Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/7497/17
н/п 1-кп/490/858/2017
ВИРОК
Іменем України
22 листопада 2017 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого та його захисника ОСОБА_4

під час підготовчого судового засідання щодо обвинувального акту, складеного за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження № 0003312, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаїв, є громадянином України, раніше не судимим, неодруженим, має середньо-спеціальну освіту, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ст. 341 КК України, що надійшов до суду з угодою про визнання винуватості, -

В С Т А Н О В И В :
Згідно обвинувального акту, ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що 07 квітня 2014 року, він, знаходячись навпроти будівлі Миколаївської обласної державної адміністрації як учасник мітингу на підтримку проведення референдуму в Миколаївській області, в групі агресивно налаштованих осіб підійшов до адміністративної будівні АДРЕСА_2 перед центральним входом, та, діючи умисно, усвідомлюючи неправомірність своїх дій, намагаючись пройти крізь шеренги співробітників міліції, увійти до приміщення через вхідні двері, які на той час були зачинені у зв`язку із закінченням робочого для установ, розташованих у зазначеній будівлі, не реагуючи при цьому на зауваження працівників міліції, які несли службу з охорони та забезпечення громадського порядку і намагалися не допустити сторонніх осіб у середину приміщення. Попри це, ОСОБА_5 вчинив активні дії, спрямовані на захоплення вказаної адміністративної будівлі, зокрема, штовхаючи співробітників міліції та здійснюючи спроби прорвати їх зціплення, намагався прорватися до вхідних дверей будівлі, щоб у подальшому зайти в середину приміщення з метою незаконного користування ним та перешкоджанням нормальній роботі установ, розташованих в адмінбудівлі. Разом з тим, неправомірні дії ОСОБА_5 та інших невстановлених осіб, спрямовані на захоплення вказаної будівлі були припинені нарядами міліції, які шляхом блокування ділянки місцевості перед входом у будівлю та наполегливих вимог щодо недопущення порушень законодавства змусили ОСОБА_5 та інших припинити незаконні дії.

Під час досудового розслідування 30 серпня 2017 року між прокурором Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 за участю його захисника ОСОБА_6 укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно угоди, ОСОБА_5 повністю беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному вище діянні і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, що ним виконано під час підготовчого судового засідання 21 листопада 2017 року.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди обвинуваченому буде призначено покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ст. 341 КК України, у виді позбавлення волі строком на два роки, і він буде звільнений від відбування цього покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням строком на один рік.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладено угоду між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України, угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим чи підозрюваним, крім іншого, може бути укладено у провадженні щодо злочинів середньої тяжкості, внаслідок яких шкоду завдано лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винуватим, віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості, внаслідок яких шкоду завдано лише державним та суспільним інтересам, а отже угоду про визнання винуватості може бути укладено.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч. 2 ст. 473, ч. 4 ст. 474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Обвинувачений ОСОБА_5 погодився на призначення йому узгодженого сторонами покарання, а також на його звільнення від відбування цього покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням строком на один рік, розуміючи при цьому, що, звільняючи його від відбування покарання з підстав, передбачених ст. 75 КК України, суд покладе на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України.

Умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, а також інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, підстави вважати, що укладення угоди було недобровільним відсутні, фактичні підстави для визнання винуватості мають місце.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором і підозрюваним, та призначення останньому узгодженого сторонами покарання, а також підстав для звільнення ОСОБА_5 від відбування цього покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням строком на один рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

Таким чином, своїми умисними неправомірними діями ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 15, ст. 341 КК України, а саме закінчений замах на захоплення будівлі, що забезпечує діяльність органів державної влади, з метою незаконного користування нею та перешкоджання нормальній роботі установ, йому має бути призначене узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на два роки, та він має бути звільнений від відбування цього покарання на підставі ст. 75 КК України з випробування строком на один рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

Підстав для зміни запобіжного заходу у вигляді застави, застосованого до ОСОБА_5 під час досудового розслідування ухвалою від 28.07.2017 слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_7 , до набрання вироком законної сили, суд не вбачає, враховуючи ту обставину, що як слідує з вказаної ухвали, ОСОБА_5 протягом 3-х років не з`являвся до слідчого, має родичів на території Російської Федерації, не має офіційного місця роботи, що у свою чергу вказує на наявність ризику його переховування від суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 374-376, 474, 475 КПК України, -

З А С У Д И В :
Угоду від 30.08.2017 про визнання винуватості, укладену між прокурором Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0003312 - затвердити.

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ст. 341 КК України, та призначити йому за цей злочин узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на два роки.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_5 , як це узгодили сторони, від відбування призначеного покарання звільнити, якщо він протягом одного року від дня проголошення вироку не вчинить нового злочину та виконуватиме покладені на нього судом обов`язки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді застави, застосований до ОСОБА_5 ухвалою від 28.07.2017 слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_7 , - залишити попереднім.

На вирок лише з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: