ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі колегії суддів: [1]
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі
судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши у судовому засіданні в м. Києві 12 жовтня 2017 року касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 на вирок Апеляційного суду Одеської області від 10 січня 2017 рокута ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 17 січня 2017 року у кримінальному провадженні щодо засудженого
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина
України, судимого вироком Центрального районного
суду м. Миколаєва від 06 травня 2016 року за ч. 4
ст. 407 КК України до покарання у виді позбавлення
волі на строк три роки, на підставі ст. 75 КК України
звільненого від відбування покарання з
випробуванням, з іспитвоим строком тривалістю один
рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених
пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України,
прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
встановив:
У касаційній скарзі захисником викладено вимогу про скасування вироку та ухвали апеляційного суду із призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції. Вимогу мотивовано істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки вирок апеляційного суду постановлено до винесення ухвали апеляційного суду, якою розглядалась апеляційна скарга засудженого, що призвело, на його думку, до порушення права на захист. Крім того, вказав на недотримання апеляційним судом вимог ст. 419 КПК України при перевірці доводів апеляційної скарги засудженого.
Вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 08 листопада 2016 року ОСОБА_6 засуджено за ст. 128 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк два місяці. На підставі ч. 1 ст. 72 КК України двом місяцям обмеження волі відповідає тридцять днів позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком приєднано невідбуту частину покарання за вироком суду від 06 травня 2016 року та остаточно ОСОБА_6 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки тридцять днів.

За вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину за таких обставин.

15 травня 2016 року, приблизно о 18-ій год., ОСОБА_6 знаходився поблизу магазину, що по АДРЕСА_1 , де зустрів раніше незнайомого йому ОСОБА_8 , де між ними на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла сварка. В ході цієї сварки ОСОБА_6 , не бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень, легковажно розраховуючи на їх ненастання, умисно наніс один удар кулаком в область обличчя ОСОБА_8 , від якого останній не втримався на ногах та впав на бетонне покриття, в результаті чого отримав тілесні ушкодження у вигляді забою головного мозку середнього ступеню тяжкості, субарахноїдального крововиливу в правій скронево-тімяній області. Відповідно до висновку експерта № 124 від 02 серпня 2016 року вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_8 могли виникнути 15 травня 2016 року, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, характер та локалізація даних ушкоджень вказують на те, що вони могли виникнути при падінні потерпілого з висоти власного росту.
Вироком Апеляційного суду Одеської області від 10 січня 2017 року апеляційну скаргу прокурора задоволено. Вирок суду від 08 листопада 2016 року щодо засудженого ОСОБА_6 в частині призначеного покарання скасовано. ОСОБА_6 засуджено за ст. 128 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк один рік. На підставі ч. 1 ст. 72 КК України одному року обмеження волі відповідає шість місяців позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком приєднано невідбуту частину покарання за вироком суду від 06 травня 2016 року та остаточно ОСОБА_6 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 17 січня 2017 року апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишено без задоволення. Призначене вироком Апеляційного суду Одеської області від 10 січня 2017 року ОСОБА_6 покарання залишено без зміни.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення касаційної скарги захисника та просив внести виправлення в оскаржувані судові рішення щодо допущеної описки, засудженого і його захисника, які просили про скасування судових рішень із призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, перевіривши матеріали провадження й обговоривши наведені у скарзі доводи, суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, у касаційній скарзі захисника не оспорюються, як і кваліфікація дій за вказаним правопорушенням.

Доводи касаційної скарги захисника про порушення вимог кримінального процесуального закону судом апеляційної інстанції є безпідставними.

Так, вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 засуджено за ст. 128 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк два місяці.

Відповідно до ч. 2 ст. 61 КК України обмеження волі встановлюється на строк від одного до пяти років.
На вказаний вирок в частині неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме наведених положень ст. 61, подано апеляційну скаргу прокурором, що обґрунтовано задоволено апеляційним судом із постановленням нового вироку, яким призначено ОСОБА_6 за ст. 128 КК України покарання у виді обмеження волі на строк один рік.

В подальшому, після постановлення вказаного вироку апеляційним судом, в межах строку на апеляційне оскарження вироку суду першої інстанції, ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу з підстав заперечення ним своєї винуватості у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України.

Втім розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції відбувався на підставі положень ст. 349 КПК України у зв`язку з повним визнанням вини ОСОБА_6 у вчиненому злочину та роз`ясненні останньому наслідків неможливості оскарження обставин вчиненого злочину в апеляційному порядку, через що апеляційним судом обґрунтовано й не переглядались.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 у своїй апеляційній скарзі вказав лише, що у вчиненому злочині не винен (а.к.п. 62, 65-66, 70).

Крім того, суд вважає безпідставними й твердження касаційної скарги захисника про порушення права на захист, оскільки розгляд апеляційних скарг відбувався у різний час, лише з тієї причини, що засудженим апеляційну скаргу було подано після постановлення вироку, що не є істотним порушенням вимог КПК України.

Також суд констатує, що проведення судового засідання апеляційним судом при розгляді апеляційної скарги прокурора відбувалося за участю як засудженого, так і його захисника ОСОБА_5 .

З огляду на те, що закон України про кримінальну відповідальність застосовано правильно, істотних порушень кримінального процесуального закону не встановлено, суд дійшов висновку, що касаційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

У резолютивній частині вироку Апеляційного суду Одеської області від 10 січня 2017 року, яким задоволено апеляційну скаргу прокурора про призначення засудженому покарання у виді обмеження волі на строк один рік, та яке на підставі ч. 1 ст. 72 КК України переведено апеляційним судом у покарання у виді позбавлення волі. Втім, при цьому зазначено, що покарання за ст. 128 КК України визначено у виді «позбавлення волі», що є явною технічною помилкою і не впливає на законність та обгрунтованість прийнятого рішення. Разом з тим, апеляційному суду слід в порядку ст. 379 КПК України рекомендувати внести виправлення в цій частині, так само як і у вступну частину ухвали Апеляційного суду Одеської області від 17 січня 2017 року, в якій згадується про вказаний вирок апеляційного суду.

Керуючись статтями 376, 434, 436, 438 КПК України, суд

постановив:

Вирок Апеляційного суду Одеської області від 10 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 17 січня 2017 року у кримінальному провадженні щодо засудженого ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 без задоволення.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Провадження за касаційною скаргою № 5-490км17 Категорія: ст. 128 КК України
Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_9
Доповідач в суді апеляційної інстанції: ОСОБА_10
Доповідач в касаційній інстанції: ОСОБА_1