Провадження №1-кс/760/767/18
Справа №760/298/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 січня 2018 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого детектива відділу внутрішніх розслідувань Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 від 22.12.2017 року про закриття кримінального провадження,
ВСТАНОВИВ:
Скаржник звернувся до слідчого судді зі скаргою на постанову старшого детектива відділу внутрішніх розслідувань Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження від 22.12.2017 року та просив її скасувати.
Скарга мотивована тим, що вказана постанова детектива є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав.
Постановою детектива НАБУ ОСОБА_4 від 22.12.2017 року кримінальне провадження №0001200 від 20. 04. 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 376 КК України закрито у зв`язку з встановленням відсутності в діях працівників НАБУ кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 376 КК України.
Скаржник вважає, що вказана постанова детектива НАБУ про закриття кримінального провадження є передчасною та такою що винесена детективом без з`ясування всіх необхідних та можливих слідчих дій, щодо встановлення фактичних обставин справи та виявлення винних у вчиненні кримінального правопорушення осіб, в зв`язку з чим на думку скаржника, вказана постанова підлягає скасуванню.
Так, постановами детектива ОСОБА_4 кримінальне провадження №0001200 від 20.04.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 376 КК України вже двічі закривалось, проте ухвалами слідчих суддів від 31.07.2017 року та 18.10.2017 року зазначені постанови були скасовані.
Натомість, детектив ОСОБА_4 лише формально виконала вказівки слідчих суддів без з`ясування причин та умов вчинення відповідних дій посадових осіб НАБУ, не проаналізувавши здобуті в ході розслідування обставини.
Детектив НАБУ ОСОБА_4 при закритті кримінального провадження не врахувала обставин при якій була складена та підписана доповідна записка керівника Управління аналітики та обробки інформації НАБУ, яка стала єдиною підставою для реєстрації кримінального провадження №0000478 відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Також, детективом ОСОБА_4 не було з`ясовано та перевірено обставин, викладених у рішенні Вищої ради правосуддя від 09.11.2017 року №3649/15-17, що має істотне значення для встановлення істини у кримінальному провадженні №0001200 та прийняття по ньому законного рішення, а тому вони підлягають ретельній перевірці. Зокрема, слід з`ясувати, які саме заходи вжиті з боку директора НАБУ за результатами розгляду даного подання.
Проте, НАБУ формально розглянуло вказане подання та вже через 4 дні після його надходження повідомило Вищу раду правосуддя про відсутність порушень з боку працівників НАБУ, а отже і відсутність підстав для прийняття їх до відповідальності.
Отже, сукупність зібраних доказів в даному провадженні не є достатньою для прийняття процесуального рішення про його закриття, оскільки залишилися нез`ясованими істотні обставини, що мають значення для встановлення істини.
На думку скаржника, рішення детектива від 22.12.2017 року про закриття кримінального провадження є передчасним, у зв`язку з чим просив скаргу задовольнити.
Детектив ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечувала посилаючись на те, що при закритті кримінального провадження №0001200 від 20.04.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 376 КК України було проведено ряд необхідних слідчих дій, зокрема: допитані свідки, проведено ряд слідчих розшукових дій, та, як наслідок було прийнято постанову про закриття кримінального провадження, у зв`язку із чим просила у задоволенні скарги відмовити.
Вислухавши думку скаржника, детектива, дослідивши матеріали скарги, вважаю необхідним відмовити в задоволенні скарги, виходячи з наступного.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України під час досудового розслідування заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, як рішення про закриття кримінального провадження.
Встановлено, що НАБУ здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження за №0001200, що було внесено до ЄРДР 20.04.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 376 КК України.
22.12.2017 року старшим детективом відділу внутрішнього розслідування Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження №0001200, що було внесено до ЄРДР 20.04.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 376 КК України, у зв`язку зі встановленням відсутності в діях працівників Національного бюро, а саме директора Національного бюро ОСОБА_7 , Першого заступника Директора Національного бюро ОСОБА_8 , Керівника Головного підрозділу детективів Національного бюро ОСОБА_9 , детектива Національного бюро Другого відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 376 КК України.
Скаржник вважає вказану постанову про закриття кримінального провадження протиправною, оскільки на думку скаржника, детективом не було здійснено всіх необхідних слідчих та процесуальних дій в межах розслідування кримінального провадження, в зв`язку з чим скаржник просив слідчого суддю про задоволення скарги, на що слід зазначити наступне.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Отже, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування,яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про його закриття можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, оцінки доказів, які стосуються цього провадження, у сукупності.
Згідно ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
Закриття кримінального провадження відповідно до положень Глави 24 Кримінального процесуального кодексу України від 13.04.2012 № 4651-VI (КПК України) є формою закінчення досудового розслідування, яке здійснюється в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або при наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після проведення всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.
З метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, прийняттю слідчим рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття ним всіх можливих заходів в порядку, передбаченому КПК України, для з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження.
Змістом досудового розслідування є діяльність слідчого, спрямована на збирання, дослідження, оцінку, перевірку і використання доказів, попередження, запобігання та розкриття злочинів, встановлення об`єктивної істини, забезпечення правильного застосування закону, охорону прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб.
Основним засобам збирання доказів, а отже - основним засобом всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, досягнення його завдань, є проведення слідчих дій.
Відповідно до ч. 1-2 та 6 ст. 223 КПК України слідчими (розшуковими) є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для їх проведення є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
Доказуванню у кримінальному провадженні згідно із ч. 1 ст. 91 КПК України підлягають, зокрема, подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Процесуальними джерелами доказів відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України є показання, речові докази, документи та висновки експертів.
Відповідно до матеріалів поданої скарги, а також зважаючи на пояснення учасників процесу, які були надані в судовому засіданні вбачається, що прийняттю оскаржуваного рішення передувало проведення повної та всебічної перевірки обставин, які мають значення для кримінального провадження, а викладені у ньому висновки не є передчасними.
Положеннями ст. 303 КПК України встановлено певний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження.
Відповідно п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України на слідчого суддю покладається функція здійснення контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Основна мета функції судового контролю полягає в захисті прав і законних інтересів учасників кримінального судочинства. Для її досягнення перед судовим контролем постає низка завдань: а) запобігти неправомірним діям і рішенням, що порушують конституційні права і свободи громадян; б) відновлювати права, безпідставно порушені органами досудового розслідування; в) надавати правомірним діям і рішенням особи, що провадить дізнання, слідчого, прокурора юридичної сили, легалізувавши, тим самим, отримані докази тощо.
З огляду на зазначене вище, прихожу до висновку, що в діях старшого детектива відділу внутрішніх розслідувань Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 відсутні порушення вимог чинного законодавства при винесенні постанови про закриття кримінального провадження від 22.12.2017 року, в зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення скарги.
Згідно з вимогами ч.2 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Крім того, згідно п.2 ч.5 ст. 110 КПК України мотивувальна частина постанови про закриття кримінального провадження повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви такого рішення, їх обґрунтування з посиланням на положення цього Кодексу. Таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ньому має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту прав та відповіді на усі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Ці положення кримінального процесуального закону при прийнятті процесуального рішення про закриття кримінального провадження детективом порушені не були, а його висновки відповідають фактичним обставинам встановленим під час досудового розслідування та належним чином мотивованими, про що викладено у постанові про закриття кримінального провадження від 22.12.2017 року.
Також слід зазначити, що слідчий суддя скасовуючи постанову старшого детектива відділу внутрішніх розслідувань Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 від 18.10.2017 року про закриття кримінального провадження №0001200 від 20.04.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 376 КК України, в ухвалі від 17.11.2017 року зазначила, що при закритті зазначеного провадження детективом не було виконано необхідні слідчі дії, зокрема: не встановлено 3-х осіб НАБУ та САП, які разом з детективом ОСОБА_10 прибули 04.11.2016 року до службового кабінету ОСОБА_5 ; не допитано працівника НАБУ ОСОБА_12 , який склав доповідну записку №06/34732-02-КП від 09.12.2016 року; не встановлено ким складено додатки до доповідної записки; не встановлено ким та на підставі чого були складені довідки з інформацією, яка на думку потерпілого не відповідає дійсності.
При дослідженні матеріалів скарги та наданих в судовому засіданні додаткових матеріалів детективом ОСОБА_4 , а також її пояснень, встановлено, що при прийнятті постанови про закриття кримінального провадження від 22.12.2017 року, старшим детективом відділу внутрішніх розслідувань Управління внутрішнього контролю НАБ України ОСОБА_4 було виконано слідчі дії, зазначені в ухвалі слідчого судді від 17.11.2017 року.
Обставини, на які посилався скаржник, не можуть бути підставою для скасування постанови про закриття кримінального провадження від 22.12.2017 року.
Отже, оскаржувана постанова детектива містить юридичний аналіз викладених у заяві доводів та обґрунтування мотивів прийняття процесуального рішення з посиланням на фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких детектив, встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Керуючись ст.ст. 9, 40, 110, 284, 303-307, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В:
У задоволенні скарги відмовити.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня отримання копії судового рішення особою, яка її оскаржує, безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва.

Слідчий суддя: ОСОБА_1