Справа № 333/7515/16-к
Справа № 333/7515/16-к
Провадження № 1-кп/333/33/18
ВИРОК

Іменем України
02 квітня 2018 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисників обвинуваченого адвокатів ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 ,
ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, кримінальне провадження № 0005513 відносно:

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Комишуваха, Оріхівського району, Запорізької області, українця, громадянина України, освіта вища, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

-за обвинуваченням у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14 ч. 1, ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Судом визнано доведеним, що обвинувачений ОСОБА_11 вчинив кримінальне правопорушення при наступних обставинах.
На початку 2016 року, ОСОБА_11 , маючи прямий умисел на незаконне придбання вогнепальної зброї та бойових припасів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, знаходячись у м. Запоріжжі, за місцем мешкання своїх батьків, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, з металевого сейфу, взяв пістолет «SUPERPP», який відповідно до висновку експерта № 550-З від 09.11.2016 року є гладко ствольною переробленою (видалена заглушка з каналу ствола саморобним способом) вогнепальною зброєю заводський номер № НОМЕР_1 , калібру 7 мм роздільного спорядження: патронник споряджається холостим патроном калібру 9 mmPA, картеч досилається шомполом з боку дульної частини (можливе використання доопрацьованих холостих патронів калібру 9 мм Р.А.К., споряджених картеччю саморобним способом), який придатний до виробництва пострілів, спорядивши його 2 патронами з маркуванням «ТЕРЕН-3-9 mmPA», які не є боєприпасами і являються травматичними патронами несмертельної дії калібру 9 mmPA, призначеними для використання травматичними пістолетами відповідного калібру, виготовлені промисловим способом, 1 патроном з маркуванням «UMA-9mm P.A. Knall», що є боєприпасом, виготовленим саморобним способом з використанням капсульованної гільзи, бездимного пороху та гумової кулі діаметром 9,5 мм, призначеним для використання травматичними пістолетами калібру 9 мм, Р.А., придатним до здійснення пострілу, який поклав до внутрішньої кишені своєї куртки разом із вказаними набоями, тим самим, придбавши вищевказану зброю та один боєприпас.
У подальшому ОСОБА_11 , маючи прямий умисел на незаконне носіння та зберігання вогнепальної зброї та бойового припасу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, перевіз їх до м. Чернівці, які по приїзду додому, вийнявши з кишені, зберігав за місцем свого проживання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

03.11.2016 року, ОСОБА_11 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків,знаходячись за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , взяв вищевказаний пістолет, споряджений боєприпасами, поклав його до внутрішніх кишень куртки, тим самим продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне носіння вогнепальної зброї і бойового припасу.

04.11.2016 року, о 16 год. 10 хв. ОСОБА_11 , маючи при собі вищезазначений пістолет, споряджений патронами, на потягу сполученням «Львів-Запоріжжя», зберігаючи вказані предмети у внутрішній кишені куртки, продовжуючи реалізацію злочинного умислу, направленого на незаконне носіння вогнепальної зброї та боєприпасів, прибув до м. Запоріжжя.

Приблизно о 20 год. 52 хв. 08.11.2016 року протиправні дії ОСОБА_11 , направлені на незаконне поводження зі зброєю та бойовими припасами, були припинені співробітниками Комунарського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області, які вилучили вказані предмети в ході огляду місця події, біля будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 .
Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 26.04.2002 року «Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами» при вирішенні питання, чи є незаконними носіння, зберігання, придбання, виготовлення, ремонт, передача чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), а також носіння, виготовлення, ремонт або збут холодної зброї, бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв, судам необхідно керуватися Положенням про дозвільну систему, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576, Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року № 622, зі змінами внесеними від 13 квітня 1999 року № 292 та іншими нормативними актами.
Порядок надання дозволів на носіння, придбання та зберігання вогнепальної зброї, бойових припасів затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21 серпня 1998 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07.10.1998 року за № 637/3077 «Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів».
Своїми умисними діями ОСОБА_11 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, як носіння, зберігання, придбання вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
Обвинувачений ОСОБА_11 свою вину у вчинені вказаного злочину не визнав, суду пояснив, що пістолет, який визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні, не є тим пістолетом, який він купляв у м. Чернівці у невідомій йому особи.
Висновок суду про винуватість обвинуваченого у вчинені зазначеного кримінального правопорушення ґрунтується наступними доказами.
Протоколом огляду місця події від 08.11.2016 року встановлено, що 08.11.2016 року слідчий СВ Комунарського відділення поліції Дніпровського відділу ГУНП в Запорізькій області, в присутності двох понятих, за участю спеціаліста-криміналіста, здійснив огляд території зі сторони першого під`їзду по АДРЕСА_4 , де знаходився чоловік, який відрекомендувався як ОСОБА_11 . Останній був одягнутий в чорну шапку, куртку, чорного кольору, кофту, джинсові штани, а також черевики коричневого кольору. Під час проведення даної слідчої дії у ОСОБА_11 було вилучено: з лівого внутрішнього карману куртки предмет, схожий на пістолет і три предмети, які схожі на патрони, предмет, схожий на ніж, а з правого внутрішнього карману куртки поліетиленовий пакет з двома парами бахіл і двома парами гумових медичних рукавиць. Проведення слідчої дії фіксувалося за допомогою фотоапарату «Canon» і відеокамери «Canon» (том 1, а.с. 185-190, 191).

Речовими доказами по кримінальному провадженню: пістолетом «SUPERPP», який в ході огляду місця події-ділянки за адресою: АДРЕСА_4 було виявлено та вилучено у ОСОБА_11 . В подальшому пістолет упакований в одну картонну коробку та переданий на відповідальне зберігання інспектору дозвільної системи Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУПН в Запорізькій області (т. 2, а.с. 98).

Згідно з висновком судової балістичної експертизи № 550-З від 09.11.2016 року вилучений у обвинуваченого пістолет «SUPERPP» є гладкоствольною переробленою вогнепальною зброєю, заводський номер № НОМЕР_1 , калібру 7 мм роздільного спорядження: патронник споряджається холостим патроном калібру 9 mmPA, картеч досилається шомполом з боку дульної частини (можливе використання доопрацьованих холостих патронів калібру 9 мм Р.А.К., споряджених картеччю саморобним способом), який придатний до виробництва пострілів. Тверді снаряди, вистріляні з нього, при: роздільному спорядженні (холостий патрон калібру 9 мм РА + картеч діаметром 7 мм) володіють питомною кінетичною енергією вище граничного значення 0,5 Дж/мм?. Переробка наданого пістолету полягає у видаленні заглушки з каналу ствола саморобним способом. Два патрони з маркуванням «ТЕРЕН-3-9 mmPA», вилучені в ході проведення огляду місця події 08.11.2016 року, не є боєприпасами і являються травматичними патронами несмертельної дії калібру 9 mmPA, призначеними для використання травматичними пістолетами відповідного калібру, виготовлені промисловим способом, придатні для здійснення пострілу, кулі яких не володіють достатньою вражаючою здатністю і їх питома кінетична енергія нижча граничного значення 0,5 Дж/мм?. Патрон з маркуванням «UMA-9mm P.A. Knall» є боєприпасом, виготовленим саморобним способом з використанням капсульованної гільзи, бездимного пороху та гумової кулі діаметром 9,5 мм, призначеним для використання травматичними пістолетами калібру 9 мм Р.А., придатний до здійснення пострілу, снаряд патрону має питому кінетичну енергію, що перевищує граничне значення 0,5 Дж/мм? (т. 2 а.с. 86-90).

Як вбачається з вище вказаної експертизи об`єкти надійшли на експертизу упаковані в картонну коробку, прямокутної форми, яка була закріплена за допомогою прозорої липкої стрічки. У верхній частині до упаковки прикріплена паперова бирка з пояснювальними написами, комбінованим методом, барвником синього кольору, завіреними. Упаковка не порушена, забезпечує збереження об`єкта дослідження, перешкоджає несанкціонованому доступу до нього, що відображено на рисунках 1, 2.

Допитаний у судовому засіданні 16.05.2017 року обвинувачений ОСОБА_11 суду пояснив, що вказаний пістолет він придбав у червні-липні 2016 року у невідомого чоловіка у м. Чернівці, це був чорний пістолет з двома-трьома холостими патронами. Купив він зброю, бо йому захотілося показати її батьку, оскільки останній є мисливцем, захоплюється зброєю.
Оцінивши зазначені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_11 в межах висунутого обвинувачення за викладених у вироку обставинах доведена і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 263 КК України як носіння, зберігання, придбання вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
Зміну показів обвинуваченого 25.01.2018 року щодо не визнання вини за злочином, передбаченим ч. 1 ст. 263 КК України, суд розглядає як обраний спосіб захисту обвинуваченого з метою ухилення від кримінальної відповідності від вчиненого діяння.
Органом досудового розслідування ОСОБА_11 також повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 187 КК України як готування до вчинення розбою, тобто нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, при наступних обставинах.

ОСОБА_11 , нехтуючи статтею 3 Конституції України та визначеним поняттям, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визначаються в України найвищою соціальною цінністю, всупереч встановленого статтею 33 Конституції України права на посягання життя та здоров`я іншої особи, знаходячись за місцем свого мешкання, а саме: АДРЕСА_2 , розробив злочинний план нападу з метою заволодіння майном матері ОСОБА_7 , поєднаного з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої (розбій), що включав підшукування знарядь, а також умисне створення умов для вчинення вказаного злочину, з корисливих мотивів, шляхом заволодіння грошовими коштами та майном останньої, з метою особистого збагачення, за місцем її проживання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 .
На першому етапі, реалізуючи заплановане, на початку 2016 року, ОСОБА_11 , готуючись до вчинення вказаного кримінального правопорушення, підшукуючи знаряддя для вчинення злочину, знаходячись у м. Запоріжжі, діючи умисно, придбав пістолет «SUPERPP», який відповідно до висновку експерта № 550-З від 09.11.2016 року є гладко ствольною переробленою вогнепальною зброєю заводський номер № НОМЕР_1 , калібру 7 мм роздільного спорядження, який придатний до виробництва пострілів, спорядивши його 2 патронами з маркуванням «ТЕРЕН-3-9 mmPA», які являються травматичними патронами несмертельної дії калібру 9 mmPA, призначеними для використання травматичними пістолетами відповідного калібру, 1 патроном з маркуванням «UMA-9mm P.A. Knall», що є боєприпасом, виготовленим саморобним способом з використанням капсульованної гільзи, бездимного пороху та гумової кулі діаметром 9,5 мм, призначеним для використання травматичними пістолетами калібру 9 мм, Р.А., придатним до здійснення пострілу, перевіз їх до м. Чернівці, де зберігав за місцем свого проживання.

03.11.2016 року, ОСОБА_11 , знаходячись за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , взяв вищевказаний пістолет, споряджений боєприпасами та кухонний ніж, який відповідно до висновку експерта № 551-З від 10.11.2016 року не є холодною зброєю, відноситься до ножів довільної форми, які є різновидом ножів господарчо-побутового призначення, виготовлений промисловим способом, поклавши їх до внутрішніх кишень куртки, з метою подальшого використання вказаних предметів для скоєння розбою відносно потерпілої.

04.11.2016 року, о 16 год. 10 хв., продовжуючи діяти за попередньо розробленим планом, ОСОБА_11 , маючи при собі вищезазначені пістолет, споряджений патронами, та ніж, на потягу сполученням «Львів-Запоріжжя», прибув до м. Запоріжжя, де, 05.11.2016 року, в ранковий час, приблизно о 08 год. 45 хв., в аптеці, розташованій поблизу ЗГТ «Ромакс» придбав дві пари медичних перчаток та бахіли для використання їх під час вчинення злочину та з метою, у подальшому, приховування слідів скоєного кримінального правопорушення.

Далі, у період з 09 год. 00 хв. 05.11.2016 року до 20 год. 52 хв. 08.11.2016 року, ОСОБА_11 , будучи заздалегідь обізнаним про місцезнаходження потерпілої ОСОБА_7 , яка знаходилась за місцем мешкання, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , з метою умисного створення умов для вчинення злочину, а саме підшукування влучного моменту для реалізації запланованого розбою, почав стежити за місцем проживання та переміщенням останньої.
08.11.2016 року, приблизно о 20 год. 00 хв., ОСОБА_11 , перебуваючи у дворі будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , маючи прямий умисел на розбій, а саме: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої ОСОБА_7 , з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, перебуваючи біля під`їзду останньої, тримаючи при собі, у внутрішніх кишенях куртки, що була одягнута на ньому заздалегідь підшукані та приготовані предмети, які він планував використати під час вчинення злочину, а саме: пістолет споряджений 3 патронами, кухонний ніж та дві пари медичних печаток та бахіли, діючи умисно, очікував влучного моменту для реалізації запланованого умисного вбивства, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, шляхом заволодіння грошовими коштами та майном останньої.
Проте, приблизно о 20 год. 52 хв. 08.11.2016 року протиправні наміри ОСОБА_11 були викриті, оскільки останній був виявлений співробітниками Комунарського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області, які припинили його злочинні дії на стадії готування до запланованого вчинення вищевказаного злочину.
Обвинувачений ОСОБА_11 свою вину у вчиненні вказаного злочину, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 187 КК України, не визнав, суду пояснив, що він разом з ОСОБА_14 приїхав в гості до батьків у м. Запоріжжя, але 08.11.2016 року на зупинці громадського транспорту, біля будинку батьків, по АДРЕСА_4 , вони були затримані працівниками поліції. У поліції його били, пхали в руки різні предмети, схожі на пістолет та ніж, заставляли розповідати, чому і до кого він приїхав. Подзвонити батькам йому не дозволили. Також питали, чи є гроші в його батьків, ким вони працюють. Через те, що його били і катували, погрожували завдати тілесних ушкоджень ОСОБА_14 , він все підписав. Коли приїхав його адвокат, він попросив викликати швидку, але від госпіталізації він відмовився. Після судового засідання йому також викликали швидку і забрали до лікарні. Чому його затримали, він не знає. До м. Запоріжжя вони приїхали десь 06.11.2016 року поїздом з метою провідати батьків. Перед приїздом він казав матері, що збирається приїхати до м. Запоріжжя. Після приїзду вони зняли на проспекті квартиру, гуляли по місту. Вони не зупинилися, коли приїхали до міста, у батьків, щоб їм не заважати. Він дзвонив бабусі, матері, батькові. Про те, що вони приїхали до міста він повідомив бабусю, оскільки не міг додзвонитися до батьків. Потім бабуся сказала йому, що вона повідомила про їхній приїзд батькам. Пізніше він додзвонився до матері та вони домовилися, що вони до неї приїдуть після того як батько поїде до м. Київ. 08.11.2016 року він разом з ОСОБА_14 на маршрутному таксі приїхали до місця проживання батьків. У них собою ніяких сумок, пакетів не було. До під`їзду за місцем проживання батьків він зайшов разом із ОСОБА_14 , скориставшись ключем від домофону. Батьки проживають на 6 поверсі. Вони піднялися на ліфті, ОСОБА_14 залишилася його чекати на сходах між 5-м та 6-м поверхами. Він подзвонив у двері, але йому ніхто не відкрив. В нього ключів від квартири не було. Він зателефонував батькам, але зв`язку з матір`ю не було, а батько не відповів на дзвінок. Після цього вони спустилися сходами вниз та вийшли з під`їзду будинку. У під`їзді вони знаходилися хвилин 10-15. Коли його затримали, він разом з ОСОБА_14 знаходився на зупинці, розташованої неподалік від будинку батьків. Щодо застосування до нього насилля співробітниками поліції, він подавав відповідну заяву. Зброя у нього при затриманні була. Він придбав її у червні-липні 2016 року у невідомого чоловіка у м. Чернівці, це був чорний пістолет з двома-трьома холостими патронами. Купив він зброю, бо йому захотілося показати її батьку, оскільки останній є мисливцем, захоплюється зброєю. Чоловік, який йому продав пістолет, сказав, що він не є холодною зброєю. Раніше він зі зброєю не зустрічався. Ніж він взяв у м. Чернівці, він повинен був привезти його батькам назад. Цей ніж йому давала раніше матір та він мав їй його повернути. Бахіл і рукавиць у нього не було, їх йому засунули працівники поліції. У ОСОБА_14 були з собою лише гроші, ключі і телефон. Він батькам вдячний за все, вони надали йому освіту, забезпечили матеріально. Визнав вину він не добровільно, а під тиском працівників поліції. Він звертався за скаргами на дії працівників поліції в різні установи. Висновки лікарів швидкої допомоги, які приїжджали на виклики, залишилися у співробітників поліції.
Суд вважає недоведеним наявність в діянні обвинуваченого ОСОБА_11 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 187 КК України, що є підставою для визнання його невинуватим у цьому обвинуваченні та виправдання з наступних підстав.
Потерпіла ОСОБА_7 пояснила суду, що обвинувачений є її сином. 05.11.2016 року, коли вона приїхала з Москви, ОСОБА_11 зателефонував їй по скайпу і сказав, що планує приїхати до м. Запоріжжя. Оскільки її чоловік ОСОБА_15 був злий на сина через те, що той розбив його машину «Порше Кайєн» і через його сімейні обставини з дружиною, а також у зв`язку з тим, що він хворіє і щоб його не хвилювати, вона сказала сину, щоб він не приїжджав додому, а знімав квартиру. ОСОБА_15 мав їхати до Києва, однак білетів на 07.11.2016 року не було, тому вона забронювала білети на 08.11.2016 року. ОСОБА_11 вона сказала, щоб вони не приходили, доки батько не поїде з дому. 08.11.2016 року її вдома не було цілий день, оскільки акумуляторна батарея телефону сіла. На той час ОСОБА_11 знімав у м. Запоріжжі квартиру, про це їй повідомила її матір. 08.11.2016 року коли вона вже збиралась проводжати ОСОБА_15 на вокзал, до них додому прийшли співробітники поліції, показали фотографію і сказали, що в них є інформація, що їх син замішаний у шахрайстві. Після цього вона дзвонила ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , але їх телефони були вимкнені. Потім чоловік поїхав до Києва. Коли ОСОБА_15 повернувся, йому зателефонували співробітники поліції і повідомили, що ОСОБА_11 знаходиться у поліції, через те, що готував її вбивство. В це вона не повірила, адже у них в сім`ї все було добре, ніяких сварок та скандалів не було. Вона часто спілкувалася із сином по скайпу, телефону і вайберу. ОСОБА_11 повідомляв їй, що приїде до м. Запоріжжя разом з ОСОБА_14 , з якою разом два роки проживав у цивільному шлюбі. Вона просила його приїхати. ОСОБА_11 мав свій бізнес, розбиту машину відремонтував за власні кошти, просто не повідомив про це ОСОБА_15 . Батькові не подобалось лише те, що ОСОБА_11 , будучи не розлученим, проживав у цивільному шлюбі з ОСОБА_14 . Перед цим ОСОБА_11 також приїжджав до м. Запоріжжя. «Порше Кайєн» належіть їй з чоловіком. Більшість прав власності на майно має вона. Вона мала обговорити з сином питання бізнесу. Вона не говорила ОСОБА_15 про приїзд сина, щоб у нього не було стресу, бо він хворіє. Коли вони були у м. Чернівці, ОСОБА_11 сказав ОСОБА_15 , що розбив автомобіль, тоді останній почав ремонтувати його. «Порше Кайєн» знаходився у ОСОБА_16 , бо той його ремонтував. Вона відмовляється від своїх показань, наданих на досудовому слідстві, тому що давала їх під тиском поліції. Їй пообіцяли співробітники поліції, що якщо вона підпише все, що вони напишуть, то сина випустять через два місяці. Син їй все розповідав, у нього не було ніяких секретів. Коли ОСОБА_11 почав проживати разом з ОСОБА_14 , то вона дала їм багато речей: ніж з набору з чорною ручкою, вилки тощо. Але потім їй сказали, що давати ніж не можна, тоді вона сказала сину, щоб вони привезли ніж назад додому. Щодо пістолета вона нічого не знає. У них вдома було багато мисливської зброї. Гумові рукавиці та бахіли син часто купляв їй і собі, через те, що ОСОБА_15 часто хворіє і вони потрібні у лікарню. ОСОБА_11 не знав про продаж автомобіля «Порше Кайєн», вона йому нічого не говорила. Гроші вдома у них зберігалися, але якась мінімальна сума, оскільки все йшло на лікування ОСОБА_15 .

Допитана в судовому засіданні, в режимі відеоконференцзв`язку з Шевченківським районним судом м. Чернівці, свідок ОСОБА_14 у присутності свого представника адвоката ОСОБА_17 пояснила суду, що є співмешканкою обвинуваченого, проживає з останнім у цивільному шлюбі протягом останніх двох років. Від своїх показів, наданих на досудовому слідстві, вона відмовилася, оскільки такі покази є неправдивими, були надані нею через фізичний і психічний тиск на неї з боку працівників правоохоронних органів. Стосовно пістолету вона нічого не знає і нічого не бачила. Стосовно обвинувачення ОСОБА_11 в підготовці до умисного вбивства, то це є вигадкою. У ОСОБА_11 проживають у м. Запоріжжі матір і вітчим, тому вони поїхали у м. Запоріжжя, щоб зустрітися з матір`ю ОСОБА_7 , поспілкуватися з нею, погуляти, відпочити. Але обвинувачений не хотів зустрічатися з вітчимом, йому було соромно за розбитий ним його автомобіль. 06.11.2016 року, о 14год. 00 хв., вони виїхали з м. Чернівці і приїхали у м. Хмельницький десь о 17 год. 00 хв., а звідти на поїзді у м. Запоріжжя, куди прибули вранці 07.11.2016 року. Після цього вони набрали матері і повідомили, що у м. Запоріжжі. Так як вітчим був вдома, а мав виїхати у м. Київ, тому ОСОБА_11 вирішив зняти квартиру до 08.11.2016 року, коли вітчим поїде. 08.11.2016 року вони приїхали до будинку, ОСОБА_11 піднявся до квартири, дзвонив у двері, але йому ніхто не відкривав. Він подзвонив ОСОБА_7 , однак вона не відповіла. О 18 год. 00 хв. 08.11.2016 року їх затримали працівники поліції біля зупинки громадського транспорту. Ніякого планування до вбивства не було. Працівники поліції після затримання повезли їх до відділу поліції, адресу вона не знає, де забрали особисті речі. Її завели до 26 чи 28 кабінету, де почали бити руками по обличчю, ногами по тілу. Після цього один з працівників поліції продиктував їй, що потрібно писати. Якщо вона відмовлялася, їй погрожували життям її і її малолітньої дитини. Їй не давали їсти, сходити до туалету. Це тривало три дні. Вона просила надати їй адвоката, однак працівники поліції відмовили їй в цьому. Потім її повезли до аптеки і змусили показати, де нібито ОСОБА_11 покупав бахіли. Вона не зверталася до лікувальних закладів у м. Запоріжжі, оскільки боялася працівників правоохоронних органів. Лише у м. Хотин вона зійшла з автобуса через погане самопочуття і звернулася до центральної лікарні, де їй надали медичну допомогу. При відтворенні обставин подій їй давали текст, який вона мала вивчити і повторити при відео зйомці. Вона скаржилася на дії працівників поліції у м. Київ, однак на даний час ніяка перевірка з цього приводу не проводиться. Протокол про її затримання не складався.ОСОБА_11 дзвонив і матері, і бабусі, повідомляв їм про їхній приїзд у м. Запоріжжя. Ключів у ОСОБА_11 від квартири батьків не було, раніше вона їх бачила. Про пістолетвона нічого не знає. Ніж їм дала ще минулого разу ОСОБА_7 разом з вилками. Але потім мати обвинуваченого сказала, що потрібно повернути ніж, оскільки це погана прикмета, тому вони везли його назад.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснив суду, що він є вітчимом обвинуваченого. 08.11.2016 року, ввечері, їм подзвонили співробітники поліції у двері квартири, показали на мобільному телефоні фото ОСОБА_11 і повідомили, що останній замішаний у фінансових махінаціях, а також спитали, в яких вони відносинах із сином. Він їм сказав, що в них все добре, останнім часом був невеликий конфлікт. Потім співробітники поліції пішли. Після цього він відправився на залізничний вокзал, у нього був квиток до м. Києва. У поїзді йому на мобільний телефон подзвонив начальник поліції і сказав, що на нього сином готовився замах на вбивство. Коли він повернувся у м. Запоріжжя, то передзвонив начальнику поліції і повідомив, що приїхав. Потім співробітники поліції прийшли до них додому і розповіли, що сусіди викликали поліцію, коли побачили, що незнайомі люди ходять навколо будинку, і показали оперативне відео. Він розповів їм, що останнім часом у нього з ОСОБА_11 був конфлікт через те, що він дав йому на реалізацію у м. Чернівці машину «Порше Кайєн», але останній її розбив і намагався відремонтувати. ОСОБА_7 про це не знала спочатку. Далі він з ОСОБА_7 поїхали до райвідділу, де їм задавали ті ж питання, що вдома. У м. Запоріжжі ОСОБА_11 приїхав разом із ОСОБА_14 , щоб наладити стосунки з ними. Він не знав, що ОСОБА_11 збирається приїхати у м. Запоріжжя, але про це знала ОСОБА_7 . Співробітники поліції показали їм оперативне відео, де було лише те, що ОСОБА_14 відкриває двері до під`їзду. Ніж, який вилучили у ОСОБА_11 , був їхнім кухонним ножем. Про це розповіла їм ОСОБА_14 по телефону. За пістолет він нічого не знає. Поліцію викликав його сусід, який є працівником поліції. Сусіди бачили як незнайомі люди заходять і виходять з під`їзду і думали, що це квартирні злодії. Максимальна грошова сума, що останній час знаходилась у квартирі, - 130 000 гривень. 08.11.2016 року він бачив, що йому дзвонив ОСОБА_11 , але не брав трубку. В той день він цілий день був удома, але в них не працює домофон. Він чув, що дзвонили у вхідні двері, але він не відкриває ніколи двері. ОСОБА_7 в той час вдома не було.
Допитана в судовому засіданні за клопотанням сторони захисту свідок ОСОБА_18 , пояснила суду, що є бабусею обвинуваченого і матір`ю потерпілої. ОСОБА_11 може охарактеризувати лише з позитивної сторони, вони часто спілкувалися, конфліктів у них не було.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 пояснив суду, що з потерпілою і обвинуваченим він незнайомий. Точної дати він не пам`ятає, приблизно у першій половині дня, коли він з напарником ОСОБА_20 заносили будматеріали у під`їзд будинку по вул. Нагнибіди у м. Запоріжжі, то, спускаючись по сходах із восьмого поверху, зіткнулися із незнайомими їм хлопцем та дівчиною приблизно між восьмим і сьомим чи сьомим і шостим поверхами. Обвинувачений схожий на того хлопця. Дівчина була віком 20-25 років. Ніякої зброї він не бачив. Висловів щодо намірів вчинити злочин, він не чув від них. Хлопець з дівчиною спілкувалися між собою.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 пояснив суду, що з потерпілої і обвинуваченим він незнайомий. Він з напарником ОСОБА_19 заносили будматеріали на сьомий чи восьмий поверх у під`їзд будинку по АДРЕСА_4 . Між поверхами він бачив хлопця з дівчиною. Це було у листопаді 2016 року. Вони подумали тоді, що то були наркомани. Вони звернули на них увагу, бо вони ходили туди-сюди поодинці. Між собою хлопець з дівчиною перешіптувалися, але про що саме він не почув.
Крім показів потерпілої і свідків, судом досліджені наступні докази обвинувачення.
Із дослідженого в судовому засіданні рапорту оперативного чергового Комунарського відділення поліції Дніпровського відділу ГУНП в Запорізькій області, зареєстрованого 08.11.2016 року за № 23123 в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, суд встановив, що 08.11.2016 року, о 20-42 годині, надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що у першому під`їзді по АДРЕСА_4 , впродовж дня неодноразово заходять невідома жінка в синьому пуховиці, джинсах, темних чоботях, низького зросту, чоловік 30 років, невисокий, в темному одязі. Той, хто телефонував не назвався, вважає, що ці особи спостерігають за квартирами (том 1, а.с. 179).

Із дослідженого в судовому засіданні протоколу огляду місця події від 08.11.2016 року вбачається, що 08.11.2016 року слідчий СВ Комунарського відділення поліції Дніпровського відділу ГУНП в Запорізькій області, в присутності двох понятих, за участю спеціаліста-криміналіста, здійснив огляд території зі сторони першого під`їзду по АДРЕСА_4 , де знаходився чоловік, який відрекомендувався як ОСОБА_11 . Останній був одягнутий в чорну шапку, куртку, чорного кольору, кофту, джинсові штани, а також черевики коричневого кольору. Під час проведення даної слідчої дії у ОСОБА_11 було вилучено: з лівого внутрішнього карману куртки предмет, схожий на пістолет і три предмети, які схожі на патрони, предмет, схожий на ніж, а з правого внутрішнього карману куртки поліетиленовий пакет з двома парами бахіл і двома парами гумових медичних рукавиць. Проведення слідчої дії фіксувалося за допомогою фотоапарату «Canon» і відеокамери «Canon» (том 1, а.с. 185-190, 191).

Із дослідженого в судовому засіданні протоколу огляду місця події від 08.11.2016 року вбачається, що 08.11.2016 року слідчий СВ Комунарського відділення поліції Дніпровського відділу ГУНП в Запорізькій області, в присутності двох понятих, за участю спеціаліста-криміналіста, здійснив огляд території біля будинку по АДРЕСА_5 , де знаходилася дівчина, яка відрекомендувалася як ОСОБА_14 . Остання була одягнута в куртку темно синього кольору, світло-сині джинсові штани, а також чоботи чорного кольору. Під час проведення даної слідчої дії у ОСОБА_14 нічого не вилучалося. На запитання, що вона там робить, остання відповіла, що приїхала у м. Запоріжжя зі своїм цивільним чоловіком ОСОБА_11 з м. Чернівці. 08.11.2016 року вони прийшли до батьків ОСОБА_11 , які мешкають за адресою: АДРЕСА_6 або 22. ОСОБА_11 хотів забрати у своїх батьків грошові кошти, вдаривши одного з них при виході з квартири пістолетом. Проведення слідчої дії фіксувалося за допомогою фотоапарату «Canon» і відеокамери «Canon» (том 1, а.с. 192-193, 191).

Судом також досліджувався диск DVD-R з відеозаписами оглядів місця подій від 08.11.2016 року (т. 1, а.с. 30).

Із досліджених у судовому засіданні протоколу проведення слідчого експерименту від 12.11.2016 року суд встановив, що ОСОБА_14 в присутності понятих, показала місця, де все відбувалося, і розповіла про події, що мали місце 08.11.2016 року, зокрема, що 05.11.2016 року вона разом з ОСОБА_11 приїхали до м. Запоріжжя, де оселились на орендований квартирі. 06.11.2016 року і 07.11.2016 року вони їздили до будинку батьків ОСОБА_11 , за адресою: АДРЕСА_4 , щоб за ними стежити. 08.11.2016 року вони також приїхали до зазначеного будинку, зайшли у перший під`їзд, піднялися на шостий поверх, де залишились чекати. Десь через годину вони вийшли з будинку, перейшли дорогу і чекали там. Вони бачили, як ОСОБА_15 і ОСОБА_7 вийшли з будинку і уїхали. Потім вони знов зайшли до будинку, піднялися на 7 поверх, пробули там десь 20 хвилин, спустилися на 5 поверх, де продовжили чекати. Вона бачила, що ОСОБА_15 і ОСОБА_7 зайшли в під`їзд, сіли в ліфт та поїхали вверх. Вона сказала ОСОБА_11 , що не буде приймати участі і вони вийшли з будинку, пішли до кіоску, де їх затримали. ОСОБА_11 хотів забрати у батьків гроші. Він пояснив їй, що вона має бризкати в очі матері балончиком, а він вдарить батька чи матір по голові рукояткою пістолета (том 1, а.с. 248-250, том 2, а.с. 1-3).

Судом також досліджувався диск DVD-R з відеозаписом слідчого експерименту за участю ОСОБА_14 від 12.11.2016 року (т. 1, а.с. 156).

Із дослідженого у судовому засіданні журналу судового засідання від 11.11.2016 року про допит слідчим суддею свідка ОСОБА_14 і диску DVD-R до нього, суд встановив, що остання в порядку ст. 225 КПК України була допитана в якості свідка по кримінальному провадженню № 0005513 від 08.11.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України за клопотанням слідчого Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, під час допиту остання надавала показання про готування ОСОБА_11 до злочину (т. 1 ст. 143-147).

Із дослідженого у судовому засіданні висновку судової експертизи холодної зброї № 551-В від 09.11.2016 року суд встановив, що наданий на дослідження ніж, який був вилучений 08.11.2016 року у ОСОБА_11 , при огляді місця події за адресою: АДРЕСА_4 , не є холодною зброєю. Ніж відноситься до кухонних ножів довільної форми, які є різновидом ножів господарчо-побутового призначення. Виготовлений промисловим способом.

Із дослідженого в судовому засіданні висновку судово-психіатричного експерта № 603 від 30.11.2016 року, складеного експертною комісією Комунального закладу «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради, суд встановив, що ОСОБА_11 розладів психічної діяльності не виявляв і не виявляє в цей час. Індивідуально-психологічні особливості: достатній рівень інтелектуального розвитку, відсутність акцентуйованих чи психопатизованих рис особистості, наявність емоційної нестійкості, активності, впевненості у собі, схильності до ризику. У стані сильного душевного хвилювання не знаходився. Міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. У період інкримінованого йому правопорушення ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв. За своїм психічним станом в даний час він також може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Примусових заходів медичного характеру не потребує.

У суду немає сумнівів у психічному стані обвинуваченого ОСОБА_11 і суд вважає його осудним.

У судовому засіданні досліджені документи, що характеризують особу ОСОБА_11 .

Під час судового слідства суд дослідив всі докази, надані сторонами обвинувачення та захисту, із дотриманням принципу змагальності та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведені перед судом їх переконливості.

Стороною обвинувачення надано суду у якості доказу протоколи про результати аудіо-, відеоконтролю особи від 10.11.2016 року, складені оперуповноваженим сектору кримінальної поліції Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області про проведення в приміщенні Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області окремих бесід з ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , які було записано на відеоносій 10.11.2016 року. При цьому зазначив в протоколі, що це негласні слідчі дії на підставі ухвали слідчого судді апеляційного суду Запорізької області за дорученням слідчого.

Суд дослідив зазначені записи, з яких вбачається, що ОСОБА_11 і ОСОБА_14 дійсно в зазначеному приміщенні, кожен окремо, в ході бесіди зі співробітником поліції надали відповідні покази, де зізнались, щодо планування замаху на вбивство.

Однак, як встановлено у судовому засіданні, на момент проведення вищезазначених слідчих дій вони були примусово доставлені до приміщення Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, де знаходились у службових кабінетах.

Частиною першою статті 209 КПК України, визначено, що особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд з уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

Виключення відповідальності за відмову давати свідчення щодо себе і близьких родичів, закріплене у ст. 63 Конституції України, є важливою гарантією захисту від незаконного тиску на особу з метою змусити її своїми показаннями створити підставу для притягнення її до відповідальності. Це важлива гарантія дотримання положення про презумпцію невинуватості особи, що покладає тягар доведення вини особи виключно на сторону обвинувачення. Дотримання права не свідчити проти себе є складовою реалізації права особи на справедливий і публічний розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, закріпленого у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Згідно з судовою практикою Європейського Суду з прав людини, що в Україні є джерелом права, вимоги статті 6 можуть також бути застосовними ще до того, як справу передано на розгляд суду, і тією мірою, якою недотримання таких вимог на самому початку може серйозно позначитися на справедливості відповідного судового розгляду (рішення у справі «Імбріоша проти Швейцарії», п. 36, та рішення у справі «Оджалан проти Туреччини», п. 131). Спосіб застосування пункту 1 і пункту 3(c) статті 6 на етапі слідства залежить від особливостей відповідного провадження та фактів конкретної справи. Згідно зі статтею 6, як правило, вже на початку поліцейських допитів обвинуваченому має надаватися можливість користуватися допомогою захисника. Права захисту буде в принципі непоправно порушено, якщо при засудженні його судом використовуватимуться викривальні показання, отримані під час допиту без присутності захисника (справа «Сальдуз проти Туреччини», п. 55, від 27 листопада 2008 року, п. 53 Європейського Суду з прав людини «Шабельник проти України» від 19 лютого 2009 року).

Крім того, суд, враховує, що зазначені слідчі дії, яки були проведені у службовому кабінеті приміщення Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, у присутності посадової особи, яка задавала питання по суті кримінального провадження. Пояснення ОСОБА_11 , ОСОБА_14 не відповідають вимогам щодо проведення негласних слідчих дій аудіо-, відеоконтролю як способу втручання у приватне спілкування особи, яка має достатні підстави вважати, що спілкування є приватним, тобто захищено від втручання інших осіб (ст. ст. 258, 260 КПК України).

ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , коли надавали свідчення, достеменно розуміли, що знаходяться у службовому приміщенні поліції та спілкуються з співробітниками карного розшуку та посадовими особами управління поліції, які проводять слідчі (розшукові) дії по кримінальному провадженню.

Таким чином судом встановлено, що спілкування із службовими особами ОСОБА_11 , ОСОБА_14 не є негласними слідчими діями у розумінні вимог глави 21 КПК України, якою врегульовано проведення негласних слідчих (розшукових) дій, а фактично є допитом таких осіб, затриманих за підозрою у вчинені кримінального правопорушення.

Приймаючи до уваги, що при допиті ОСОБА_11 , ОСОБА_14 10.11.2016 року були порушені права останніх, зокрема, право на спілкування з захисником та роз`яснення права на відмову від показань, зазначені в протоколах пояснення не можуть бути прийняти судом як допустимі докази, у розумінні вимог ч. 1 ст. 86 КПК України, і суд не може посилатись на них при ухваленні судового рішення.

З приводу порушення прав обвинуваченого ОСОБА_11 і свідка ОСОБА_14 на стадії досудового розслідування при проведені первинних слідчих дій, останні неодноразово звертались з відповідними скаргами, в яких зазначали про примушення їх надавати неправдиві свідчення з боку співробітників поліції, однак порушуючи ст. 13 Європейської конвенції з прав людини, яка регламентує право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, їх скарги не були перевірені належним чином.

Крім того, ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , з їх слів, були обізнані, що їх покази знімають на записуючий пристрій. Вони неодноразово скаржились на досудовому слідстві та заявили у судовому засіданні, що їх працівники поліції примусили надати такі покази, та всіляко погрожували, тобто застосовували до них недозволені методи слідства.

Тому, згідно з практикою Європейського суду з прав людини допустимість, як доказів свідчень, отриманих таких шляхом, з метою встановлення відповідних фактів у кримінальному провадженні, призводить до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких показів.

Такі докази не відповідають вимогам допустимості, бо вони нічого спільного з негласними слідчими діями, на які апеляційний суд Запорізької області надав дозвіл, не мають, а представлять собою допит осіб у кабінеті Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області після їх фактичного затримання, з явним та грубим порушенням прав затриманих, передбачених діючим законодавством.

Суд зауважує, що, негласні слідчі дії проводяться у випадках, якщо відомості про злочин чи особу, яка його вчинила, неможливо отримати в інший спосіб. У даному випадку не були вичерпані всі способи попередніх слідчо-розшукових дій, що передбачено ч. 2 ст. 246 КПК України.

Таким чином, вищезазначені докази не відповідають вимогам допустимості, бо вони одержані з порушеннями, пов`язаними з незаконним обмеженням основоположних прав і свобод людини, закріплених у Конституції України і рішеннях Європейського Суду з прав людини, в яких підкреслено, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (рішення від 09 червня 1998 року у справі «Тейшейра де Кастро проти Португалії», п. 34, рішення від 19 лютого 2009 року у справі «Шабельник проти України», п. 54, а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визначеним Конвенцією. Тобто у даному випадку негласні слідчо-розшукові дії по кримінальному провадженню проводилось без дотримання норм КПК України та не відповідають рішенням Європейського суду, що стосуються привілею проти самообвинувачення чи права не давати покази, що безперечно є загальновизнаними міжнародними стандартами, що лежать в основі справедливого судочинства. Їхня мета огородити обвинуваченого від неправомірного з боку сторони влади примушення до дачі показів і тому уникнути актів неправосуддя та забезпечить досягнення мети ст. 6 Конвенції. Тому суд визнає ці докази недопустимим і до уваги не приймає.

Відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Суд не приймає до уваги долучений до матеріалів кримінального провадження протокол проведення слідчого експерименту від 12.11.2016 року за участю свідка ОСОБА_14 , оскільки в судовому засіданні остання надала протилежні показання. Суд також зазначає, що на даний час свідок ОСОБА_14 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 384 КК України не притягувалася. Журнал судового засідання від 11.11.2016 року про допит слідчим суддею свідка ОСОБА_14 і диск DVD-R до нього, суд також не приймає до уваги, оскільки надані показання не доводять винуватість ОСОБА_11 у скоєнні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 187 КК України.

Дослідивши всі обставини кримінального провадження щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.14 ч.1 ст.187 КК України, і оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про те, що їх не можна покласти в основу обвинувачення, оскільки частина із них здобута з грубим порушенням норм чинного процесуального законодавства, а інші як самі по собі, так і в сукупності не підтверджують прямо чи опосередковано існування обставин, про які зазначено в обвинувальному акті.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

За змістом ст. 373 КПК України суд зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок у разі, якщо стороною обвинувачення не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

За таких обставин, суд вважає за потрібне виправдати ОСОБА_11 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 187 КК України, у зв`язку із недоведеністю наявності в діянні обвинуваченого ОСОБА_11 складу кримінального правопорушення.
В ході судового слідства була перевірена заява обвинуваченого ОСОБА_11 , щодо застосування до нього під час досудового слідства з боку працівників поліції заходів фізичного та психічного впливу для примушення визнання вини у вчиненні кримінального правопорушення по даній справі. Згідно з листом начальника відділу прокуратури Запорізької області від 20 лютого 2018 року № 17/3-184 вих. 18, за результатами розслідування 29.06.2017 року старшим слідчим слідчого відділу прокуратури області ОСОБА_21 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000203 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. 19.02.2018 року заступником прокурора області начальником управління вище вказану постанову на підставі п. 6 ст. 284 КПК України скасовано, на даний час триває розслідування.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_11 покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані, що характеризують особу винного, раніше не судимий,його стан здоров`я на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, соціальні зв`язки одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, офіційно не працює, за час навчання в Чернівецькому національному університеті ім. Ю. Федьковича характеризується позитивно, за місцем проживання у смт. Комишуваха, Запорізької області характеризується посередньо. Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_11 , суд не вбачає.
Аналізуючи викладене, суд приходить до переконання про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, що у відповідності зі ст. 75 КК України є підставою для його звільнення від покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком.
Вирішуючи питання про запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_22 , суд, враховуючи те, що строк дії ухвали про застосування обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припинив дію 06.09.2017 року, інший запобіжний захід обвинуваченому не обирався, а також відсутність у учасників процесу відповідних клопотань, вважає за необхідне запобіжний захід обвинуваченому до вступу вироку в законну силу не обирати.
По справі цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати за проведення судової балістичної експертизи №550-З від 09.11.2016 року, які згідно довідки складають 703 гривні 68 копійок, на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, відповідно до якої суд у разі ухвалення обвинувального вироку стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави.
Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 100, 349, 368, 369, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
Обвинуваченого ОСОБА_12 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 187 КК Украйни, та виправдати його в зв`язку з недоведеністю в його діянні складу вказаного кримінального правопорушення.
ОСОБА_12 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_11 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк два роки.
Відповідно до ст. 76 КК України, у зв`язку із звільненням від відбування покарання з випробуванням, покласти на засудженого ОСОБА_11 обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання і роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
В строк відбування покарання ОСОБА_11 зарахувати строк тримання під вартою, з застосуванням ч. 5 ст. 72 КК України, починаючи з 11.11.2016 року по 06.07.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта по кримінальному провадженню № 0005513 для проведення судової балістичної експертизи № 550-З від 09.11.2016 року в розмірі 703 (сімсот три) гривні 68 копійок стягнути з ОСОБА_11 на користь держави.
Речові докази:
диск DVD-R з відеозаписами оглядів місця подій від 08.11.2016 року, приєднаний до матеріалів кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження (том 1, а.с. 191);
три DVD-R диски з відеозаписами негласних слідчих (розшукових) дій за участю ОСОБА_11 і ОСОБА_14 , приєднані до матеріалів кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження (том 1, а.с. 211, 238, 239);
ніж, вилучений в ході проведення огляду місця події 08.11.2016 року, що зберігається в камері зберігання речових доказів Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, знищити.
бахіли і медичні гумові рукавички, вилучені в ході проведення огляду місця події 08.11.2016 року, що зберігаються в камері зберігання речових доказів Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, знищити.
пістолет, вилучений в ході проведення огляду місця події 08.11.2016 року, що зберігається у інспектора дозвільної системи Комунарського відділення поліції Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, знищити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суду м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_2