Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2018 року
м. Київ

Провадження № 51-4958ск18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу заступника прокурора Одеської області ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 19 грудня 2017 року стосовно

ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и в:
статтею 427 КПК визначено вимоги, яким повинна відповідати касаційна скарга.
Перевіривши касаційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що прокурором

не дотримано положень п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК, оскільки не наведено правового обґрунтування заявлених вимог щодо необхідності скасування ухвали апеляційного суду і призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції з підстав, передбачених пунктами 1-3 ч. 1 ст. 438 цього Кодексу.
Формально посилаючись на істотне порушення апеляційним судом вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного ОСОБА_5 покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості, прокурор у касаційній скарзі не наводить обґрунтування незаконності ухвали цього суду та не зазначає, у чому конкретно полягають ці порушення; яким чином вони перешкодили чи могли перешкодити апеляційному суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, відповідно до положень статей 370, 404, ч. 1 ст. 412, статей, 413, 414, 419 КПК, а також статей 50, 65, 66, 75 КК у їх взаємозв`язку. Натомість прокурор вказує на неповноту судового розгляду (ст. 410 КПК), що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перегляду судом касаційної інстанції, а також підставою для скасування ухвали апеляційного суду.
У касаційній скарзі прокурор не зазначає безумовних підстав, передбачених ч. 2

ст. 412 КПК, для скасування ухвали апеляційного суду; не вказує, які клопотання сторони обвинувачення безпідставно не задовольнив апеляційний суд усупереч вимогам ч. 3 ст. 404 КПК та які конкретно доводи апеляційної скарги у порушення

ст. 419 цього Кодексу не дослідив, не перевірив і не оцінив, внаслідок чого визнав їх необґрунтованими.
Також касаційна скарга прокурора не містить вказівки на те, у чому конкретно полягає явна несправедливість покарання, призначеного засудженому за ч. 2 ст. 186 КК у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, і чому таке покарання є недостатнім для кари й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів із огляду на його вид чи розмір відповідно до ст. 414 КПК. Фактично прокурор у касаційній скарзі

не погоджується із застосованим до покарання, призначеного ОСОБА_5 місцевим судом положень ст. 75 КК, які регулюють питання звільнення від покарання та його відбування, при цьому не оскаржує рішення суду першої інстанції та не наводить доводів щодо незаконності застосування згаданих положень відповідно до ст. 413 КПК.
Суд касаційної інстанції є судом права, відповідно до положень ст. 433 КПК переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків (прокурор має підтвердити, що не пропустила такого строку при повторному зверненні до суду).
Враховуючи наведене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, суд
п о с т а н о в и в:
залишити без руху касаційну скаргу заступника прокурора Одеської області ОСОБА_4 і встановити десятиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3