Справа № 700/272/16-к
Провадження № 1-кп/700/9/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 вересня 2017 р. Лисянський районний суд Черкаської області

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10

представника потерпілого ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Лисянка справу про обвинувачення:

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Лисянка Черкаської області та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, працюючого пожежником ДСНС, частина №17 м.Київ, розлученого, на утриманні маючого одну неповнолітню дитину 2006 року народження, раніше не судимого, обвинуваченого за ч. 1 ст. 125 КК України,

встановив:
28 жовтня 2015 року, близько 16 год. 00 хв., на території домоволодіння ОСОБА_13 , що знаходиться в АДРЕСА_2 ОСОБА_12 на грунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході сварки, умисно застосував в обличчя ОСОБА_13 газовий балончик «Перець-1б» (засіб сльозоточивої та дратівливої дії), внаслідок чого потерпілий отримав тілесні ушкодження у вигляді опіку оболонки обох очей, який виник від дії хімічної речовини та які згідно висновку експерта №388 від 23.12.2015 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 свою вину в скоєнні злочину не визнав і пояснив, що дійсно балончиком бризкав, але виключно після того, як у нього силоміць забрали дитину та почали наносити йому удари.

Не зважаючи на не визнання вини самим обвинуваченим, винність його в скоєнні злочину доведена:

Показаннями потерпілого ОСОБА_13 , даними на досудовому слідстві та перевіреними в судовому засіданні, який пояснив, що обвинувачений є його колишнім зятем та батьком його внучки ОСОБА_14 . 25 жовтня 2015 року донька привезла до нього онуку на канікули. Внучка була у нього три дні та 28 жовтня приїхав до нього додому ОСОБА_15 забрати ОСОБА_14 . Дитина в цей час була на вулиці. ОСОБА_15 підійшов до нього і сказав, що забирає дитину з собою. Він запитав куди той забирає дитину та запропонував зателефонувати матері дитини, щоб повідомити куди він забирає дитину. Після чого взяв дитину за руку. В цей час ОСОБА_15 дістав з кармана газовий балончик та бризнув йому в очі. Він вхопив дитину та заніс її до літньої кухні, а ОСОБА_16 далі бризкав з газового балончика. Він почав захищатися, оскільки поряд була лопата він вхопив її. ОСОБА_16 бризкав йому в очі та побіг на вулицю. Він вибіг за ним до вугла хати та побачив газовий балончик який ОСОБА_16 загубив. Забрав балончик та положив його в гараж. Проскура поїхав машиною. Сварки в ході розмови не було. Він не очікував такого. Він ОСОБА_16 не наносив ніяких ушкоджень, оскільки не міг підійти до нього. Домовленостей якихось щодо спілкування з дитиною не було. Машину не бив, на дорогу не виходив. Дитину завів до літньої кухні, щоб газ не попав на дитину. Конфлікт тривав приблизно 6-8 хв. Просить суд засудити ОСОБА_12 , задоволити цивільний позов та стягнути з ОСОБА_12 моральну шкоду в розмірі 10000 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 1500 грн. та 2500 грн. та покласти на ОСОБА_17 витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600 грн.

Показаннями свідка ОСОБА_18 , який в судовому засіданні пояснив, що живе поруч з ОСОБА_13 . Влітку побачив, що ОСОБА_19 забіг в кормокухню і ОСОБА_12 був з балончиком і бризкав на ОСОБА_13 .. ОСОБА_13 закривав обличчя, а ОСОБА_16 бризкав на нього з газового балончика. ОСОБА_13 тікав до кормокухні. Дитину він не бачив. Криків або лайки з двору він не чув. Через деякий час він прийшов до сусіда в нього було все лице червоне. Він порадив промити обличчя водою. Лопати, палиці він не бачив. Балончик бачив тільки в руках ОСОБА_12 .

Показами експерта ОСОБА_20 який в судовому засіданні пояснив, що 23.12.2015 року видав висновок №388. Висновок давався на підставі звернення ОСОБА_13 . Він дивився на особу, та оглядав його. Було виявлено опік обох очей, який міг бути від хімічних речовин. Потім він отримав також постанову слідчого Лисянського РВ УМВС про призначення судово-медичної експертизи.

Показами свідка ОСОБА_21 , який в судовому засіданні пояснив, що в даному кримінальному провадженні призначалася експертиза. Він отримував матеріали висновку експерта, який передавав слідчому ОСОБА_22 . На той момент кримінальне провадження знаходилось в провадженні слідчого. Якщо вони привозять постанову то ніде не розписуються. Експертизу призначав ОСОБА_22 .

Показами свідка ОСОБА_22 , який в судовому засіданні пояснив, що є старшим слідчим Лисянського відділу поліції та вів досудове слідство у кримінальному провадження за обвинуваченням ОСОБА_12 . По справі призначалася судово-медична експертиза. Постанова про призначення експертизи завозив особисто постанову і супровідний лист. Ніде не розписувався, оскільки розписуються тільки про отримання експертизи. Висновок експерта отримував начальник СВ ОСОБА_21 та передав йому. Після чого експертизу було долучено до кримінального провадження.

Даними протоколу прийняття заяви ОСОБА_13 про вчинення кримінального правопорушення від 05.11.2015 року ( т.1 а.с. 9);

Даними протоколу огляду предмету від 21.03.2016 року - газового балончика (т.1 а.с. 59);

Даними висновку експерта №388 від 23.12.2015 року, відповідно до якого у ОСОБА_13 мають місце тілесні ушкодження у вигляді опіку оболонок обох очей, який виник від дії хімічної речовини та які згідно висновку експерта №388 від 23.12.2015 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.(т.1 а.с.33).

Щодо ствердження захисту про неналежність та недопустимість письмових доказів по справі, а саме висновку судово-медичного експерта №388 від 23.12.2015 року, то суд зазначає наступне: відповідно до ст.. 242 КПК України експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.
З пояснень експерта ОСОБА_20 , слідчих Лисянського віділення поліції в судовому засіданні вбачається, що слідчим ОСОБА_22 було винесено постанову про призначення судово-медичної експертизи. Як пояснив сам потерпілий він дійсно був на огляді експерта і експерт видав висновок про наявність у нього тілесних ушкоджень. Потерпілий також пояснив, що він сам приїздив до експерта, постанови слідчого про призначення експертизи він не возив, в той же час він же звернувся до поліції і була зареєстрована кримінальна справа. Експерт ОСОБА_20 пояснив, що дійсно оглядав потерпілого за його зверненням, а потім отримав також постанову слідчого Лисянського РВ УМВС про призначення судово-медичної експертизи. Суд вважає, що даний доказ є допустимим та належним оскільки в ньому відображені фактичні дані встановлені експертом і добуті законним шляхом. Твердження захисту щодо неправильності реєстрації офіційних паперів у журналах експерта, то дані відхилення не впливають на суть встановлених фактів і висновок експерта, а тому з цієї причини визнати висновок експертизи №388 від 23.12.2015 року не належними та не допустимими немає підстав.

Дії обвинуваченого ОСОБА_12 необхідно кваліфікувати за ч.1 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

Обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винну та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання є те що кримінальне правопорушення було вчинене внаслідок неправомірної поведінки самого потерпілого, до кримінальної відповідальності ОСОБА_12 притягується вперше, на утриманні має неповнолітню дитину.

Крім того, рішенням Лисянського районного суду від 04.04.2016 року по факту відшкодування матеріальної шкоди завданої пошкодженням транспортного засобу позов ОСОБА_23 до ОСОБА_13 про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної пошкодженням транспортного засобу було задоволено повністю та стягнуто з ОСОБА_13 на користь ОСОБА_23 на відшкодування матеріальної шкоди, 5756 грн. 00 коп., 576 грн. сплаченого судового збору, 1500 грн. витрат на правову допомогу, а всього 7832 (Сім тисяч вісімсот тридцять два) грн. 00 коп. В судовому засіданні був доведений конфлікт між ОСОБА_23 та ОСОБА_13 . Рішення суду не оскаржувалось та на даний час не скасоване.
Слід зазначити, що при розгляді цивільної справи відповідач по справі: ОСОБА_24 в судовому засіданні пояснив, що дійсно 28 жовтня 2015 року між ним та його колишнім зятем ОСОБА_12 виник конфлікт, оскільки ОСОБА_12 хотів без дозволу матері взяти свою доньку, та безпричинно бризнув йому і дитині в обличчя газовим балончиком спричинивши тілесних ушкоджень. Він взявши лопату вигнав його з двору, а за ворота не вибігав і машину не бив. Докази подані позивачем є недійсними, а скло машини він розбив в іншому місці.
Суд до пояснень ОСОБА_13 ставиться критично, оскільки пояснення не узгоджується з матеріалами цивільної справи та даного кримінального провадження.

Згідно рішення Святошинського районного суду м.Києва від 13.11.2014 року позов ОСОБА_12 до ОСОБА_25 , третя особа служба у справах дітей Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною задоволено. Визначено способи участі ОСОБА_12 у спілкуванні та вихованні з малолітньою донькою ОСОБА_26 з 10.00 год. суботи до 18.00 год. неділі, з понеділка по п`ятницю з 14.00 год. до 18.00 год. згідно з графіком роботи батька. Зобов`язано ОСОБА_25 не чинити перешкод ОСОБА_12 у вихованні та спілкуванні з донькою.
ОСОБА_12 правомірно мав намір 25.10.2015 року поспілкуватись з дитиною, а ОСОБА_13 неправомірно перешкоджав спілкуванню батька з дитиною.

Беручи до уваги наведені обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного ОСОБА_12 , який за місцем проживання характеризується позитивно, до кримінальної відповідальності притягується вперше, на утриманні має одну неповнолітню дитину, з огляду на те, що кримінальне правопорушення було вчинене внаслідок неправомірної поведінки самого потерпілого, суд приходить до висновку про призначення ОСОБА_12 покарання у виді штрафу.

Потерпілим по справі заявлено цивільний позов, згідно якого ОСОБА_13 просить стягнути з ОСОБА_12 моральну шкоду в сумі 10000 грн. та 4000 грн. судових витрат понесених за юридичні послуги адвоката.

У судовому засіданні потерпілий та його захисник підтримали цивільний позов повністю.
Дослідивши та оцінивши матеріали цивільного позову, та доданих до нього документів, суд приходить до наступного.
Згідно зі ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
ОСОБА_13 звернувся до суду з цивільним позовом до ОСОБА_12 про стягнення моральної шкоди та витрат понесених на правову допомогу.
Ухвалою Лисянського районного суду від 16.05.2017 року цивільний позов потерпілого ОСОБА_13 до ОСОБА_12 про стягнення моральної шкоди - залишити без руху, надавши строк для усунення недоліків до 19 травня 2017 року.
З урахуванням того, що станом на 19 травня 2017 року недоліки позивачем усунуті не були та судовий збір не сплачено, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні цивільного позову.
Витрати на правову допомогу в розмірі 4000 грн. понесені потерпілим необхідно стягнути з ОСОБА_12 .
ОСОБА_12 підпадає під дію Закону України «Про амністію у 2016 році» , однак в судовому засіданні не дав згоди для застосування Закону щодо нього.
Речові докази, а саме: газовий балончик, який знаходиться в камері зберігання речових доказів Лисянського відділення поліції Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області необхідно знищити.

Судові витрати по справі відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.370, 374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:
Визнати винним ОСОБА_12 в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 850 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень).

Стягнути з ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_13 витрати на правову допомогу в розмірі 4000 грн. (чотири тисячі гривень) .

В задоволенні цивільного позову відмовити.

Речові докази, а саме газовий балончик, який знаходиться в камері зберігання речових доказів Лисянського відділення поліції Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області - знищити.
Вирок може бути оскаржений сторонами протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуюча -