АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000945 за апеляційною скаргою заступника прокурора м. Києва ОСОБА_5 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 24 березня 2017 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, українця, громадянина України, з середньою технічною освітою, який не працює, не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.186 КК України,-

за участю:
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 24 березня 2017 року ОСОБА_6 визнаний винуватим та засуджений за ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з визначенням іспитового строку тривалістю в 1 (один) рік. Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації (кримінально-виконавчої інспекції), не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу з питань пробації (кримінально-виконавчої

Справа № 11-кп/796/1207/2017
Категорія: ч.2 ст.15, ч.1 ст.186 КПК України

Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_8
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1
інспекції), повідомляти уповноважений орган з питань пробації (кримінально-виконавчої інспекції) про зміну місця проживання, роботи.
Вирішено питання про речові докази по справі.
Як встановлено судом першої інстанції, 01.02.2017 року, приблизно о 14 год. 15 хв., ОСОБА_6 , перебував у супермаркеті «АТБ», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Г. Дніпра, 40, і під час знаходження у торгівельному залі даного супермаркету у нього виник злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, реалізуючи який, шляхом вільного доступу, умисно, з корисливих мотивів, задля власного збагачення, впевнившись в тому, що за його злочинними діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, ОСОБА_6 взяв з полиці стелажу коньяк 0,5 л., Hennessy VS вартістю 465 грн. 72 коп., цукерки АВК Королівський вартістю 14 грн. 04 коп, батончик Mars Snickers вартістю 22 грн. 83 коп. та цукерки Ferrero Rocheвартістю 101 грн. 42 коп., які належать ТОВ «АТБ- маркет» і, тримаючи в руках вищевказаний товар, направився до виходу з магазину «АТБ».
Виконавши всі дії, які ОСОБА_6 вважав необхідними для доведення свого умислу до кінця, останній, з викраденим товаром, вибіг з магазину «АТБ», однак кримінальне правопорушення йому не вдалося закінчити з причин, що не залежали від його волі, оскільки він був затриманий працівниками охорони ТОВ «АТБ-маркет».
Унаслідок вчинення кримінального правопорушення, у разі доведення його до кінця, ОСОБА_6 міг спричинити ТОВ «АТБ- маркет» майнову шкоду на загальну суму 604 грн. 01 коп.
Не погодившись з вироком суду, заступник прокурора м. Києва ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення і правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого, просить скасувати вирок в частині визначення обов`язків, покладених на ОСОБА_6 на підставі ст. 76 КК України, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.
Просить ухвалити новий вирок , яким ОСОБА_6 за ст. 15, ч.1 ст. 186 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з визначенням іспитового строку тривалістю в 1 (один) рік. Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації ; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
В обгрунтування апеляційної скарги заступник прокурора м. Києва, посилаючись на положення п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України, вказує, що в даному випадку районний суд невірно застосував ст. 76 КК України, яка підлягала застосуванню в редакції чинній на момент вчинення кримінального правопорушення, відповідно до прийнятого 05.02.2015 Верховною Радою України ЗаконуУкраїни «Про пробацію» (№ 160-VIII), який набув чинності 27.02.2015 та згідно прикінцевих положень цього Закону введений в дію через шість місяців з дня набрання ним чинності.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, доводи обвинуваченого, який не заперечував проти поданої апеляційної скарги, провівши судові дебати та надавши обвинувачуваному останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора такою, що підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Розглянувши кримінальне провадження, суд першої інстанції визнав ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України закінченого замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення, при встановлених обставинах, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені доказами, дослідженими судом в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України. Як встановлено колегією суддів, при вирішенні питання про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд першої інстанції повністю дотримався вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним, за згодою всіх учасників провадження, дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового розгляду зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Фактичні обставини кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_6 , встановлені судом дані про його ступінь тяжкості та про особу обвинуваченого, наявність обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання, як і висновки суду щодо виду та розміру призначеного покарання за новий злочин, в апеляції прокурора під сумнів не ставляться і його доводи стосуються виключно неправильного застосування судом закону про кримінальну відповідальність при покладенні на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст. 76 КК України .
Так, призначивши ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 186 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік та на підставі ст. 75 КК України звільнивши його від відбування цього покарання з випробуванням, з визначенням іспитового строку тривалістю в 1 (один) рік, суд, пославшись на ст. 76 КК України, зобов`язав ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації (кримінально-виконавчої інспекції), не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу з питань пробації (кримінально-виконавчої інспекції), повідомляти уповноважений орган з питань пробації (кримінально-виконавчої інспекції) про зміну місця проживання, роботи.
В той же час, відповідно до положень ч. 2 ст. 76 КК України, у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд на осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, може додатково покласти такий обов`язок, як не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
З огляду на викладене, покладення на ОСОБА_6 обов`язку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу з питань пробації (кримінально-виконавчої інспекції), не ґрунтується на законі, а тому апеляційна скарга прокурора з цього приводу підлягає задоволенню.
Згідно зі ст. 409 КПК України, підставою для зміни вироку при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність.
Таким чином, в даному випадку, відповідно до вимог ст. 409 КПК України, неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність є підставою не для скасування вироку суду першої інстанції в частині застосування ст. 76 КК України і постановлення в цій частині нового вироку судом апеляційної інстанції, як про те просить прокурор, а для зміни вироку, оскільки це не тягне за собою погіршення становища обвинуваченого.
Виходячи з викладеного, вирок щодо ОСОБА_6 слід змінити в частині покладення на нього обов`язків, передбачених ч.1 та п.2 ч.2 ст. 76 КК України, поклавши на нього такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
На підставі викладеного та керуючись ст.404, 405, 407,409 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу заступника прокурора м. Києва ОСОБА_5 задовольнити частково.
Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 24 березня 2017 року щодо ОСОБА_6 змінити в частині покладення на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України .
Покласти на ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч.1 та п.2 ч.2 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
В іншій частині вирок Оболонського районного суду м. Києва від 24 березня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3