АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1270/17 Справа № 200/8688/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 вересня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000886 за апеляційними скаргамипрокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2, захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 13 квітня 2017 року, ухвалений стосовно
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий, останній раз:

17 листопада 2014 року Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська за ч. 1 ст.125 КК України до шістдесяти годин громадських робіт,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.1 ст.304 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Калужино Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

08 квітня 2011 року Баглійським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнився 03.07.2014 року на підставі ст.7 Закону України «Про амністію» від 08.04.2014 року,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.2 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 13 квітня 2017 року ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.304 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
Зараховано в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 22.02.2016 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців.
Зараховано в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 22.02.2016 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирішено долю речових доказів.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_11 умисно, достовірно знаючи про те, що ОСОБА_12 є неповнолітнім, з середини лютого 2016 року, більш точніше дату встановити не виявилося можливим до 21.02.2016 року, шляхом пропозицій та уговорів, втягував останнього у пияцтво, неодноразово розпиваючи з ним спиртні напої.

22.02.2016 року близько 02 години 40 хвилин ОСОБА_10 , знаходячись навпроти будинку № 12-А по вул. Центральній у м. Дніпропетровську, побачивши раніше незнайомих потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілих, вступив у попередню змову з трьома невстановленими особами, розподіливши між собою ролі у вчиненні злочину та діючи узгоджено із невстановленими співучасниками злочину, за попередньою змовою групою осіб, підійшли до потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , і невстановлені особи стали наносити удари потерпілим ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , а ОСОБА_10 знаходився неподалік та спостерігав за навколишньою обстановкою, з метою попередження співучасників про можливу появу співробітників поліції.

В результаті дій ОСОБА_10 та невстановлених осіб, потерпілому ОСОБА_18 спричинені тілесні ушкодження, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Потерпілому ОСОБА_17 були заподіяні тілесні ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки та легкі тілесні ушкодження, що зумовили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більш як три тижні (21 день).

Потерпілому ОСОБА_13 були заподіяні тілесні ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Подавивши таким чином волю потерпілих до можливого опору, ОСОБА_10 , діючи узгоджено, за попередньою змовою групою осіб з трьома невстановленими співучасниками злочину, заволоділи майном потерпілого ОСОБА_13 , а саме: мобільним телефоном «Айфон-4» вартістю 1200 гривень, грошовими коштами у сумі 2000 гривень, рюкзаком «Адідас», бутсами «NIKE», копачами «Адідас», кофтою чоловічою «PUMA», та іншим майном на загальну суму 3200 гривень;

майном потерпілого ОСОБА_14 , а саме: мобільним телефоном «Нокіа-500», що не представляє матеріальної цінності та грошовими коштами в сумі 1500 гривень, а всього на загальну суму 1500 гривень;

майном потерпілого ОСОБА_19 , а саме: грошовими коштами у сумі 1800 грн.,

спричинивши останнім матеріальну шкоду, після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину втекли, розпорядившись ним на власний розсуд.

В апеляційній скарзі прокурор, не оскаржуючи доведеність вини і правильність кваліфікації дій ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий вирок, яким призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_10 за ч.2 ст.186 КК України у виді 6 років позбавлення волі.

Зазначив, що при визначенні покарання суд не в повному обсязі врахував характеристику особи обвинуваченого, який вину в скоєному злочині не визнав, що свідчить про те, що ОСОБА_10 у скоєному не розкаюється та бажає ввести суд в оману з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому злочин. Крім того, ОСОБА_10 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічний злочин та, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, знов скоїв злочин проти власності, немає постійного законного джерела доходу, що є причиною вчинення ним злочинів проти власності.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_10 просить вирок суду першої інстанції скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції у зв`язку з неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Зазначив, що його підзахисний під час судового розгляду вказав, що в бійці, яка відбулась 22 лютого 2016 року по вул..Центральній у м.Дніпрі участі не брав, потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_20 , ОСОБА_19 не бив, речі останніх не забирав.

Вказав, що судом першої інстанції, в порушення вимог ст.370 КПК України, не встановлено ані предмет, ані механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілим, що унеможливлює встановлення фактичних обставин кримінального провадження, неповно досліджено матеріали кримінального провадження, а фактичні обставини справи не знайшли свого підтвердження у вироку суду.

На його думку, органами досудового розслідування та судом допущена однобічність та неповнота дослідження обставин справи, обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, належним чином не з`ясовані. Органи досудового розслідування всупереч вимогам кримінального процесуального закону, ретельно не дослідили обставини, законність та час затримання ОСОБА_10 , а також момент вилучення у нього речей потерпілого, причетність до вчинення злочину, а суд не звернув увагу на неузгодженість цих обставин з іншими матеріалами провадження.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить вирок суду першої інстанції скасувати та призначити йому покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі. На його думку, судом першої інстанції не враховано пом`якшуючі його вину обставини.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 просить вирок суду скасувати, а матеріали кримінального провадження направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. Зазначив, що він є сиротою, що потерпілі неодноразово змінювали свої показання в ході судового слідства.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які просили задовольнити їх апеляційні скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Доводи прокурора про те, що обвинуваченому ОСОБА_10 призначено надто м?яке покарання, що судом першої інстанції при визначенні покарання не в повному обсязі враховано характеристику ОСОБА_10 , який вину в скоєному злочині не визнав, що свідчить про те, що він не розкаюється та бажає ввести суд в оману з метою уникнення кримінальної відповідальності, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 покарання, врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які віднесені до категорії тяжких злочинів, дані про особи обвинувачених, які раніше судимі за корисливі злочини, не працюють, на обліку в психіатричному та наркологічному диспансерах не перебувають, за місцем проживання характеризуються задовільно. Обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання, обвинуваченому ОСОБА_10 судом не встановлені. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , відповідно до положень ст.66 КК України, є каяття у вчиненні кримінального правопорушення, обставини, що обтяжують покарання судом не встановлені.

При обранні ОСОБА_10 виду та міри покарання, суд врахував невизнання обвинуваченим своєї вини у скоєному, відсутність будь-якого каяття.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що виправлення обвинувачених та досягнення інших цілей покарання, неможливо без ізоляції ОСОБА_10 та ОСОБА_9 від суспільства, і правильно призначив їм покарання у виді позбавлення волі, обравши достатній строк такого покарання в межах санкцій закону України про кримінальну відповідальність, яке необхідне і достатнє для виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нових злочинів.

Доводи захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_10 про те, що його підзахисний в бійці 22 лютого 2016 року по вул..Центральній у м.Дніпрі участі не брав, потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_20 , ОСОБА_19 не бив, речі останніх не забирав, спростовуються матеріалами кримінального провадження та доводами, викладеними у вироку суду.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що судом першої інстанції не враховано пом`якшуючі його вину обставини, не відповідають дійсності, оскільки судом першої інстанції відповідно до положень ст.66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_9 встановлено каяття у вчиненні кримінального правопорушення, яке враховано при призначенні строку покарання обвинуваченому.

Вимоги апеляційної скарги обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_8 про призначення нового розгляду у суді першої інстанції задоволенню не підлягають як такі, що не відповідають ч.1 ст.415 КПК України, відповідно до якої суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо: встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 цього Кодексу; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які очевидно викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; судове рішення ухвалено чи підписано не тим складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Порушень кримінального процесуального закону, які б призводили до скасування вироку під час розгляду судом першої інстанції апеляційним переглядом не встановлено.

На підставі наведеного, колегія суддів погоджується з вироком суду першої інстанції, вважає його законним і обґрунтованим, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг прокурора, захисника ОСОБА_21 та обвинуваченого.

Керуючись ст.ст.404,407 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2, захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 13 квітня 2017 року, ухвалений стосовно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишити без змін.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_9 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 22.02.2016 року до 20.06.2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_10 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 22.02.2016 року до 20.06.2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали, безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді: