У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 березня 2018 року слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_4 про арешт майна, в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000203 від 19 жовтня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И В :
13 березня 2018 року слідчий Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно з метою забезпечення в тому числі й збереження речових доказів, а саме: блокнот з записами, електронний планшет «айпад», серія «dmrkdlwpf191», мобільний телефон «айфон 5С», імеі: НОМЕР_1 , в якому знаходиться сім карта з номером телефону: НОМЕР_2 , мобільний телефон «Нокіа», імеі1: НОМЕР_3 , імеі2: НОМЕР_4 , в якому знаходиться сім карта з номером: НОМЕР_5 , мобільний телефон «айфон 6 плюс», імеі: НОМЕР_6 , в якому знаходиться сім карта з номером телефону: НОМЕР_7 , банківська картка банку «ощадбанк» з номером: НОМЕР_8 , футляр всередині якого знаходяться банківські чеки, грошові кошти в сумі 13700 гривень, які належать ОСОБА_5 , що мають значення речових доказів у даному кримінальному провадженні, що вилученні 01.03.2018 за адресою: АДРЕСА_1 .

З наданих в обґрунтування клопотання матеріалів вбачається, що громадянин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 спільно з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 займається незаконним збутом наркотичного засобу метадону на території міста Києва.

Так, 01.03.2018 в період часу з 22 години 06 хвилин до 23 години 19 хвилин відповідно до ухвали Дніпровського районного суду м. Києва було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_3 , в ході якого було виявлено та в подальшому вилучено: блокнот з записами, електронний планшет «айпад», серія «dmrkdlwpf191», мобільний телефон «айфон 5С», імеі: НОМЕР_1 , в якому знаходиться сім карта з номером телефону: НОМЕР_2 , мобільний телефон «Нокіа», імеі1: НОМЕР_3 , імеі2: НОМЕР_4 , в якому знаходиться сім карта з номером: НОМЕР_5 , мобільний телефон «айфон 6 плюс», імеі: НОМЕР_6 , в якому знаходиться сім карта з номером телефону: НОМЕР_7 , банківська картка банку «ощадбанк» з номером: НОМЕР_8 , футляр всередині якого знаходяться банківські чеки, грошові кошти в сумі 13700 гривень, які належать ОСОБА_5 .

02.03.2018 вищевказані вилучені речі визнано речовими доказами по даному кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення в тому числі й збереження речових доказів, а саме: мобільний телефон блокнот з записами, електронний планшет «айпад», серія «dmrkdlwpf191», мобільний телефон «айфон 5С», імеі: НОМЕР_1 , в якому знаходиться сім карта з номером телефону: НОМЕР_2 , мобільний телефон «Нокіа», імеі1: НОМЕР_3 , імеі2: НОМЕР_4 , в якому знаходиться сім карта з номером: НОМЕР_5 , мобільний телефон «айфон 6 плюс», імеі: НОМЕР_6 , в якому знаходиться сім карта з номером телефону: НОМЕР_7 , банківська картка банку «ощадбанк» з номером: НОМЕР_8 , футляр всередині якого знаходяться банківські чеки, грошові кошти в сумі 13700 гривень, які належать ОСОБА_5 , що мають значення речових доказів у даному кримінальному провадженні, що тимчасово вилученні 01.03.2018 у ОСОБА_5 , а також попередження відчуження, попередження зникнення, втрати або пошкодження вищезазначеного майна, або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, необхідно накласти арешт шляхом заборони використання, розпорядження, відчуження майна.

В судовому засіданні слідчий зазначив, що майно на яке він просить накласти арешт визнані речовими доказами. Метою арешту є збереження речових доказів, що відповідає ст. 98, п.1 ч.2, ч.3 ст. 170 КПК України.

Вислухавши думку слідчого, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.
Так, статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Так постановою слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_3 блокнот з записами, електронний планшет «айпад», серія «dmrkdlwpf191», мобільний телефон «айфон 5С», імеі: НОМЕР_1 , в якому знаходиться сім карта з номером телефону: НОМЕР_2 , мобільний телефон «Нокіа», імеі1: НОМЕР_3 , імеі2: НОМЕР_4 , в якому знаходиться сім карта з номером: НОМЕР_5 , мобільний телефон «айфон 6 плюс», імеі: НОМЕР_6 , в якому знаходиться сім карта з номером телефону: НОМЕР_7 , банківська картка банку «ощадбанк» з номером: НОМЕР_8 , футляр всередині якого знаходяться банківські чеки, грошові кошти в сумі 13700 гривень визнані речовим доказом у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000203.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Крім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) ЄСПЛ встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».

При цьому, у судовому засіданні слідчим суддею не встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, тобто містить правові підстави для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та є пропорційним, тобто відповідає тяжкості правопорушення і не становить особистий і надмірний тягар для володільця майна.

Так, на думку слідчого судді, слідчим доведено правову підставу для арешту майна, надано достатньо доказів, які вказують на вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, дослідивши надані до клопотання матеріали, враховуючи, відповідно до вимог ст. 173 КПК України, наявність даних про достатність доказів, що вказують на наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, арешт зазначеного майна, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування, є необхідною умовою досягнення дієвості даного кримінального провадження.
Слідчий суддя вважає клопотання обґрунтованим та заснованим на законі. Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173, ст.175, ст.309, 372, ст.392, ст.532 КПК України,
У Х В А Л И В :
Клопотання слідчого СВ Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_4 про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт шляхом заборони розпорядження, користування та відчуження, з метою збереження речових доказів, а саме на майно: грошові кошти в сумі 900 гривень; банківська картка банку «Ощад-Банк» з номером: НОМЕР_9 ; банківська картка банку «Альфа-Банк» з номером НОМЕР_10 ; мобільний телефон марки Самсунг без серійного номеру, з сім-карткою мобільного оператора Лайфселл з абонентським номером НОМЕР_11 ; мобільний телефон марки Самсунг imei 1: НОМЕР_12 , imei 2: НОМЕР_13 , з сім-карткою мобільного оператора Лайфселл, які належать ОСОБА_6 , що мають значення речових доказів у даному кримінальному провадженні, що вилученні 01.03.2018 за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Арешт може бути скасовано відповідно до ст. 174 КПК України.
Слідчий суддя ОСОБА_1