АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/9661/16-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/262/17 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст.152, ч.1 ст.187 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2017 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах

апеляційного суду Тернопільської області

в складі: головуючого судді- ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 серпня 2017 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Свалява Закарпатської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого:

11 серпня 2009 року Підволочиським районним судом Тернопільської області за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 2 роки;

12 травня 2010 року Підволочиським районним судом Тернопільської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ст.70, 71 КК України до 6 років позбавлення волі;

01 лютого 2017 року Підволочиським районним судом Тернопільської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.395, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.152, ч.1 ст.187 КК України та призначено йому за даними кримінальними правопорушеннями покарання:

- за ч.1 ст.152 КК України - у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі;

- за ч.1 ст.187 КК України - у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

У відповідності до ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 призначено покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України до покарання за даним вироком частково у виді 1 (одного) року приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Підволочиського районного суду Тернопільської області від 01 лютого 2017 року, та призначено остаточне покарання ОСОБА_7 у виді 6 (шести) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно з вироком, 14 липня 2016 року, близько 13.50 год. ОСОБА_7 , перебуваючи у лісосмузі поряд із залізничною колією, що по вул. Лозовецька 30, в м.Тернополі маючи на меті задовольнити свою статеву пристрасть, з метою подолання опору потерпілої ОСОБА_9 , тримаючи в руці металеві ножиці, шляхом прикладання їх до ділянки шиї потерпілої ОСОБА_9 , почав погрожувати їй застосуванням фізичного насильства. У подальшому ОСОБА_7 сів на нижні кінцівки потерпілої ОСОБА_9 , унеможлививши її рух та наніс один удар кулаком руки в обличчя потерпілої, яка намагалася відштовхнути його ногами від себе, таким чином подолавши її опір, та в подальшому ігноруючи волю потерпілої ОСОБА_9 , шляхом застосування щодо неї фізичного насильства у вигляді нанесення удару кулаком руки в обличчя, пригнічуючи таким чином її волю та долаючи опір, виліз на неї зверху та вступив із нею в статевий зв`язок природним способом.

Внаслідок злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_7 , створено посягання на статеву свободу потерпілої ОСОБА_9 , у вигляді порушення її права на сексуальне самовизначення з приводу можливості добровільного сексуального спілкування з обраним партнером у будь-який час і у будь-якій сексуально прийнятній формі, а також спричинено синець повік лівого ока, носа і лівої щоки, садно нижньої повіки лівого ока та синець лівої передньо-бокової поверхні шиї, які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень.

Окрім цього, 14 липня 2016 року близько 14.00 год. ОСОБА_7 , перебуваючи у лісосмузі поряд із залізничною колією, що по вул. Лозовецька 30, в м. Тернополі, після згвалтування потерпілої ОСОБА_9 , з метою заволодінням її майном, погрожуючи застосуванням фізичного насильства, з корисливих мотивів відкрито викрав її мобільний телефон марки Nokia Microsoft Lumia 640 вартістю 2400 грн., та грошові кошти у сумі 70 грн. Із викраденим майном обвинувачений ОСОБА_7 , з місця вчинення правопорушення втік, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 , матеріальну шкоду на загальну суму 2470 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить справу повернути на досудове розслідування або ж зменшити йому термін відбування покарання, оскільки вважає, що всі докази грунтуються на припущеннях і його вину не доведено. Стверджує, що телефон потерпілої він знайшов, а висновки проведених у справі експертиз не є категоричними. Вказує на наявні у справі розбіжності щодо його одягу на час інкримінованих подій. Вважає, що при призначенні покарання не враховано перебування на його утриманні співмешканки, яка є інвалідом третьої групи.

Заслухавши суддю-доповідача,

обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого з наведений у ній підстав,

прокурора, який просить відхилити апеляційну скаргу обвинуваченого,

перевіривши матеріали кримінального провадження та частково дослідивши його обставини, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

В ході апеляційного розгляду встановлено, що оскаржений вирок повністю відповідає вказаним вимогам закону, а висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено і кваліфікація його дій за ч.1 ст.152 та ч.1 ст.187 КК України є вірними.

Свій висновок щодо доведеності вини обвинуваченого суд першої інстанції правильно обґрунтував показаннями:

потерпілої ОСОБА_9 про те, що в обідню пору 14 липня 2016 року вона розмовляючи з ОСОБА_10 по телефону йшла через залізничну колію, де на неї напав обвинувачений, приставив до шиї металеві ножиці та погрожуючи застосуванням фізичного насильства наказав іти в лісосмугу, що знаходилась поряд. Там штовхнув її та, долаючи опір вдарив кулаком в праве око і зґвалтував. Після зґвалтування, наказав віддати йому телефон і гроші, з якими втік;

свідка ОСОБА_10 , про те, що в той день близько 14 год. 00 хв. він розмовляв з потерпілою ОСОБА_9 по мобільному телефону і раптово обірвався зв`язок. Пізніше, коли він приїхав за нею, то вона була у шоковому стані і мала тілесні ушкодження та пояснила, що її згвалтував і обікрав невідомий, як пізніше виявилось ОСОБА_7 ;

свідка ОСОБА_11 , про те, що влітку 2016 року він перебував на роботі та в обідню пору поблизу місця, де згвалтували потерпілу, бачив обвинуваченого ОСОБА_7 ;

свідка ОСОБА_12 , про те, що влітку 2016 року ОСОБА_7 попросив на його паспорт здати у ломбард телефон, він погодився і здав у ломбард на свій паспорт телефон марки Nokia Lumia, який йому дав ОСОБА_7 . Пізніше, від працівників поліції йому стало відомо, що це телефон дівчини, яку ОСОБА_7 згвалтував.

Повідомлені свідками і потерпілою обставини суд вірно оцінив, як такі, що доводять вину обвинуваченого, оскільки вони об`єктивно узгоджуються з даними письмових доказів, а саме:

протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, згідно якого потерпіла ОСОБА_9 повідомила, що невідома особа 14 липня 2016 року близько 14.00 год. у лісосмузі біля залізничної колії по вул. Лозовецькій, 30, застосовуючи фізичне насильство вступила з нею у статеві зносини, проти її волі;

протоколу огляду місця події, де виявлено дві вологі серветки та нижню білизну червоного кольору;

висновків судово-медичних експертиз, згідно яких у слідах на одязі потерпілої та в мазку із вмістом її піхви виявлено сперматозоїди, а на ланцюжку із підвіскою та двох сережках потерпілої знайдено сліди поту та в піднігтьовому вмісті потерпілої виявлено епітеліальні клітини, які можуть походити від ОСОБА_7 ;

висновку судово-медичної експертизи, згідно якого у потерпілої виявлені синець повік лівого ока, носа і лівої щоки, садно нижньої повіки лівого ока та синець лівої передньо-бокової поверхні шиї, які виникли від дії тупих предметів незадовго до звернення за медичною допомогою та утворення яких, за повідомлених потерпілою обставин не виключається;

протоколу пред`явлення особи для впізнання на фотознімках, відповідно до якого свідок ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_7 , як особу яка 14 липня 2016 року близько 14.00 год. проходила повз нього, коли він перебував біля залізничної колії по вул.Лозовецька в м.Тернопіль;

протоколу пред`явлення особи для впізнання на фотознімках, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_9 впізнала ОСОБА_7 , як особу яка її згвалтувала, після чого заволоділа її мобільним телефоном марки Nokia Lumia та грошовими коштами;

довідки виданою Ломбард Заставно-Кредитний Дім, згідно якої у м.Волочиськ по вул. Незалежності, 19 Хмельницької області ОСОБА_12 14 липня 2016 року здав у ломбард мобільний телефон торгової марки Nokia Lumia, на який звернено стягнення 13 серпня 2016 року.

Суд належним чином дослідив ці та інші докази по справі, детально виклав їх зміст у вироку і дав їм правильну оцінку. Зазначені докази узгоджуються між собою, не містять суперечностей і не викликають сумнівів у їх достовірності, а тому суд правильно обґрунтував ними свої висновки, з якими погоджується колегія суддів, про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні згвалтування, тобто статевих зносин із застосуванням фізичного насильства, та розбою, тобто нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із погрозою застосування насильства, небезпечного для здоров`я особи, яка зазнала нападу.

Перевіркою матеріалів провадження також встановлено, що суд першої інстанції обгрунтовано, з наведенням належних мотивів, правильно відхилив доводи обвинуваченого про його непричетність до вчинення цих злочинів.

Доводи апеляційної скарги про неконкретність висновків судово-медичних експертиз не спростовують висновків суду першої інстанції про доведеність його вини, оскільки такі висновки обгрунтовані не лише даними окремих експертиз, а сукупністю зібраних у кримінальному провадженні взаємопов`язаних доказів, які підтверджують обставини вчинення обвинуваченим інкримінованих йому злочинів.

Доводи апеляційної скарги про неправдивість показань потерпілої і свідків, які стверджували, що під час вчинення злочину він був у полосатій футболці, а за місцем його проживання було вилучено полосату кофту не є істотними, оскільки в ході проведення слідчих дій потерпіла та свідок ОСОБА_12 , кожен окремо, впізнали особу ОСОБА_7 не за одягом, а за рисами його обличчя. Жодних порушень кримінального процесуального закону при проведенні цих слідчих дій в апеляційній скарзі не наведено і в ході судового розгляду не виявлено.

Крім того, потерпіла під час її допиту судом першої інстанції категорично підтвердила, що згвалтування і розбій відносно неї вчинив саме ОСОБА_7 .

Зі змісту протоколу про прийняття від потерпілої заяви про вчинення злочину від 14 липня 2016 року та її показань в судовому засіданні вбачається, що вони є послідовними і незмінними. Так, з її показань, зафіксованих в журналі судового засідання і на технічному носії інформації, слідує, що потерпіла вказувала зокрема на те, що ОСОБА_7 згвалтував її, застосовуючи фізичне насильство, та безпосередньо після цього погрожуючи фізичною розправою відібрав телефон і гроші. Ці показання потерпілої повністю узгоджуються з даними інших досліджених в ході судового розгляду доказів, а тому колегія суддів не має сумнівів у їх достовірності.

Оцінивши вказані обставини в їх сукупності та взаємозв`язку суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про винуватість ОСОБА_7 .

Наведені в апеляційній скарзі твердження обвинуваченого про те, що на час згвалтування потерпілої він перебував у іншому місці, а тому не міг вчиняти інкримінованих йому злочинів, були перевірені апеляційним судом.

Так, в ході апеляційного розгляду обвинувачений вказав, що 14 липня 2016 року він до 14 години був у своєї рідної сестри. При цьому, він повідомив, що прийшов до неї 13 липня 2016 року близько 23 год. 30 хв. і заночував, прокинувся близько 11 год., вранці сестра ходила в магазин і повернулась із подругою, яка невдовзі пішла, сестра прибирала, а він заснув, потім вона його розбудила і близько 14 години він пішов.

Допитана в ході апеляційного розгляду ОСОБА_13 підтвердила, що вона є рідною сестрою обвинуваченого, який 14 липня 2016 року гостював у неї і пішов близько 14 години. Також, вона повідомила, що в гості до неї обвинувачений прийшов близько 17 години 13 липня 2016 року, між 18 та 19 годинами прийшли її подруга з мамою, також приходив її знайомий ОСОБА_14 . Всі разом вечеряли, потім в період з 22 год. до 01 год. розійшлись, а обвинувачений залишився ночувати. Наступного дня до обіду вона нікуди не ходила і ніхто до неї не приходив, готувала їжу, з братом поснідали і дивились телевізор. Через кілька днів дізналася, що брата підозрюють у вчиненні злочинів, спілкувалася з ним по телефону.

Аналізуючи повідомлені обвинуваченим і свідком відомості, колегія суддів враховує, що вони містять істотні розбіжності щодо усіх деталей перебування обвинуваченого в гостях у свідка, за винятком часу, коли він звідти пішов.

В той же час, показання потерпілої щодо часу та місця вчинення обвинуваченим злочинів повністю узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_15 , а щодо конкретних обставин їх вчинення також об`єктивно підтверджуються даними судових експертиз, протоколу огляду місця події та інших доказів у справі, сукупності яких суд першої інстанції дав вірну оцінку.

За таких обставин, зазначену версію обвинуваченого і показання свідка, яка є його близьким родичем, колегія суддів оцінює критично, як такі, що спрямовані на уникнення обвинуваченим кримінальної відповідальності.

Таким чином, підстав вважати ОСОБА_7 необгрунтовано засудженим за ч.1 ст.152 та ч.1 ст.187 КК України колегія суддів не знаходить.

Покарання обвинуваченому призначено відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України та за своїм видом і розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які тягнуть за собою безумовне скасування чи зміну вироку під час перегляду апеляційним судом оскарженого вироку не виявлено.

Виходячи з наведеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та прокурора.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404-419,424 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИла:

Апеляційну скарги обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 серпня 2017 року відносно ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2