СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 1-кс/759/57/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 лютого 2018 року м. Київ

слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві клопотання слідчого СВ Святошинського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, м. Сусуман, Магаданскої обл., РФ, громадянина України, з неповною вищою освітою, холостого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 раніше не засудженого, притягненого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

14.02.2018 до Святошинського районного суду м. Києва звернувся слідчий СВ Святошинського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , який 19.11.2017, приблизно об 15 год. 50 хв., перебуваючи в приміщенні супермаркету «Новус», розташованого по пр. Ак. Палладіна, 7-А, в м. Києві, намагався таємно викрасти чуже майно, яке належить ТОВ «Новус Україна», однак не довів свій злочин до кінця з причин, що не залежали від його волі.

При цьому, ОСОБА_4 19.11.2017, приблизно о 15 год. 30 хв., прибув до супермаркету «Новус», розташованого по пр. Ак. Палладіна, 7-А, в м. Києві, та знаходячись в приміщенні вказаного магазину, вирішив вчинити крадіжку чужого майна, яке належить ТОВ «Новус Україна».

З метою виконання свого злочинного умислу, спрямованого на незаконне заволодіння чужим майном, ОСОБА_4 , продовжуючи знаходитись в приміщенні вказаного магазину, скориставшись тим, що за його діями ніхто з оточуючих не спостерігає, з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, взяв з торгових полиць чуже майно, яке належить ТОВ «Новус Україна».

Маючи намір таємно викрасти дане чуже майно, яке належить ТОВ «Новус Україна», ОСОБА_4 , приблизно об 15 год. 50 хв., 19.11.2017 виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, а саме: винести викрадене майно та розпорядитись ним, не розрахувавшись на касі, направився до виходу з магазину, однак довести свій злочин до кінця він не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками охорони супермаркету «Новус», разом з наявним при ньому товаром, який він намагався таємно викрасти.

Таким чином, ОСОБА_4 , вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), яке належить ТОВ «Новус Україна», тобто своїми умисними діями вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України.

Крім цього, 22.11.2017, приблизно о 10 год. 00 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи у торгівельній залі маркету «Велика кишеня» розташованого по пр. Л. Курбаса, 6-Г, в м. Києві, намагався повторно таємно викрасти товар, який належить ТОВ «ФУДКОМ», однак не довів свій злочин до кінця з причин, що не залежали від його волі.

Так, ОСОБА_4 22.11.2017, приблизно о 10 год. 00 хв., прибув до маркету «Велика кишеня», розташованого по пр. Л. Курбаса, 6-Г, що в м. Києві та перебуваючи в приміщенні вказаного маркету, вирішив повторно вчинити крадіжку чужого майна, яке належить ТОВ «ФУДКОМ».

З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на незаконне заволодіння чужим майном, ОСОБА_4 , продовжуючи знаходитись в приміщенні вказаного маркету, скориставшись тим, що за його діями ніхто з оточуючих не спостерігає, з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, взяв з торгових полиць чуже майно, яке належить ТОВ «ФУДКОМ».

Маючи намір таємно повторно викрасти дане чуже майно, яке належить ТОВ «ФУДКОМ», ОСОБА_4 , приблизно о 10 год. 10 хв., 22.11.2017 виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, а саме: винести викрадене майно та розпорядитись ним, не розрахувавшись на касі, направився до виходу з маркету, однак довести свій злочин до кінця він не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками охорони маркету «Велика кишеня», разом з наявним при ньому товаром, який він намагався таємно повторно викрасти.

Таким чином, ОСОБА_4 , повторно вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), яке належить ТОВ «ФУДКОМ» тобто своїми умисними діями повторно вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав у повному обсязі, просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляду тримання під вартою строком на 60 діб.

Підозрюваний та адвокат у судовому засіданні проти вказаного клопотання заперечували частково, просили застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а також підозрюваний надав заяву про відмову від послуг адвоката.

Вивчивши матеріали кримінального провадження №0010256, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.11.2017, вислухавши думку прокурора, та підозрюваного слідчий суддя прийшов до висновку.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: - показами свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та ОСОБА_9

23.11.2017, слідчим суддею Святошинського районного суду м. Києва, винесена ухвала за клопотанням слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, на строк два місяці

Дані покладені обов`язки на підозрюваного ОСОБА_4 , не виконані, на виклик слідчого не з`являється, за вказаною адресою не проживає, місце знаходження останнього не відоме.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 18.12.2017 надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 з метою приводу його для участі у розгляді клопотання про обрання міри запобіжного заходу.

ОСОБА_4 згідно протоколу від 13.02.2018 було затримано 13.02.2018 о 01 год. 10 хв.

Частиною 1 ст. 177 КПК встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вченні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи наведене, можна стверджувати, що подане клопотання є формальним без зазначення будь-яких доводів і без посилання на докази, які б свідчили про наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти таким ризикам.

Матеріали клопотання не містять даних про те, що підозрюваний чинить перешкод слідству. Поведінка підозрюваного не дає підстав вважати, що наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а прокурором протилежного не наведено.

Частиною першою статті 29 Конституції України, передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до пункту 5 Листа від 04.04.2013 № 511-550/0/4-13 слідчий суддя, суд має ретельно перевіряти відповідність поданого клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу вимогам статті 184 КПК України, а також своєчасність надання підозрюваному, обвинуваченому копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу (не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання); у випадку недотримання слідчим, прокурором вимог статті 184 КПК України слідчий суддя розглядає відповідне клопотання та відмовляє у його задоволенні.

У справі «Луценко проти України» Європейський суд з прав людини у остаточному рішенні від 19.11.2012 в п. 62 зазначив: «Суд наголошує, що ст. 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим свободи або мати гарантії від продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції. Цей перелік винятків, встановлений у зазначеному вище положенні, є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме - гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи (див. рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), № 38717/04).

ЄСПЛ визнає, що існування обґрунтованої підозри щодо вчинення заявником тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою. Але Суд неодноразово зазначав, що тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви» (Jecius v. Lithuania), заява № 34578/97, п. 94, ECHR 2000-IX).

Згідно практики ЄСПЛ існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (див. рішення у справі «Смирнова проти Росії» (Smirnova v. Russia), заяви №№ 46133/99 і 48183/99, п. 63, ECHR 2003-IX (витяги)). У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (див. рішення від 23 вересня 2008 р. у справі «Вренчев проти Сербії» (Vrenсev v. Serbia), заява № 2361/05, п. 76).

Статті 183-184 КПК України покладають саме на прокурора обов`язок обґрунтовувати наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також доводити, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Проте, на порушення процесуальних норм в клопотанні вказане не доведено. Доводи прокурора зводяться виключно до припущень, що не може слугувати підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Беручи до уваги вищевикладене, відсутні підстави для обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки прокурор не довів наявності таких підстав.

При обранні запобіжного заходу враховується наявність міцних (стійких) соціальних зв`язків, а саме: сім`ї, малолітньої дитини, постійної роботи. Підозрюваний повинен мати можливість працювати і заробляти кошти на харчування, утримання близьких людей, придбання речей першої необхідності, оскільки його вина ще не доведена і він вважається невинуватим доки його вина не буде доведена в законному порядку і встановлена обвинувальним вироком суду, як це передбачено ч. 1 ст. 62 Конституції.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, який може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

За таких обставин, необхідності обмеження права особи на свободу пересування, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження немає та можливе застосувати до підозрюваног запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобова за адресою проживання.

Окрім цього, відповідно до норм ст. 181 КПК України слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 32, 131, 132, 176 - 178, 181, 183, 184, ч. 2 ст. 187, 188 КПК України, ст.ст. 5, 6 Конвенції «Про захист прав та основоположних свобод»,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Святошинського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, м. Сусуман, Магаданскої обл., РФ, громадянина України, з неповною вищою освітою, холостого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не засудженого, притягненого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки:

- прибувати до слідчого відділу Святошинського УП ГУ НП у м. Києві, прокурора та суду за першою вимогою;

- заборонити підозрюваному залишати місце свого проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 без дозволу слідчого, прокурора або суду.

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання;

Здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівниками органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою мають право з`явитися у житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.

Строк запобіжного заходу рахувати протягом 60 діб з 13.02.2018 по 13.04.2018 включно.

ОСОБА_4 звільнити з-під варти в залі суду.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити до органу внутрішніх справ за місцем проживання ОСОБА_4 для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Святошинського

районного суду м. Києва ОСОБА_1

Копію ухвали вручено 14.02.2018 о ______ год. ______ хв.

Одночасно роз`яснено порядок її оскарження.

Підозрюваний (ПІБ)________________________ підпис__________________