АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1864/17 Справа № 201/7219/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0001264 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 серпня 2017 року щодо
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровськ, громадянин України, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий 11 серпня 2016 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 3 роки з покладанням обов`язків,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі із доповненнями до неї обвинувачений ОСОБА_9 просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання, призначивши йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що в основу вироку було покладено його неправдиві показання, які його змусив надати слідчий, а саме те, що потерпіла дала йому 4 000 доларів США, але ОСОБА_7 надала йому лише 1 000 гривень, які він повернув у той же день - 30 березня 2017 року.
Посилається на те, що судом не було виконано положення ч. 5 ст. 72 КК України та не зараховано попередній строк перебування під вартою за вказаним кримінальним провадженням до набрання вироком законної сили.
Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 серпня 2017 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання до призначеного цим вироком покарання невідбутої частини покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 серпня 2016 року, та остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяці, стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_7 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 107 904 гривні.
За обставин, викладених у вироку, ОСОБА_10 30 березня 2017 року, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , в мережі інтернет в одній із соціальних мереж побачив оголошення про інформацію щодо розшуку автомобіля марки Toyota Rav, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належав потерпілій ОСОБА_7 , де у ОСОБА_10 виник умисел направлений на шахрайство, вчинене повторно, для чого зі свого мобільного телефону НОМЕР_2 зателефонував потерпілій, та маючи намір, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману, вигадав для потерпілої інформацію про те, що він достовірно знає, де знаходиться її викрадений автомобіль, в обмін за цю інформацію запропонував потерпілій передати йому грошові кошти у розмірі 4 000 доларів США, що на момент вчинення злочину згідно офіційного курсу Національного банку України по курсу долара 26 гривень 97 копійок становить 107 904 гривні, на що остання, не підозрюючи що ОСОБА_10 її обманює, погодилася на дану пропозицію.

Далі 31 березня 2017 року приблизно о 06 годині 50 хвилин ОСОБА_10 , перебуваючи за адресою: м. Дніпро, узвіз Козацький, буд. 39, взяв вищезазначену суму грошових коштах у потерпілої ОСОБА_7 , після чого ОСОБА_10 , пообіцявши привезти автомобіль потерпілій взамін даних грошових коштів, з місця скоєння злочину зник та в подальшому розпорядився грошовими коштами на власний розсуд.

Кримінальне провадження розглянуто в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу із доповненнями до неї, прокурора та потерпілу, які просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
Згідно з частиною 3 статті 349 КПК України суд вправі, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Основною умовою застосування такого судового розгляду є повне визнання всіма учасниками судового провадження як події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у його вчиненні за обставин, викладених в обвинувальному акті, так і виду та розміру завданої шкоди, що згідно з ч. 1 ст. 91 КПК України входить до предмету доказування у кримінальному провадженні.

Суд зобов`язаний з`ясувати, чи правильно сторони розуміють зміст усіх зазначених обставин, переконатися, що визнання їх є добровільним, та роз`яснити сторонам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Як вбачається з вироку суду та журналу судового засідання від 22 серпня 2017 року, обвинувачений ОСОБА_10 у судовому засіданні вину у скоєнні злочину визнав повністю, у зв`язку з чим, враховуючи думку учасників процесу, суд прийняв рішення щодо проведення судового розгляду у скороченому порядку, без дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються (а. к. п. 47-48, 75 т. 1).

Також суд належним чином роз`яснив сторонам, що вони будуть позбавлені права оскаржити в апеляційному порядку обставини, які ніким не оспорюються, та з`ясував, що усі учасники судового процесу правильно розуміють зміст цих обставин, переконався у добровільності їх позиції, що підтверджується аудіозаписом технічної фіксації вказаного судового засідання.

Отже, доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_10 в тому, що його примусили працівники правоохоронних органів визнати вину у інкримінованому йому злочині не заслуговують на увагу, оскільки в судовому засіданні обвинувачений вину визнавав повністю, погодився на розгляд кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст.349 КПК України та не заявляв клопотань щодо застосування до нього недозволених методів досудового розслідування та дослідження доказів, а тому відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК України апеляційний суд позбавлений можливості досліджувати повторно обставини, встановлені під час кримінального провадження, та докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, оскільки про дослідження таких доказів учасники судового розгляду не заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції, про зазначені докази було відомо до ухвалення судового рішення, судом першої інстанції правомірно було прийнято рішення щодо проведення судового розгляду у скороченому порядку за нормами ч. 3 ст. 349 КПК України, без дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
За таких обставин місцевий суд дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_10 у інкримінованому йому злочині, передбаченому ч. 2 ст.190 КК України.
Що стосується обґрунтованості призначеного обвинуваченому ОСОБА_10 покарання, то колегія суддів вважає, що воно призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України, з належним врахуванням ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості; обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання, даних про його особу, який на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше неодноразово судимий за аналогічні злочини проти власності, однак на шлях виправлення не став та вчинив новий злочин під час іспитового строку, що дає підстави колегії суддів вважати обґрунтованим призначення судом першої інстанції покарання за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі та на підставі ст. 71 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяці, як такому, що на шлях виправлення не став.
Враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який вчинив умисний злочин у період звільнення від відбуття покарання, суд дійшов обґрунтованого висновку щодо неможливості застосувати до ОСОБА_10 ст. 75 КК України, оскільки виправлення останнього можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Тому обвинуваченому ОСОБА_10 обґрунтовано призначено покарання, що відповідає вимогам розумності та справедливості, з чим погоджується колегія суддів.
Відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України обвинуваченому ОСОБА_10 зараховано в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі до 20 червня 2017 року включно, тобто до набрання чинності Закону № 2046-VIII від 18 травня 2017 року, у зв`язку з чим вимоги ч. 5 ст. 72 КК України судом першої інстанції дотримані. Питання щодо зарахування інших періодів може бути вирішене в порядку виконання вироку.
Інших даних для зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання матеріали провадження не містять.

Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах кримінального провадження не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 серпня 2017 року залишити без задоволення.
Вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 серпня 2017 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, яким перебуває під вартою з моменту отримання копії судового рішення.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4