Справа № 158/2232/17 Провадження №11-сс/773/436/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:запобіжний захід Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 жовтня 2017 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 07 вересня 2017 року в кримінальному провадженні № 0000691 щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , одруженого, з середньою освітою, громадянина України, українця, не працюючого, не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 2 ст.146, ч.2 ст. 345 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Слідчий СВ Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 звернувся до Ківерцівського районного суду Волинської області із клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання мотивує тим, що СВ Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000691 від 07 вересня 2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.146, ч.2 ст. 345 КК України, у вчиненні яких 06 вересня 2017 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру.
Ухвалою слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 07 вересня 2017 року в задоволенні клопотання слідчого СВ Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовлено.

Застосовано щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 2 (два) місяці.
Покладено на підозрюваного ОСОБА_8 такі зобов`язання:
- заборонити залишати місце проживання ( АДРЕСА_1 ) без дозволу слідчого, прокурора, суду з 22 години до 08 години.
Термін дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту визначено на строк два місяці з моменту оголошення даної ухвали.
Контроль за виконанням та виконання ухвали покладено на Ківерцівський ВП ГУНП у Волинській області.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що слідчим та прокурором об`єктивно не надано доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні та враховуючи міцність соціальних зв`язків останнього, дійшов висновку про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а саме домашнього арешту з покладенням на підозрюваного обов`язку, передбаченого ч. 5 ст. 194 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів. Посилається на те, що ухвала слідчого судді незаконною, а клопотання про застосування запобіжного заходу відхилено безпідставно. Слідчим суддею не взято до уваги те, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості, санкція тяжчого з яких передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років, не працює, а тому немає постійного джерела доходів.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, прокурора, який підтримав апеляцію з викладених в ній підстав, підозрюваного та його захисника, які відносно її задоволення заперечили, перевіривши матеріали справи за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд доходить наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Слідчий суддя при розгляді клопотання, у відповідності до вимог ст. 194 КПК України, правильно дійшов висновку про обґрунтованість підозри та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України та про те, що прокурор не довів що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, не може запобігти вказаним ризикам, а тому відмовив в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосував більш м`який запобіжний захід.

Як вбачається із матеріалів справи, при розгляді в суді першої інстанції клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор не довів того, що застосований до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Інші доводи апеляції прокурора є нічим іншим як недоведеними припущеннями щодо можливої процесуальної поведінки підозрюваного.
А твердження обвинувачення про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою як превентивного заходу для запобігання вчинення ним нових злочинів та забезпеченню неможливості протидії досудовому розслідуванню, в даному випадку, на думку суду, з огляду на домашній арешт, є безпідставними.
Посилання в апеляції на обґрунтованість підозри, тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_8 та відсутність постійного джерела доходів, не можуть, на думку суду, безумовно свідчити про наявність ризиків, про які вказує ст. 177 КПК України та не є визначальними чинниками, які дають підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Водночас, слідчим суддею правильно враховано те, що ОСОБА_8 має постійне місце реєстрації та проживання, де проживає разом з дружиною та малолітньою дитиною, що свідчить про міцність соціальних зв`язків останнього, раніше не судимий. А тому, висновок слідчого судді про доцільність та можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, зокрема домашнього арешту є правильним та достатньою мірою буде гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
За таких обставин, слідчий суддя обґрунтовано відмовив у обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрав інший більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а тому законних підстав для скасування ухвали слідчого судді і постановлення нової ухвали з мотивів наведених в апеляційній скарзі прокурора, апеляційний суд не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись статтями 405, 407, 422 КПК України, Апеляційний суд Волинської області,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 07 вересня 2017 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого СВ Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 без змін.
Головуючий
Судді: