Справа № 191/2883/17
Провадження № 1-кп/191/349/17
У Х В А Л А
26 вересня 2017 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 187 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Ухвалою суду від 04.08.2017 року обвинуваченому ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 02.10.2017 року включно.

Прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, оскільки враховані під час обрання запобіжного заходу ризики не змінилися, а саме, раніше судимий, обвинувачується у вчиненні злочину в період умовно-дострокового звільнення, не працює, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, з місця проживання характеризується негативно.

Сторона захисту просили суд змінити запобіжний захід з тримання під вартою на менш суровий, оскільки при обранні цього запобіжного заходу ОСОБА_5 була пред`явлена підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, а в ході досудового слідства його дії були перекваліфіковані на ч. 1 ст. 187 КК України. Крім того, обвинувачений має постійне місце проживання, потерпілому ОСОБА_6 шкода відшкодована.

Суд, з урахуванням думки учасників процесу, дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.. 177 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 ст.197 КПК України строк дії ухвали суду про тримання під вартою не повинен перевищувати шістдесяти днів.

Вирішуючи клопотання прокурора, суд враховує вимоги ст.. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Згідно рішення ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» ризик вчинення нових правопорушень має місце, коли попередня поведінка дає підстави для очікувань, що він не має наміру зупинятись у своїх злочинних діях; коли небезпека має бути явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи. Рішенням ЄСПЛ «Сельчук проти Туреччини» визначено, що попередня судимість може бути підставою ризику вчинення нових правопорушень.

Вирішуючи питання про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

При вирішенні клопотання прокурора суд враховує встановлені судом підстави обрання обвинуваченому міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме, що докази про вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень є вагомими, раніше судимий за умисні тяжкі злочини, відбував покарання в місцях позбавлення волі, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину в період умовно-дострокового звільнення та у стані алкогольного сп`яніння, постійного місця реєстрації не має, офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність його легального джерела доходів, соціальні зв`язки відсутні, оскільки ОСОБА_5 не одружений, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, з місця проживання характеризується негативно, що в своїй сукупності свідчить про його стійку антисуспільну поведінку та наявність ризиків вчинити інші кримінальні правопорушення та переховування його від суду. З урахуванням того, що у даному кримінальному провадженні вказані вище ризики не зменшилися та обставини, що були підставою для взяття ОСОБА_5 під варту, не змінилися, суд вважає необхідним продовжити запобіжний захід, обраний обвинуваченому, у виді тримання під вартою з урахуванням вимог п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України терміном на 60 днів і тільки такий вид і міра запобіжного заходу зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та досягнення дієвості цього провадження, що виключає можливість застосування до обвинуваченого менш суворого запобіжного заходу.

Доводи сторони захисту з приводу врахування судом при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозри за ч. 3 ст. 187 КК України не можуть свідчити про зменшення ймовірності реалізації вищезазначених ризиків, які стали підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також самі по собі не є підставою для відмови в задоволенні клопотання прокурора та зміни запобіжного заходу на менш суворий.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 197, 314, 315 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора задовольнити.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою продовжити на шістдесят днів, а саме, до 24.11.2017 року включно.

Копію ухвали направити начальнику УВП № 4 в Дніпропетровській області для відома.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1