніми свідками подій та могли б підтвердити наявність неприязних відносин між ОСОБА_13 та ОСОБА_9 , що на думку колегії не може бути підставою для висновку того, що саме ОСОБА_9 вчинила умисне вбивство потерпілої та відповідно не може свідчити про наявність нововиявлених обставин, які б мали значення для кримінального провадження.

З пояснень ОСОБА_6 в суді апеляційної інстанції також вбачається, що про речі виявлені у ОСОБА_19 та про висновки експерта він дізнався під час детального ознайомлення з матеріалами кримінальної справи. Про те, як вбачається з його пояснень зазначені документи були в матеріалах справи і на час постановлення вироку, однак на той час він ознайомився з ними формально. Зазначені обставини, на думку колегії суддів повністю спростовують наявність нововиявлених обставин та свідчать про правильність висновків суду першої інстанції щодо намагання засудженного висловити незгоду з вироком суду, якому, в ході судового розгляду кримінальної справи, як Апеляційним судом Сумської області, так і Верховним судом України, вже надавалась правова оцінка.

Так, вирок Апеляційного суду Сумської області від 23 червня 2005 року був предметом перегляду Верховного Суду України, який надав правову оцінку зазначеним засудженими у касаційних скаргах доводам, прийшов до висновку про те, що апеляційний суд правильно встановив фактичні обставини вчинених засудженими злочинів, а їх доводи про те, що вони не мали зговору на вбивство потерпілих безпідставними (т.5 а.с.221-223).

При цьому, колегія суддів враховує, що у рішенні ЄСПЛ від 09.06.2011 року у п.42-43 у справі «Желтяков проти України», суд наголошував на тому, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав.

Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі.

Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ті обставини, на які посилається ОСОБА_6 в апеляційній скарзі, як на підстави для скасування ухвали суду та перегляду вироку суду за нововиявленими обставинами, не підтверджуються жодними доказами і фактично мають характер повторного дослідження та переоцінки доказів винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого п. п. 6, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, що суперечить принципу законності і є неприпустимим.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_6 про те, що судом першої інстанції неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, що полягає у не застосуванні закону, який підлягав до застосування, оскільки суд повинен був зарахувати йому строк попереднього ув`язнення, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, то на думку колегії суддів вони також не заслуговують на увагу, оскільки вказане питання не може бути предметом розгляду заяви засудженого про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, при тому, що він не позбавлений можливості вирішувати зазначене клопотання у порядку передбаченому ст.ст. 537,539 КПК України у суді за місцем відбування покарання.

За таких обставин, з врахуванням вищезазначеного, суд першої інстанції за результатами розгляду заяви засудженого ОСОБА_6 про перегляд вироку за нововиявленими обставинами постановив законне та обґрунтоване рішення, колегія суддів не вбачає будь-яких підстав для скасування ухвали міськрайонного суду, у зв`язку з чим апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню.

Керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст.405, 407, 418, 419, 459, 467 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 24 квітня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_6 про перегляд вироку Апеляційного суду Сумської області від 23 червня 2005 року за нововиявленими обставинами залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом згідно: суддя ОСОБА_2