АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа №11-кп/796/605/2018 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 3 ст. 185 КК України Суддя - доповідач ОСОБА_2

Ухвала
Іменем України

19 квітня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження №0010532 за апеляційною скаргою прокурора Київської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 22 грудня 2017 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 ,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_9 ,

В с т а н о в и л а :

Ухвалою підготовчого судового засідання Голосіївського районного суду м. Києва від 22 грудня 2017 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0010532 щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, повернуто прокурору Київської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 у зв`язку з невідповідністю обвинувального акту вимогам КПК України.
Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ч. 3 ст. 185 КК України передбачає незаконне проникнення до приміщення, проте з тексту обвинувального акту не зрозуміло, яким же чином обвинувачений проник до приміщення, враховуючи, що він відчинив вхідні двері та зайшов у середину.

Також суд вказує на те, що в обвинувальному акті вартість викраденого, відповідно до акта оцінено на суму 125 грн., проте кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України настає лише у разі, коли сума викраденого становить більше 160 грн.

Таким чином суд прийшов до висновку про відсутність в обвинувальному акті викладу фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими відповідно до пред`явленого обвинувачення, яке в свою чергу, є й неконкретним.

На вказану ухвалу суду першої інстанції прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 22 грудня 2017 року у кримінальному провадженні №0010532 щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 відповідає нормам ст. 291 КПК України, а зазначена сума викраденого в обвинувальному акті є технічною помилкою та становить більше ніж 160 гривень.

Прокурор стверджує, що повернення обвинувального акту з вищевказаних підстав протирічить положенням чинного КПК України, а саме вимогам ст. 314 КПК України, адже на даній стадії суд не наділений повноваженнями оцінки обставин, викладених в обвинувальному акті.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, думку обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до глави 24 КПК України однією із форм закінчення досудового розслідування є звернення прокурора до суду з обвинувальним актом. Імперативно встановлені вимоги до відомостей, які обвинувальний акт повинен містити, передбачені п.п. 1-9 ч. 2 ст. 291 цього Кодексу, серед яких в п. 5 виокремлено необхідність наявності в ньому таких складових: 1) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими; 2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність та 3) формулювання обвинувачення.
У разі встановлення невідповідності обвинувального акта цим вимогам суд у підготовчому судовому засіданні відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України повертає його прокурору.
В обвинувальному акті викладаються фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, проте, відносно формулювання обвинувачення немає будь яких застережень чи вимог.
Оскільки відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, в обвинувальному акті викладаються фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, то відповідно формулювання обвинувачення викладається у такому виді, як це вважає необхідним прокурор.
З обвинувального акта щодо ОСОБА_7 , який надійшов для розгляду до Голосіївського районного суду м. Києва, вбачається, що вимоги закону щодо викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правової кваліфікації з посиланням на положення законі і статті та формулювання обвинувачення дотримано, а тому висновки суду першої інстанції про зворотнє є безпідставними.
Вказуючи в ухвалі суду висновок про неконкретність викладу фактичних обставин та неконкретність обвинувачення, висунутого ОСОБА_7 , зокрема, незрозумілість обставин щодо того яким же чином обвинувачений проник до приміщення, враховуючи те, що він відчинив вхідні двері та зайшов у середину, а також, вказуючи на вартість викладеного, яка не є достатньою для складу правопорушення за ст. 185 КК України, суд першої інстанції вдався до оцінки фактичних обставин та вийшов за межі повноважень, наданих суду у підготовчому судовому засіданні ч. 3 ст. 314 КПК України, на що обґрунтовано вказує в апеляційній скарзі прокурор.
Колегія суддів, погоджуючись з доводами апеляційної скарги прокурора про порушення судом вимог ст. 314 КПК України, зазначає, що у підготовчому судовому засіданні суд першої інстанції відповідно до п. 3 ч. 3 вказаної статті мав право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідав вимогам ст. 291 КПК України, але у даному провадженні обвинувальний акт відповідає вимогам кримінального процесуального закону, тому підстав для повернення обвинувального акту прокурору не було.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, про відсутність, передбачених ст. 291 КПК України підстав для повернення обвинувального акту, які наведені в ухвалі суду першої інстанції, а тому доводи апеляційної скарги прокурора щодо безпідставності повернення обвинувального акта судом першої інстанції є обґрунтованими і підлягають задоволенню, а ухвала Голосіївського районного суду м. Києва від 22 грудня 2017 року про повернення прокурору обвинувального акта відносно ОСОБА_7 , як така, що постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону, - скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції.
Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 - задовольнити.
Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 22 грудня 2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0010532 щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, повернуто Київської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 у зв`язку з невідповідністю обвинувального акту вимогам КПК України скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4