Провадження № 1-кп/756/952/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
«26»жовтня 2017 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі : ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

за участю захисника: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Оболонського районного суду м. Києва кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з повною загально-середньою освітою, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого:

25.04.2016 року Оболонським районним судом м.Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України, від відбування искарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки, який обвинувачується,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч. 2 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , 06.09.2017 року приблизно о 17 годині 15 хвилин, перебував у салоні автобусу маршруту «102» за адресою: м. Київ, вул. Малиновського, 1, де також перебувала ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Так, ОСОБА_5 помітив, що ОСОБА_6 поклала свій мобільний телефон «Nomi і 504» у чохлі рожевого кольору до правої кишені кардигану, в той же час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , перебуваючи в салоні автобусу маршруту «102» за адресою: м. Київ. вул. Малиновського, 1, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, скориставшись неуважністю потерпілої, таємно, повторно, умисно, шляхом вільного доступу витягнув із кишені ОСОБА_6 мобільний телефон «Nomi і 504», вартістю 2 228 гривень 00 копійок, на мобільному рахунку якого знаходилися грошові кошти в сумі 20 гривень, із захисним чохлом рожевого кольору вартістю 150 гривень 00 копійок. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_5 сховав викрадений мобільний телефон собі за спину.

Виконавши всі дії, які ОСОБА_5 вважав необхідними для таємного викрадення чужого майна, кримінальне правопорушення йому не вдалось закінчити з причин, що не залежали від його волі, так як він був зупинений іншими пасажирами.

Внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у разі доведення його до кінця, ОСОБА_5 міг би спричинити ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну сумі 2398 гривень 00 копійок.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні вину у скоєнні злочину визнав повністю та підтвердив обставини, вчиненого ним злочину, що викладені у вироку вище. Зокрема, ОСОБА_5 пояснив суду, що 06.09.2017 року приблизно о 17 годині 15 хвилин, він перебував у салоні автобусу маршруту «102» за адресою: м. Київ, вул. Малиновського, 1, де витягнув із кишені ОСОБА_6 мобільний телефон, але був затриманий іншими пасажирами.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно доказів, щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності його позиції немає; останньому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що вина обвинуваченого доказана, його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.15 ст. 185 ч. 2 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка),вчинене повторно але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі

При визначенні виду та міри покарання ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відносяться до злочинів середньої тяжкості, а також відомості які характеризують його особу: раніше судимий, не одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, характеризується за місцем мешкання позитивно.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 суд вважає щире каяття, наявність на утриманні неповнолітньої дитини.

Обставин які обтяжують покарання ОСОБА_5 суд не вбачає.

Враховуючи обставини справи, дані про особу ОСОБА_5 ступень тяжкості злочину, а також, те, що він скоїв злочин у випробувальний період, суд приходить до висновку, що його виправлення можливо лише у разі з призначення покарання у вигляді позбавлення волі, що підстави для застосування ст.ст.69,75 КК України відсутні.
Відповідно до ст.71 КК України до покарання призначеного обвинуваченому ОСОБА_5 за цим вироком слід частково приєднати не відбуте ним покарання за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 25.04.2016 року.

Разом з цим, в судовому засіданні захисник ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про застосування щодо ОСОБА_5 амністії, оскільки він хворіє на ВІЛ-інфекцію.
ОСОБА_5 також просив суд звільнивши його від відбування покарання, оскільки він хворіє на ВІЛ - інфекцію, має на утриманні неповнолітню дитину.
Відповідно до п.«г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнанні винними у вчинені умисного злочину, що не є тяжким або особливо тяжким злочином відповідно до статті 12 КК України, які є хворими на СНІД (3,4 клінічної стадії).
Відповідно до п. «в» ст.9 ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році»амністія не застосовується до осіб, які звільнені судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення іспитового строку вчинили знову умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.

Згідно ст.12 КК України злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України є злочином середньої тяжкості.
Згідно довідки від 29.09.2017 року №061/108-2078 Київської міської клінічної лікарні №5 ОСОБА_5 перебуває на диспансерному обліку з 31. 03.2010 року з діагнозом ВІЛ-інфекція 4 клінічна стадія.

Обмежень щодо застосування відносно ОСОБА_5 амністії, передбачених ст. 4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст.8 Закону України Про амністію у 2016 році, судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.
За таких обставин суд вважає, що на ОСОБА_5 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», тому його слід звільнити від відбування призначеного судом покарання.
Судові витрати відсутні. Цивільний позов не заявлено.

Речові докази суду не надались.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, призначивши йому за цим Законом покарання у вигляді двох років позбавлення волі.

Відповідно до ст.71 КК України до покарання призначеного ОСОБА_5 за цим вироком частково у вигляді шести місяців позбавлення волі приєднати не відбуте ним покарання за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 25.04.2016 року остаточно призначивши покарання у вигляді двох років шести місяців позбавлення волі.
На підставі п.«Г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання.
Запобіжний захід обраний ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою скасувати,звільнити його з під варти в залі суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а засудженим - з моменту отримання його копії.

Головуючий ОСОБА_1