АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 березня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28.02.2018 року,-
В с т а н о в и л а:
Згідно ухвали слідчого судді, у задоволенні клопотання відмовлено, у зв`язку з тим, що надані витяги з ЄРДР є неконкретними в них не відображено суттєві ознаки вчинення злочину, а також вони не містять відомостей щодо вчинення кримінального правопорушення саме службовими особами ТОВ «Дружківський вогнетривкий завод», органом досудового розслідування не обґрунтовано розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, а відтак відсутності правових підстав для накладення арешту на майно.
Мотивуючи свою апеляційну скаргу вказує на те, що відмовляючи у задоволенні клопотання слідчий суддя посилається на факт неповідомлення про підозру жодній особі у кримінальному провадженні. Разом з тим, на думку прокурора, таке мотивування про відмову у задоволенні клопотання в даному випадку суперечить положенням п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, оскільки органом досудового розслідування клопотання про арешт майна вносилось з метою збереження речових доказів, а не конфіскації майна чи забезпечення цивільного позову, а відтак в такому випадку КПК України не вимагає наявність підозрюваних осіб у кримінальному провадженні. Щодо відсутності доказів на обґрунтування розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, що свідчить, як зазначає слідчий суддя, про відсутність необхідності застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, не відповідає, на думку апелянта, обставинам кримінального провадження, оскільки предметом розслідування у провадженні є грошові кошти ТОВ «Дружківський вогнетривкий завод» у сумі розмірі 2 684 058,00 грн., які підлягають сплаті до бюджету у вигляді відповідних податків.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги і просила рішення слідчого судді залишити без змін, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
28.02.2018 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва у задоволенні клопотання слідчого було відмовлено.
Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна,накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); можливість спеціальної конфіскації (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 КПК України); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Як вважає колегія суддів наведена норма закону слідчим суддею дотримана в повному обсязі.
Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 214 КПК України, здійснення досу3дового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Таким чином, із врахуванням наведеної норми закону, доводи прокурора викладені в апеляційній скарзі про неврахування слідчим суддею при постановленні оскаржуваного рішення правових підстав, передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України є, як вважає апеляційний суд такими, що суперечать вимогам кримінального процесуального закону.
Отже, як на думку суду першої інстанції і з чим погоджується і колегія суддів апеляційний суд, клопотання слідчого не містить за своїм змістом правових підстав, за якими арешт майна в даному випадку є необхідним з метою завдань в даному кримінальному провадженні.
Істотних порушень норм КПК України, які б могли стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, як про це зазначається в апеляційній скарзі, не вбачається.
З урахуванням викладеного, за об`єктивним переконанням колегії суддів, ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.
Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
П о с т а н о в и л а:
Ухвала Апеляційного суду м. Києва оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/1653 /2018 Категорія ст. 170 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_7
Доповідач: ОСОБА_1