Справа № 357/1213/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/264/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 35 13.03.2018

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 березня 2018 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6 , ОСОБА_7
захисника: ОСОБА_8
обвинуваченого: ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 листопада 2017 року; -

в с т а н о в и л а:
Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 листопада 2017 року ОСОБА_9 засуджено за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 289, ч.1 ст. 309 КК України та призначено йому покарання:

-за ч.2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі;

-за ч.3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі;

-за ч.2 ст. 289 КК України, із застосуванням ст.69 КК України у виді 4 років позбавлення волі;

-ч.1 ст. 309 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України обрано остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_9 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів за даним вироком та вироком Васильківського міськрайонного суду від 31.03.2016 року, шляхом часткового складання покарань визначено остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання рахується ОСОБА_9 з 01.04.2017 року.
Зараховано обвинуваченому ОСОБА_9 в строк відбуття покарання перебування його під вартою з 08.02.2016 року по 31.03.2016 року, та з 01.04.2016 по 20.06.2017 року на підставі ч.5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, та з 21.06.2017 року по день вступу вироку в силу з розрахунку день за день.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили залишено попередній- тримання під вартою.
Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.
ОСОБА_9 визнано невинуватим у скоєнні 12 злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185,ч.2 ст.289 КК України, а саме:
- 16.12.2015 року щодо скоєння двох епізодів крадіжки у потерпілої ОСОБА_10
- 18.12.2015 року щодо скоєння двох епізодів крадіжки у потерпілої ОСОБА_11
- 21.12.2015 року щодо скоєння крадіжки у потерпілої ОСОБА_12
- 21.12.2015 року щодо скоєння крадіжки у потерпілого ОСОБА_13
- 23.12.2015 року щодо скоєння крадіжки у потерпілого ОСОБА_14
-09.01.2016 року щодо скоєння двох епізодів крадіжки у потерпілого ОСОБА_15
- 09.01.2016 року щодо скоєння крадіжки у потерпілого ОСОБА_16
-10.01.2016 року щодо скоєння двох епізодів крадіжки у потерпілого ОСОБА_17 та виправдати його за недоведеністю вчинення ним вказаних злочинів.
Згідно із вироком, кримінальні правопорушення обвинуваченим були вчинені за наступних обставин.

10.11.2015 року приблизно о 14 год. обвинувачений неповнолітній ОСОБА_9 перебуваючи в АДРЕСА_1 умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, достовірно знаючи, що територія ТОВ «Грант-СЛЛ-Консалт» охороняється та упевнившись у відсутності очевидців, переліз через паркан, де виявив в одному з господарських приміщень відсутність у вікні скла, проник через цей отвір всередину приміщення, звідки вчинив крадіжку 8 метрів п`яти- жильного мідного електричного кабелю «ВВГнгз-0,66 5х25,0», зірвавши його з кріплення та залишив місце вчинення злочину. В послідуючому викрадений кабель він продав ОСОБА_18 за 350 гривень, якими в послідуючому розпорядився на власний розсуд.
14.12.2015 року приблизно о 12 год. обвинувачений неповнолітній ОСОБА_9 перебуваючи в смт. Рокитне, Рокитнянського району, Київської області з метою вчинення крадіжки зайшов на територію Державного професійно-технічного закладу «Рокитнянський професійний ліцей» звідки умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, здійснив крадіжку велосипеда спортивного типу марки «Спріт-26», чорного кольору , який стояв біля стіни навчального закладу, та належав потерпілій ОСОБА_19 . На викраденому ним велосипеді він з місця вчинення злочину зник, в послідуючому розпорядившись ним на власний розсуд, а саме: продав його в цей же день ОСОБА_20 за 500 грн., розпорядившись отриманими коштами на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_19 матеріальної шкоди на суму 2850 гривень.
Крім цього, обвинувачений неповнолітній ОСОБА_9 20.12.2015 року близько 23 год. 30 хв. перебуваючи в АДРЕСА_2 умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна за допомогою завчасно приготовленого металевого лома пошкодив замикаючий пристрій на вхідних дверях гаражного приміщення, належного на праві власності ОСОБА_21 , проник всередину гаража звідки викрав спортивний велосипед марки «RIXE», завдавши тим самим потерпілому ОСОБА_21 майнової шкоди на суму 5289 гривень.
Крім цього, обвинувачений неповнолітній ОСОБА_9 24.12.2015 року близько 22 год. перебуваючи у с. Сухоліси, Білоцерківського району, Київської області умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, через відчинену хвірточку проник на огороджену територію домоволодіння АДРЕСА_3 , яке належить потерпілому ОСОБА_22 , де з допомогою металевого лому зірвав навісні замки з дверей приміщення сараю, проник в середину сараю та таємно від оточуючих незаконно заволодів транспортним засобом: викотив мотоцикл SPEEDGER JSD 125-Т синього кольору, номерні знаки НОМЕР_1 належного потерпілому ОСОБА_22 . На викраденому мотоциклі неповнолітній ОСОБА_9 поїхав до смт. Рокитне, Київської області, де розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_22 матеріальної шкоди на суму 10000 гривень.
Цього ж дня, близько 22 год. обвинувачений неповнолітній ОСОБА_9 перебуваючи в середині сараю по АДРЕСА_3 , належного потерпілому ОСОБА_22 умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, повторно вчинив крадіжку майна, належного потерпілому ОСОБА_22 , а саме: бензопилку «Хускварна» вартістю 2000 гривень; газонокосу «Хускварна» вартістю 2000 гривень; електричну болгарку німецького виробництва вартістю 500 гривень; комплект електроінструментів ( болгарка та дриль) польського виробництва, вартістю 400 гривень; електричний шуруповерт « Росія», вартістю 650 гривень; електроциркулярку ручну « Рейбер», вартістю 450 гривень; електрофрезер ручний « Фіолент», вартістю 400 гривень; електролобзик « Фіолент», вартістю 300 гривень; електрофуганок «Фіолент», вартістю 400 гривень; електрошліфмашину « Фіолент», вартістю 400 гривень; металеву каністру об`ємом 20 л., вартістю 300 гривень з 19 літрами бензину вартістю 21 гривня за літр на загальну суму 399 грн.; 18 погонних метрів зварювального кабелю з мідним дротом, вартістю 40 грн. за один погонний метр, загальною вартістю 720 гривень. Викраденим майном обвинувачений неповнолітній ОСОБА_9 розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_22 матеріальної шкоди на суму 8919 грн.
Крім цього, 25.12.2015 року близько 23 год. 30 хв. обвинувачений неповнолітній ОСОБА_9 , проходячи повз домоволодіння АДРЕСА_4 , біля паркану виявив моторолер марки «HORS LANDS» червоного кольору, який належав потерпілому ОСОБА_23 , та умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, повторно заволодів вказаним транспортним засобом, відкотив його від місця стоянки, після чого поїхав на ньому у смт. Рокитне, Київської області, розпорядившись ним в послідуючому на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_23 матеріальної шкоди на суму 2000 гривень.
Крім того, 25.12.2015 року близько 13 год. обвинувачений неповнолітній ОСОБА_9 проходячи повз магазин «Продукти» в смт. Рокитне, по вул. Вокзальній, Рокитнянського району, Київської області на землі знайшов поліетиленовий пакет чорного кольору в середині якого знаходилася висушена наркотична речовина - канабіс. Завідомо знаючи , що рослини канабісу являються наркотичними, він поклав знахідку до кишені своєї куртки і зберігав з метою подальшого її вживання шляхом куріння, без мети збуту.
25.12.2015 року близько 13 год. 50 хв. під час особистого обшуку ОСОБА_9 , який перебував в приміщенні станції Рокитне Південно-Західної залізниці по вул. Вокзальній, 220, Рокитнянського району, Київської області працівниками поліції було виявлено та вилучено поліетиленовий пакет чорного кольору в середині якого знаходилася висушена наркотична речовина - канабіс. Відповідно до висновку експерта № 7-03/15 від 20.01.2016 року вказана речовина є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено-канабіс, визначена маса якого в перерахунку на суху речовину становить 18,46 гр.
Крім цього, у вироку суду зазначено, що органами досудового слідства неповнолітній ОСОБА_9 обвинувачується також у скоєнні ще 12 злочинів, а саме:
- 16.12.2015 року щодо скоєння двох епізодів крадіжки у потерпілої ОСОБА_10
- 18.12.2015 року щодо скоєння двох епізодів крадіжки у потерпілої ОСОБА_11
- 21.12.2015 року щодо скоєння крадіжки у потерпілої ОСОБА_12
- 21.12.2015 року щодо скоєння крадіжки у потерпілого ОСОБА_13
- 23.12.2015 року щодо скоєння крадіжки у потерпілого ОСОБА_14
-09.01.2016 року щодо скоєння двох епізодів крадіжки у потерпілого ОСОБА_15
- 09.01.2016 року щодо скоєння крадіжки у потерпілого ОСОБА_16
-10.01.2016 року щодо скоєння двох епізодів крадіжки у потерпілого ОСОБА_17 ..
Однак суд першої інстанції прийшов до висновку, що вказані звинувачення в судовому засіданні свого підтвердження не знайшли та визнав ОСОБА_9 невинуватим у скоєнні 12 злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України.
Своє рішення в цій частині суд мотивував тим, що обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні вказаних злочинів заперечував та пояснив, що з метою визнання ним своєї вини у їх вчиненні, під час досудового розслідування на нього постійно вчинявся тиск, а прокурор під час розгляду кримінального провадження не зміг спростувати вказаних показів обвинуваченого та не надав належних доказів суду, що саме обвинувачений ОСОБА_9 скоїв вказані злочини.
На думку суду першої інстанції, заяви потерпілих про вчинення крадіжок, протоколи огляду місця події та обшуку, постанови про визнання речовими доказами по справі та висновоки експерта щодо вартості викраденого майна ніяким чином не можуть бути доказом вчинення злочину саме обвинуваченим ОСОБА_9 . Не може бути таким доказом і заява - явка з повинною, написана ОСОБА_9 , який фактично був позбавлений волі, перебуваючи під вартою, будучи круглим сиротою був позбавлений належного законного представника і захисника та писав ці явки під диктовку працівників поліції по конкретних епізодах окремо.
Також судом зазначено, що органом досудового розслідування не встановлені та прокурором не надані суду належні та допустимі докази для доведення винуватості обвинуваченого неповнолітнього ОСОБА_9 у вчиненні саме ним вказаних злочинів, можливості їх отримання відповідно до ст. 6 Конвенції з прав людини та конкретних рішень Європейського суду з прав людини вичерпані. Так, у справі «Коробов проти України» Європейський суд зазначив, що стандартом у кримінальному провадженні має бути доведення винуватості «поза всяким сумнівом», чого у даному кримінальному провадженні прокурором відносно обвинуваченого неповнолітнього ОСОБА_9 не здійснено. Суд зазначає, що є неприпустимим перекладання стороною обвинувачення на обвинуваченого доведення його невинуватості у вчиненні злочину.
В апеляційній скарзі та змінах до неї прокурор не заперечуючи доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому злочинів зазначає, що вирок суду першої інстанції є незаконним і підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
На думку апелянта, суд першої інстанції під час розгляду даного кримінального провадження не дотримався норм КПК України та прийшов до передчасного висновку про невинуватість ОСОБА_9 у вчиненні 12 епізодів інкримінованих йому злочинів без належної перевірки і оцінки усіх зібраних у справі доказів. Судом не мотивовано чому одні докази при прийнятті рішення бралися до уваги, а інші ні. Вказані порушення є істотними порушеннями вимог КПК України, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення щодо ОСОБА_9 .
Також прокурор зазначає, що прийняте судом рішення не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки суд не надав у вироку оцінки доказам та фактичним даним, які містяться в показах потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_24 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_20 , ОСОБА_30 , протоколам слідчих експериментів за участю підозрюваного, протоколам огляду місця події з фототаблицями та іншим письмовим доказам у провадженні. Суд взагалі у вироку не навів мотивів, з яких відкинув докази обвинувачення, зазначивши лише, що в ході судового розгляду обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_9 по 12 епізодах злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України не знайшло свого підтвердження. В той же час за ч.2 ст. 185 КК України в жодному з інкримінованих ОСОБА_9 епізодів за якими його визнано невинуватим, обвинувачення взагалі не висувалося.
В апеляційній скарзі прокурор також вказує на те, що доводи суду про тривалий моральний і психологічний тиск на обвинуваченого під час досудового розслідування є надуманими і нічим не підтверджуються, оскільки обвинувачений не говорив про вказані факти ні під час судового розгляду справи, ні під час досудового розслідування. Вказане, на думку апелянта, також спростовується показами законного представника обвинуваченого ОСОБА_31 , який заперечував зазначені факти.
Крім цього, в обґрунтування своїх вимог, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому остаточного покарання на підставі ч.4 ст. 70 КК України неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, оскільки ОСОБА_9 до ухвалення даного вироку, 31.03.2016 року було засуджено Васильківським міськрайонним судом Київської області до 3 років позбавлення волі та на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік, а тому, враховуючи вимоги п. 23 постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно яких коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинання, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається, а тому, за таких умов кожний вирок має виконуватися окремо.
Також прокурор в апеляційній скарзі зазначає, що в порушення вимог закону, суд першої інстанції у вступній частині вироку не зазначив усіх обов`язкових відомостей, передбачених п.п. 3, 4 ч.2 ст. 374 КПК України, а у резолютивній частині вироку. всупереч вимогам п.1 ч.4 ст. 374 КПК України не визначено долю речових доказів по 12 епізодах злочинів, у яких обвинувачується ОСОБА_9 .
В зв`язку з цим прокурор у змінах до апеляційної скарги просив вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_9 скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і призначити новий судовий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції, а також продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 .
В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_8 зазначає, що вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_9 є законним, обґрунтованим та вмотивованим, постановленим з дотриманням норм кримінального і кримінального процесуального законів. Суд першої інстанції повністю дослідив докази надані стороною обвинувачення в судовому засіданні, а висновки суду, викладені у вироку, відповідають фактичним обставинам справи. На думку захисника, викладені в апеляційній скарзі прокурора аргументи не підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, які подала до суду сама сторона обвинувачення.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

прокурорів, які підтримали апеляційну скаргу прокурора зі змінами, підтвердили її доводи і просили задовольнити;

обвинуваченого ОСОБА_9 , його захисника та законного представника, які вважають апеляцію прокурора зі змінами не обґрунтованою, просили залишити її без задоволення, а вирок суду без зміни;

перевіривши матеріали справи, вислухавши учасників судового розгляду в дебатах та обвинуваченого з останнім словом, обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора зі змінами, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

За змістом ч.1 ст. 374 КПК України вирок суду складається зі вступної, мотивувальної та резолютивної частин.

Згідно п.п. 3, 4 ч.2 ст. 374 КПК України у вступній частині вироку, крім іншого зазначається найменування (номер) кримінального провадження; прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рік, місяць і день його народження, місце народження і місце проживання, заняття, освіта, сімейний стан та інші відомості про особу обвинуваченого, що мають значення для справи.

П.1 ч.3 ст 374 КПК України визначено, що у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи виправданою зазначається формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Однак, суд першої інстанції, постановляючи вирок щодо ОСОБА_9 за ч.1 ст. 309, ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України та виправдовуючи його за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України вказаних вимог закону не дотримався.

Так, як вбачається зі вступної частини оскаржуваного вироку суду першої інстанції, він не містить відомостей, визначених п.п. 3, 4 ч.2 ст. 374 КПК України, а серед відомостей про особу обвинуваченого зазначено лише прізвище, ім`я та по батькові останнього.

Крім цього, як вбачається з мотивувальної частини вироку Білоцерківського міськрайоного суду Київської області від 15.11.2017 року, суд першої інстанції виправдовуючи ОСОБА_9 у скоєнні 12 злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України, не зазначив формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення. При цьому, судом не надано жодної оцінки наданим стороною обвинувачення доказам по кожному з 12 епізодів кримінальних правопорушень, висунутих обвинуваченому.

В той же час, відповідно до вимог ст. ст. 94, 370, 374 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, обґрунтовує прийняте рішення дослідженими та оціненими доказами з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення, з обов`язковим зазначенням формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнано судом недоведеним та з зазначенням підстав для виправдання обвинуваченого у мотивувальній частині вироку.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 22 постанови Пленуму ВСУ від 29.06.1990 року №5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму ВСУ з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», в мотивувальній частині виправдувального вироку повинні бути викладені: формулювання обвинувачення, яке пред`явлене підсудному і визнане судом недоведеним; аналіз і оцінка доказів, як тих, що були зібрані на досудовому слідстві, так і поданих у судовому засіданні; мотивований висновок суду про те, чому суд відкинув докази обвинувачення; підстави для виправдання підсудного (відсутність події злочину, відсутність у діянні підсудного складу злочину; недоведеність участі підсудного у вчинені злочину).

Однак, на думку колегії суддів, суд першої інстанції при ухваленні вироку щодо ОСОБА_9 вказаних вимог закону не дотримався, не надав оцінки кожному поданому стороною обвинувачення доказу, не зазначив, чому суд взяв до уваги одні докази та відкинув інші та прийшов до передчасного висновку про невинуватість ОСОБА_9 у вчиненні 12 епізодів інкримінованих йому злочинів без зазначення фактичних обставин, належної перевірки і оцінки усіх зібраних у справі доказів та без належного мотивування прийнятого ним рішення.

При цьому, як вбачається з обвинувальних актів, органами досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_9 було висунуто обвинувачення за ч.2 ст. 185 КК України по одному епізоду крадіжки, а саме: ОСОБА_9 14.12.2015 року, перебуваючи на вул. Ентузіастів в смт. Рокине, Рокитнянського району Київської області, на території Державного професійно-технічного закладу «Рокитнянський професійний ліцей», здійснив крадіжку велосипеда спортивного типу марки «Спіріт-26», належного ОСОБА_19 .

Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.11.2017 року ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України за вище вказаним епізодом.

Цим же вироком, суд першої інстанції виправдовуючи ОСОБА_9 по 12 епізодах, а саме від: 16.12.2015 року щодо скоєння відносно потерпілої ОСОБА_10 двох злочинів, передбачених ч.2 ст. 289 та ч.3 ст. 185 КК України; 18.12.2015 року щодо скоєння відносно потерпілої ОСОБА_11 двох злочинів, передбачених ч.2 ст. 289 та ч.3 ст. 185 КК України; 21.12.2015 року щодо скоєння відносно потерпілої ОСОБА_12 злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України; 21.12.2015 року щодо скоєння відносно потерпілого ОСОБА_13 злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України; 23.12.2015 року щодо скоєння відносно потерпілого ОСОБА_14 злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України; 09.01.2016 року щодо скоєння відносно потерпілого ОСОБА_15 двох злочинів, передбачених ч.2 ст. 289 та ч.3 ст. 185 КК України; 09.01.2016 року щодо скоєння відносно потерпілого ОСОБА_16 злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України; 10.01.2016 року щодо скоєння відносно потерпілого ОСОБА_17 двох злочинів, передбачених ч.2 ст. 289 та ч.3 ст. 185 КК України, визнає обвинуваченого ОСОБА_9 невинуватим у скоєнні 12 злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України.
Тобто, судом першої інстанції було прийнято незаконне рішення щодо визнання ОСОБА_9 невинуватим за ч.2 ст. 185 КК України, обвинувачення за якою органами досудового розслідування останньому не висувалося
Зазначені порушення є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду; невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Ч.1 ст. 412 КПК України передбачено, що істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги і вправі вийти за межі апеляційних вимог, тільки якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок суду першої інстанції в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції суд апеляційної інстанції, відповідно до положень ч.2 ст. 415 КПК України, не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

В зв`язку з цим, при новому розгляді суду першої інстанції слід усунути зазначені в даній ухвалі недоліки, врахувати доводи апеляційної скарги прокурора та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Крім того, колегія суддів знаходить за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 , оскільки вирок Білоцерківського міськрайоного суду Київської області від 15 листопада 2017 року, яким залишено без змін запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 підлягає скасуванню, а з матеріалів кримінального провадження підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 415, 419 КПК України колегія суддів;-

у х в а л и л а :
Вирок Білоцерківського міськрайоного суду Київської області від 15 листопада 2017 року щодо ОСОБА_9 , скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити на 60 днів, до 12 травня 2018 року включно.

СУДДІ: /підпис/ ОСОБА_2
/підпис/ ОСОБА_3
/підпис/ ОСОБА_4