АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 615/340/15-к Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/790/1322/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.121, ч.1 ст.125 КК України
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
захисника - ОСОБА_8 ,
потерпілого - ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова апеляційні скарги: заступника прокурора Харківської області ОСОБА_10 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 , захисника адвоката ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Валківського районного суду Харківської області від 07 грудня 2016 року, стосовно ОСОБА_7 ,-
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Валківського районного суду Харківської області від 07 грудня 2016 року
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Харків, українець, громадянин України, з середньо спеціальною освітою, не одружений, не працюючий, раніше судимий:
- 21.03.2002 року Московським районним судом м. Харкова за ч.ч.2,3 ст.185, ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком 1 рік 6 місяців;
- 05.04.2004 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч.4 ст.185, ст.ст.69,71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 14.08.2006 року на підставі ст.81 КК України умовно-достроково на невідбутий строк покарання 1 рік 4 дня згідно постанови Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04.08.2006 року;
- 26.01.2009 року Московським районним судом м. Харкова за ч.ч.1,3 ст.358, ст.70 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком 1 рік;
- 16.06.2009 року Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.263, ст.71 КК України до 2 років 1 місяця обмеження волі, звільнений 28.01.2010 року на підставі ст.81 КК України умовно-достроково на невідбутий строк покарання 11 місяців 3 дня згідно постанови Балакліївського районного суду Харківської області від 20.01.2010 року;
- 26.08.2010 року Київським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70, ст.ст.71,72 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі, звільнений 10.05.2012 року за відбуттям строку покарання;
- 18.12.2012 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч.ч.2,3 ст.185, ст.ст.69,70 КК України до 4 років обмеження волі, звільнений 04.12.2014 року на підставі ст.81 КК України умовно-достроково на невідбутий строк покарання 1 рік 3 місяці 22 дні згідно ухвали Харківського районного суду Харківської області від 26.11.2014 року,
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживав: АДРЕСА_2 ,
визнаний винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст. 125, ч.2 ст. 121 КК України з призначенням покарання:
-за ч.1 ст.125 КК України у виді 200 годин громадських робіт ;
-за ч.2 ст.121 КК України у виді 8 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, з урахуванням положень ст.72 КК України остаточно призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі.
Вироком встановлено, що ОСОБА_7 , будучи раніше неодноразово засудженим за вчинення умисних злочинів, на шлях виправлення та перевиховання не став, потрібних висновків для себе на зробив та знову в день умовно-дострокового звільнення вчинив злочини проти життя та здоров`я осіб за наступних обставин.

04.12.2014 року ОСОБА_12 знаходився в домоволодінні АДРЕСА_3 , що належить його знайомому ОСОБА_13 , з яким вони разом проживали. Цього ж дня у вечірній час, встановити більш точний час не представилось можливим, до вказаного будинку ОСОБА_13 зайшов його знайомий ОСОБА_7 , з яким останній раніше відбував покарання в місцях обмеження волі.

В ході розмови на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, підійшов до ОСОБА_12 , який лежав на ліжку у спальній кімнаті даного будинку, та реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, стягнув його з ліжка на підлогу, де наніс один удар кулаком руки по тулубу ОСОБА_12 .

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 , піднявши з підлоги ОСОБА_12 , підвів його до кухні даного будинку, де тримаючи лівою рукою, наніс близько десяти ударів кулаком правої руки по тулубу ОСОБА_12 та відпустив його, від чого останній упав на підлогу спиною.

Після цього ОСОБА_7 , продовжуючи свої протиправні дії, знову підняв з підлоги ОСОБА_12 та, завівши його до кухні, штовхнув в напрямку коридору даного будинку, від чого останній упав на підлогу. Потім ОСОБА_7 підняв його та, знаходячись позаду останнього, стиснув міцними обіймами, чим завдав потерпілому фізичного болю та страждань, після чого відпустив. ОСОБА_12 , падаючи на підлогу, упав на дерев`яний стілець, що стояв по середині кухонної кімнати даного будинку та розламав його вагою власного тіла.

В момент, коли ОСОБА_12 лежав спиною на підлозі в кухні даного будинку, ОСОБА_7 сів на нього зверху, схопив за ліву руку та праву ногу, почав їх крутити, чим завдав потерпілому фізичного болю та страждань. Відпустивши, ОСОБА_7 наніс йому близько десяти ударів кулаками рук в область грудей спереду і по тулубу потерпілого та близько трьох ударів кулаками рук по голові ОСОБА_12 .

В результаті своїх протиправних дій ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_12 тілесні ушкодження у вигляді: забитих ран і саден обличчя, переломів хрящів носу, крововиливів в м`які покрови голови зі сторони їх внутрішньої поверхні, субарахноїдальний крововилив, садна тулуба, множинні двосторонні переломи ребер з пошкодженнями та без пошкоджень пристінкової пліви, двосторонній гемоторакс, перелом остистих відростків шийного відділу хребта, садна нижніх кінцівок, перелом лівої плечової кістки, що утворилися в короткий проміжок часу незадовго до настання смерті та за ступенем тяжкості мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень.

Причиною смерті ОСОБА_12 є поєднана тупа травма голови, грудної клітки, хребта, лівої верхньої кінцівки з переломами кісток скелета і внутрішніх органів, що ускладнилось травматичним шоком.

Смерть ОСОБА_12 наступила в ніч з 04.12.2014 року на 05.12.2014 року.

Крім того, 04.12.2014 року у вечірній час, встановити більш точний час не представилось можливим, ОСОБА_7 , продовжуючи свою злочинну діяльність, знаходився в будинку АДРЕСА_3 , що належить його знайомому ОСОБА_13 , з яким вони разом раніше відбували покарання в місцях обмеження волі, маючи прямий умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, підійшов до ОСОБА_13 та, реалізуючи свій злочинний умисел, наніс один удар кулаком правої руки в ніс останнього, від чого ОСОБА_13 упав на коліна та долонями рук прикрив обличчя.

Після чого, ОСОБА_7 , продовжуючи свої злочинні дії, направлені на спричинення ОСОБА_13 тілесних ушкоджень, наніс ще один удар кулаком руки в праву частину лобу останнього, від чого ОСОБА_13 упав на підлогу. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 наніс ще один удар по голові ОСОБА_13 , від чого останній втратив свідомість.

В результаті злочинних дій ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_13 у вигляді множинних забоїв, садин тулуба, кінцівок та голови, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Не погодовшись з рішенням районного суду заступник прокурора Харківської області ОСОБА_10 , прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_11 , обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 , подали на нього апеляційні скарги.

Заступник прокурора Харківської області ОСОБА_10 в апеляційній скарзі просить вирок Валківського районного суду Харківської області від 07.12.2016 року скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання: за ч.2 ст. 121 КК України 8 років позбавлення волі, за ч.1 ст. 125 КК України 200 годин громадських робіт. На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 покарання за сукупністю злочинів у виді 8 років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Червонозаводського районного суду м.Харкова від 1812.2012 року у виді 1 року 3 місяців 22 днів позбавлення волі і остаточно призначити покарання у виді 9 років позбавлення волі.

В обгрунтування вимог вказує на те, що судом при призначенні покарання обвинуваченому не застосовано норми ст. 71 КК Україхни оскільки ОСОБА_7 був засуджений вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова та відповідно до ухвали Харківського районного суду Харківської області від 26.11.2014 року був умовно-достроково звільнений на невідбутий строк покарання 1 рік 3 місяці 22 дні згідно, та в період умовно-дострокового звільнення знов вчинимв злочин. За таких обставин обвинуваченому має бути призначено покарання із застосуванняс ст. 71 КК України.

Крім того посилається, що судом при призначені покарання не в повному обсязі враховано обставини характерезуючі особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше 6 разів судимий, в тому числі і за вчинення тяжких злочинів, та знову в день звільнення з місць позбавлення волі вчинив особливо тяжкий злочин та позбавив людину похилого віку життя, а також спричинив легкі тілесні ушкодження іншій людині. Спричинені збитки не намагався відшкодувати наваідь частково.

Прокурор в кримінальному провадженні ОСОБА_11 в апеляційній скарзі просить вирок Валківського районного суду Харківської області від 07.12.2016 року скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання: за ч.2 ст. 121 КК України 8 років позбавлення волі, за ч.1 ст. 125 КК України 200 годин громадських робіт. На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 покарання за сукупністю злочинів у виді 8 років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.71,72 КК України, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Червонозаводського районного суду м.Харкова від 18.12.2012 року у виді 1 року 3 місяців 22 днів позбавлення волі і остаточно призначити покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі.

В обгрунтування вимог вказує на те, що судом не застосовано ту норму закону, яка пілягає застосувапнню, а саме ст. 71 КК України бо ОСОБА_7 був засуджений вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова та відповідно до ухвали Харківського районного суду Харківської області від 26.11.2014 року був умовно-достроково звільнений на невідбутий строк покарання 1 рік 3 місяці 22 дні згідно, та в період умовно-дострокового звільнення знов вчинимв злочин отже йому має бути призначено покарання із застосуванняс ст. 71 КК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 та обвинувачений в апеляційних скаргах просять вирок Валківського районного суду Харківської області від 07.12.2016 року скасувати. Призначити новий судовий розгляд в іншому складі суду.
В обгрунтування вимог посилаються на неповноту судового слідства, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неодноразову зміну підозри зі внесенням певних виправлень, які стосуються знаряддя злочину та самих обставин злочину, відсутність крові на одязі ОСОБА_7 та змивах з рук. Вказує і на те, що жоден з протоколів слідчих дій та пояснення свідків, наведених судом у вироку, не є доказом провини ОСОБА_7 ні окремо ні в сукупності з іншими.
Вислухавши доповідь судді; пояснення прокурора , який частково підтримав апеляційні скарги прокурорів ; пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали свої апеляційні скарги; пояснення потерпілого , який підтримав апеляційні скарги прокурорів та заперечував проти задоволення апеляційних скарг захисника та обвинуваченого; вивчивши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційні скарги прокурорів підлягають частковому задоволенню,а апеляційні скарги захисника та обвинуваченого задоволенню не підлягають , зважаючи на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції шляхом:

допиту обвинуваченого ОСОБА_7 , який поясняв , що після звільнення з місць позбавлення волі 04.12.2014р. разом зі знайомою ОСОБА_14 приїхав до ОСОБА_13 , який обіцяв надати йому тимчасово житло. В домі у ОСОБА_13 також знаходились п`яні ОСОБА_12 та ОСОБА_15 . Оскільки ОСОБА_7 не розраховував на це , він розхвилювався та намагався виганяти ОСОБА_12 та ОСОБА_16 з будинку, але потім залишив їх;

допиту потерпілого ОСОБА_13 , який суді та на досудовому слідстві пояснив , що розлючений ОСОБА_7 бив ОСОБА_12 та ОСОБА_15 , коли виганяв їх з будинку, а також декілька разів вдарив самого ОСОБА_13 , від чого потерпілий втратив свідомість;

вивчення даних слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_13 та протоколів одночасного допиту потерпілого ОСОБА_13 та ОСОБА_7 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ;

допиту свідків ОСОБА_17 щодо обставин проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_13 ;

прослуховуванням пояснень свідка ОСОБА_14 , яка в суді підтвердила, що ОСОБА_7 був роздратований тим, що ОСОБА_12 та ОСОБА_15 знаходились в будинку ОСОБА_13 , але заперечувала , що обвинувачений бив когось;

вивчення даних слідчого експерименту з свідком ОСОБА_14 , яка на досудовому слідстві підтверджувала факт побиття ОСОБА_7 потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та свідка ОСОБА_15 , показувала механізм спричинення тілесних ушкоджень, кількість та локалізацію ударів , акцентувала увагу, що ОСОБА_7 був розлюченим , вона лякалась його та просила зупинитись;

допиту свідка ОСОБА_15 ,який пояснював про те що ОСОБА_7 викидав його з будинку та бив ОСОБА_12 ;

допиту потерпілого ОСОБА_9 , та свідка ОСОБА_18 , які звернули увагу суду, що обставини за яких було виявлено труп ОСОБА_12 дають підстави вважати , що побиття відбувалось в кімнаті біля вхідних дверей , що відповідає поясненням потерпілого ОСОБА_13 та свідка ОСОБА_14 на слідчому експерименті;

вивченням протоколу огляду місця події ; допиту свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , які пояснювали про обставини виявлення трупу ОСОБА_12 , з яких вбачається , що окрім побитих та п`яних ОСОБА_13 та ОСОБА_15 в будинку знаходились лише ОСОБА_7 та ОСОБА_14 , при цьому обвинувачений на питання про побиття розлютився , а ОСОБА_14 запропонувала ОСОБА_19 піти , щоб не було ще трупів;

вивчення висновків судово-медичних експертиз та допиту судово-медичного експерта ОСОБА_22 відповідно до яких встановлені експертами тілесні ушкодження їх кількість механізм утворення та локалізація в цілому співпадають з даними отриманими в результаті слідчих експериментів зі свідком ОСОБА_14 та потерпілим ОСОБА_13 ;

повно та всебічно встановив фактичні обставини справи і винність ОСОБА_7 в умисному спричиненні потерпілому ОСОБА_12 тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть останнього, а також в умисному спричиненні легкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_13 .

В мотивувальній частині вироку суд навів переконливі докази вини ОСОБА_7 розкрив їх зміст та дав їм належну оцінку, з якою колегія суддів погоджується і наводити їх вдруге вважає недоцільним (а.с.61 -65т.4).

Надаючи оцінку доводам апеляцій сторони захисту , що орган досудового слідства спочатку вважав, що тілесні ушкодження були спричинені ОСОБА_12 палкою або іншим предметом, в результаті чого слідчий декілька разів уточнював підозру, жодним чином не впливають на висновки суду про винуватість ОСОБА_7 а лише відображають хід судового слідства в ході якого поступово з`ясовувались фактичні обставини скоєння злочину. При цьому суд допитав слідчого ОСОБА_23 щодо правильності проведення слідчих дій та достовірності складених документів.

Встановлені органом досудового слідства обставини ( механізм та локалізація) спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 відповідає поясненням свідка ОСОБА_24 та ОСОБА_25 на слідчих експериментах, тому доводи апеляції в цій частині не є обґрунтованими.

Те , що органом досудового слідства та висновком експертизи не встановлено точний (до годин) час смерті ОСОБА_12 також не є підставою для скасування вироку , оскільки, встановлений слідством та судом час « в ніч з 04.12.14 на 05.12.14» відповідає фактичним обставинам провадження, підтвердженим поясненням свідків.

Посилання захисника на те, що у потерпілого ОСОБА_13 не встановлено тяжкість тілесних ушкоджень не відповідає дійсності , оскільки вони підтверджені висновком експертизи (а.с.243т.) в якому також зазначено , що останнього було доставлено до Валківської ЦРБ з травмами о10-50 год.05.12.2014р.

Щодо посилання захисника про відсутність неприязних відносин у ОСОБА_26 з ОСОБА_12 , то з обставин справи вбачається , що останній розлютився на осіб, присутніх в домі його знайомого ОСОБА_13 і самого ОСОБА_13 , оскільки планував відсвяткувати з подругою ОСОБА_24 звільнення з міць позбавлення волі, та якийсь час мешкати в цьому будинку , але наявність там ОСОБА_12 та ОСОБА_16 заважала йому.

Відсутність у біологічних зразках відібраних у ОСОБА_26 крові потерпілих ; відсутність у ОСОБА_26 на руках будь-яких пошкоджень при нанесенні численних ударів; наявність на вилученій з місця скоєння злочину палці слідів крові , яка може належати особам, які перебували в будинку; встановлення при огляді на посуді одиночних відбитків невстановленої особи; наявність кофти та штанів на яких є сліди крові , яка може належати особам, які перебували в будинку, враховуючи спосіб життя осіб , які перебували в домі, не є достатньою підставою ставити під сумнів висновки суду першої інстанції про винність саме ОСОБА_26 у скоєнні злочину , оскільки вони базуються на комплексі узгоджених між собою пояснень очевидців та судово-медичних даних.

Посилання захисника в апеляційній скарзі , що ряд судово-імунологічних експертиз проведено з порушеннями та їх результати, щодо наявності на різних об`єктах слідів крові походження якої від обвинуваченого не виключається, неможна приймати до уваги є безпідставним , оскільки суд зазначені висновки експертизи не зазначив у вироку в якості доказів вини ОСОБА_26 і не послався на них. Більш того , суд погодився з думкою захисту щодо недопустимості частини доказів , про що прямо зазначив у вироку. Але це також не впливає на висновки суду , оскільки сукупність інших наведених у вироку доказів, є достатньою для встановлення вини ОСОБА_26 .

Посилання захисника про наявність виправлень в судово-медичній експертизі № 110/1-ват/14от 16. 02.15 г. (а.с.91-94 т.2) не відповідають дійсності.

Наведені захисником в апеляційній скарзі пояснення свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 не містять даних щодо невинуватості ОСОБА_26 , або винності у злочині іншої особи.

Посилання захисту на те , що до свідка ОСОБА_31 були застосовані залякування з боку працівників міліції були перевірені належним чином , на що є посилання у вироку.

Посилання захисту на безграмотність судово-медичної експертизи також не є підставою сумніватися у її висновках щодо причини смерті ОСОБА_12 , при цьому колегія суддів враховує, що для роз`яснень висновків було допитано судово-медичного експерта. Сторона захисту після заміни складу суду не наполягала на проведення повторної судово-медичної експертизи , яку було призначено попереднім складом суду (а.с.224 т.2)

Заміна головуючого судді була проведена відповідно до автоматизованого розподілу, сторони захисту та обвинувачення не наполягали на новому проведенні процесуальних дій, які вже були здійснені судом до заміни судді . Головуючий суддя , що замінив вибувшого суддю, ознайомився з ходом кримінального провадження та матеріалами судового провадження, наявними в розпорядженні суду. Був згоден з прийнятими судом процесуальними рішеннями і вважав недоцільним нове проведення процесуальних дій , що вже були проведені до заміни судді. Про це суд ухвалив вмотивовану ухвалу і сторона захисту не заперечувала проти продовження та закінчення розгляду кримінального провадження. (а.с.25 т.4)

Стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_26 підтверджено актом медичного огляду проведеного 05.12.14р. з застосуванням алкотестера (а.с.161-162)

Позитивна характеристика з місць позбавлення волі ОСОБА_26 звільненого умовно-достроково та негативна характеристика ОСОБА_13 не впливають на висновки суду про винуватість ОСОБА_7 .

Даючи оцінку доводам апеляційної скарги прокурора , щодо порушення судом першої інстанції вимог ст. 71 КК України при призначенні обвинуваченому покарання, колегія суддів находить їх обґрунтованими . Так відповідно до вироку та матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 18.12.2012 року було засуджено Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч.ч.2,3 ст.185, ст.ст.69,70 КК України до 4 років обмеження волі. (а.с.182 т.1) ОСОБА_7 був звільнений 04.12.2014 року з Хролівського виправного центру № 100 на підставі ст.81 КК України, умовно-достроково на невідбутий строк покарання 1 рік 3 місяці 22 дні обмеження волі, згідно ухвали Харківського районного суду Харківської області від 26.11.2014 року.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 81 КК України, у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового злочину суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.

Тому суд при призначенні остаточного покарання ОСОБА_7 був повинен повністю або частково приєднати до покарання , призначеного за цим вироком , невідбуту частину покарання , призначеного вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18.12.2012 року.

Відповідно до ст. 420 КПК України, необхідність застосування більш суворого покарання є підставою для ухвалення апеляційним судом свого вироку.

Окрім того вчинений ОСОБА_7 злочин, передбачений ч.1 ст. 125 КК України, відноситься до злочинів невеликої тяжкості, і передбачений ст.49 КК України строк давності притягнення обвинуваченого до відповідальності складає 2 роки . Отже , на підставі ч.5 ст. 74 КК України ОСОБА_7 слід звільнити від покарання призначеного за ч.1 ст.125 КК України.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 встановлено, що він раніше судимий, вчинив злочин протягом невідбутої частини покарання під час умовно-дострокового звільнення, страждає хронічним захворюванням нижніх кінцівок, стенокардією та гіпертонією, неодружений, на обліках у нарколога та психіатра не перебуває, за місцем відбуття покарання характеризується позитивно.

Відповідно до ст.67 КК України, обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_7 , суд визнає скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння та відносно особи похилого віку.

Призначаючи покарання, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, наведені вище дані про особу обвинуваченого, обставини які обтяжують покарання і вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження скоєння ним нових злочинів покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Оскільки злочин вчинено особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 КК України.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 420, 371, 373, 374 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги заступника прокурора Харківської області та прокурора у кримінальному провадженні задовольнити частково.В задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_32 та обвинуваченого ОСОБА_7 відмовити.

Вирок Валківського районного суду Харківської області від 7 грудня 2016 року у відношенні ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч1.ст.125 КК України у виді громадських робіт строком 200 годин. На підставі ч.5 ст. 74 і ст.49 КК України звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання в зв`язку зі спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2.ст.121 КК України покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71,72 КК України , за сукупністю вироків , частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного ОСОБА_7 вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2012 року, і остаточно визначити покарання у виді 8 (восьми) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України в ред. 26.11.2015р. зарахувати ОСОБА_7 в строк відбуття покарання , строк попереднього ув`язнення з 5 грудня 2014 року по 20 червня 2017 року , включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В іншій частині вирок Валківського районного суду Харківської області від 7 грудня 2016 року залишити без змін.

Вирок набирає чинності з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий
Судді -