Справа № 303/4179/17
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

16.04.2018 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , представника ТОВ «Магнолія Дніпро» адвоката ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 розглянув у відкритому судовому засіданні провадження № 11-сс/777/195/2018 за клопотанням про арешт цілісного майнового комплексу Санаторій «Перлина Карпат», розташованого за адресою: с. Карпати, 43 Мукачівського району Закарпатської області, в якому представник ТОВ «Магнолія Дніпро» адвокат ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду від 26.12.2017.
Між тим, до Мукачівської місцевої прокуратури надійшло звернення депутатів Мукачівської районної ради від 22.06.2017, з якого вбачається, що право власності на даний майновий комплекс набуто вищезгаданими юридичними особами з можливими порушеннями вимог чинного законодавства.
У зв`язку з цим слідчий вдався до вивчення законності правочинів щодо набуття цього права ТОВ «Алчевський карбідний завод», ТОВ «Ведмежа Берлога» і ТОВ «Магнолія Дніпро», постановою від 21.12.2017 визнав майновий комплекс речовим доказом і, з метою «забезпечення його фізичного збереження, уникнення подальшій зміні його власників» та запобігання його подальшому відчуженню просив слідчого суддю в клопотанні накласти на нього арешт.
Ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду від 26.12.2017 клопотання задоволено. Накладення арешту на цілісний майновий комплекс Санаторій «Перлина Карпат», розташований за адресою: с. Карпати, 43 Мукачівського району Закарпатської області шляхом заборони розпорядження ним слідчий суддя вмотивував тим, що вказаний комплекс визнаний речовим доказом і тільки у такий спосіб можна запобігти можливому протиправному впливу на нього.
Представник ТОВ «Магнолія Дніпро» (далі Товариство) в апеляційній скарзі зазначив, що про накладення арешту йому стало відомо 02.03.2018, однак на свій запит від 03.03.2018 повний текст ухвали слідчого судді він отримав тільки 12.03.2018 разом з відмовою в задоволенні заяви про ознайомлення з матеріалами провадження. Вказує, що клопотання було розглянуто слідчим суддею без завчасного повідомлення та участі представника власника майна, арешт накладено без встановлення нібито підробленого офіційного документу, іншого доказу злочину, підстав або підозр вважати предметом або доказом злочину майновий комплекс, на підставі однієї лише думки викладеної у зверненні депутатів Мукачівської районної ради, яка у період з 12.07.2017 часу внесення відомостей у ЄРДР і до 26.12.2017 постановлення оскаржуваної ухвали, підтвердження будь-яким доказом не знайшла. Між тим, жодна фізична або юридична особа з моменту набуття Товариством права власності на майновий комплекс «Санаторій «Перлина Карпат»», його законності не оскаржила. Звертає увагу на те, що протягом більше ніж восьми місяців досудового розслідування у кримінальному провадженні не прийнято жодного процесуального рішення, нікому не оголошено про підозру, не допитано і навіть не повідомлено про кримінальне провадження жодної посадової особи Товариства. Зауважує, що запобігання протиправному впливу на цілісний майновий комплекс, необхідністю якого вмотивував ухвалу слідчий суддя, шляхом накладення арешту на його частку, як у даному випадку, неможливо. Вважає, що оскаржена ухвала стала виключно інструментом впливу на господарську діяльність Товариства з боку зацікавлених осіб. Просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, скасувати її та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого залишити без задоволення.
Апеляційний суд заслухав доповідь судді про зміст ухвали, доводи клопотання і апеляційної скарги, пояснення представника Товариства адвоката ОСОБА_5 на підтримання клопотання і апеляційних вимог, заперечення проти них прокурора, провів судові дебати, перевірив матеріали провадження, обговорив доводи сторін та вважає, що клопотання і апеляційна скарга підлягають до задоволення з таких підстав.
Згідно з ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна. Оскільки майно, про яке йдеться в клопотанні, тимчасово не вилучалось, слідчий суддя був вправі розглянути клопотання без повідомлення представника Товариства.
Відповідно до ч.3 ст. 395 КПК України якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Відомостей, які спростовували б твердження представника Товариства про те, що копію ухвали слідчого судді Товариство одержало 12.03.2018, в матеріалах провадження немає і прокурором не надано. Апеляційна скарга представником Товариства подана в понеділок 19.03.2018, тобто в межах строку апеляційного оскарження, вказаного в ухвалі слідчого судді.
Арештом майна, відповідно до ч.1 ст. 170 КК України, є тимчасове позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном щодо якого існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Тому, згідно з ч.2 цієї статті, арешт майна допускається виключно з метою забезпечення 1) збереження речових доказів, 2) спеціальної конфіскації, 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Необхідність арешту майна в клопотанні вмотивована тим, що воно є речовим доказом, а також метою забезпечення його фізичного збереження та уникнення подальшої зміни його власників.
У такому випадку, згідно з ч.3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи тільки за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідність майна критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України означає, що воно є матеріальним об`єктом, який був знаряддям кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.10 ст. 170 КПК України з метою забезпечення збереження речових доказів може бути арештовано майно навіть за умови, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача.
Злочином, передбаченим ч.1 ст. 366 КК України, є складання, видача службовою особою неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів.
Відповідно до ч.4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обтяження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Необхідність позбавлення власника майна права на розпорядження та користування майном ні в клопотанні ні прокурором у судовому засіданні не вмотивована.
Апеляційний суд приймає до уваги, що досудове розслідування в даному кримінальному провадженні триває з 12.07.2017, тобто понад 9 місяців. За цей час ні підробленого офіційного документа ні фактичних обставин кримінального правопорушення не встановлено.
За таких обставин Апеляційний суд приходить до переконання, що на даний час потреби досудового розслідування не вимагають настільки істотного обмеження прав Товариства, як позбавлення його права користування та розпорядження належною йому часткою майнового комплексу «Санаторій « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».
Керуючись ст.ст. 170, 172, 173, 404, 405, 407 КПК України, Апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
клопотання представника ТОВ «Магнолія Дніпро» - адвоката ОСОБА_5 задовольнити.
Строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду від 26.12.2017, якою накладено арешт на цілісний майновий комплекс «Санаторій «Перлина Карпат»», розташований за адресою: с. Карпати, 43 Мукачівського району Закарпатської області, представнику ТОВ «Магнолія Дніпро» поновити.
Апеляційну скаргу представника ТОВ «Магнолія Дніпро» - адвоката ОСОБА_5 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду від 26.12.2017, якою накладено арешт на цілісний майновий комплекс «Санаторій «Перлина Карпат»», розташований за адресою: с. Карпати, 43 Мукачівського району Закарпатської області, скасувати.
Клопотання слідчого СВ Мукачівського РВП ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 про накладення арешту на цілісний майновий комплекс « ІНФОРМАЦІЯ_1 »», розташований за адресою: АДРЕСА_1 , задовольнити частково.
Накласти арешт на цілісний майновий комплекс « ІНФОРМАЦІЯ_1 »», розташований за адресою: АДРЕСА_1 шляхом заборони його відчуження.
Копії ухвали надіслати прокурору Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , представнику ТОВ «Магнолія Дніпро» - адвокату ОСОБА_5 .
Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню касаційним порядком не підлягає.
Судді: