Дата документу Справа № 1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 334/1415/18 Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадж. №11-сс/778/308/18 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7

розглянула 21 березня 2018року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04 березня 2018 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

Як вбачається з матеріалів провадження органами досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за наступних обставин.

Так, 15.02.2018 року близько 21 години 30 хвилин ОСОБА_8 з корисливих мотивів, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9 , що полягало у нанесенні ударів кулаками в область обличчя, відкрито заволодів мобільним телефоном «Samsung Galaxy» модель «J500Н», в корпусі золотистого кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , вартістю 1540 гривень, та золотим кільцем 583 проби, вагою 1,69 г, вартістю 1005 гривень 16 копійок, що належать ОСОБА_10 , та втік з місця вчиненого кримінального правопорушення, розпорядившись майном на власний розсуд, чим спричинив останній матеріальний збиток на загальну суму 2545 гривень 16 копійок.
Дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, а саме: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
26.02.2018 року близько 21 години 00 хвилин ОСОБА_8 з корисливих мотивів, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, знаходячись неподалік будинку АДРЕСА_2 , шляхом ривку з рук неповнолітньої ОСОБА_11 відкрито викрав мобільний телефон марки «Samsung», модель «J510H», в корпусі чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 , вартістю 4 999 гривень, що належить ОСОБА_12 , та втік з місця вчиненого кримінального правопорушення, розпорядившись майном на власний розсуд, чим спричинив останньому матеріальний збиток на вказану суму.
Дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, а саме: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілого, повторно.
16.02.2018 року СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, за даним фактом внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000575, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК.
03 березня 2018 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у скоєнні крадіжки.
Старший слідчий СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 обґрунтовуючи тим, що останній підозрюється у вчиненні ряду тяжких корисливих злочинів, за вчинення яких передбачає покарання у вигляді позбавлення волі до 6 років, офіційно не працевлаштований, проживає не за місцем реєстрації, відсутні міцні соціальні зв`язки, існують ризики, що залишаючись на волі він не буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, може вчинити інший злочин, переховуватися від слідства, вчинити тиск на потерпілого, свідків.
Задовольняючи клопотання слідчого та обираючи стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на 60 днів, слідчий суддя вважав встановленим та доведеним наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 вказаного кримінального правопорушення, та ризиків, передбачених п.п. 1,2,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що в сукупності унеможливлює застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою вважає її необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що слідчий суддя не надав правової оцінки доводам сторони захисту стосовно того, що клопотання слідчого не відповідає вимогам ст. 184 КПК України, а саме: виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК та посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини. Щодо висновку суду про існування ризику, що ОСОБА_8 буде незаконно впливати на потерпілих та свідків, то він необґрунтований, оскільки останні вже допитані. Підозрюваний має місці соціальні зв`язки, має постійне місце проживання, підтримує родинні стосунки, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. На підставі викладеного, просить ухвалу скасувати, ухвалити нову, якою обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши доповідь судді, адвоката ОСОБА_7 , яка підтримала вимоги апеляційної скарги, прокурора, який вважав ухвалу законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст. 29 Конституції України та ст.ст.176,177,178 КПК України, право на свободу і особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Слід враховувати те, що обираючи запобіжний захід - тримання під вартою, обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину, а запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і належної поведінки останнього.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та вказаною нормою передбачені виключення, які, натомість, не стосуються обставин даного провадження.

Застосування запобіжного заходу з іншою метою не допускається.

Крім того, при судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд повинен врахувати вимоги п.п. 3,4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження вище зазначених вимог Закону слідчим суддею дотримано не було.

За змістом поданої апеляції, обгрунтованність висунутої стосовно ОСОБА_8 підозри за ч.2 ст. 186 КК України не оспорюється та, з урахуванням наданих доказів і початкової стадії досудового розслідування, є такою, що заслуговує на увагу.

Однак, слідчий суддя, належним чином не перевіривши клопотання слідчого в частині наявності ризику щодо продовження злочинної діяльності, не умотивувавши свій висновок, зазначив в ухвалі, що більш м`які заходи не зможуть забезпечити належну поведінку підозрюваного.

З урахуванням наведеного, на думку колегії суддів, прокурором не доведено, що жоден з інших більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

За практикою Європейського суду з прав людини - суд зобов`язаний проаналізувати особисті обставини заявника докладніше та навести на користь тримання його під вартою конктертні підстави, підкріплені доказами, що узгоджується із положеннями ст. 196 КПК України.

Зазначеного вище слідчий суддя не виконав.

Встановлені істотні порушення вимог КПК України, згідно п.3 ч.1 ст. 409 КПК України, передбачають скасування оскаржуваного рішення.

Разом з тим, вирішуючи клопотання по суті, судова колегія, беручи до уваги тяжкість вчинених злочинів та очікуване покарання, у разі визнання підозрюваного винним, погоджується із висновком слідчого судді про наявність ризику переховування останнього.

Одночасно, згідно ст. 178 КПК України, колегія суддів звертає увагу на вперше притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності, наявність у останнього місця проживання, позитивної характеристики, наявність родинних зв`язків та даних щодо незадовільного стану здоров`я, що підтверджується наданими захисником матеріалами.

З огляду на сукупність наведених обставин, колегія суддів вважає, що зазначені слідчим в клопотанні доводи не дають підстави вважати, що належну поведінку підозрюваного неможливо забезпечити шляхом застосування альтернативного запобіжного заходу.

Лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_8 не може слугувати підставою для обрання йому найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, апеляційна інстанція, за відсутності відомостей протилежного, звертає увагу на самостійну явку підозрюваного до слідчого судді, що вказує на малоймовірність встановленого ризику щодо негативної поведінки ОСОБА_8 .

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що належну поведінку ОСОБА_8 можливо забезпечити шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

На думку колегії суддів, такий запобіжний захід здатний забезпечити виконання процесуальних обов`язків та запобігти спробі підозрюваного переховуватися від слідства та суду.

За таких обставин, зазначені в апеляційній скарзі доводи і підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати більш м`який запобіжний захід, знайшли своє підтвердження в апеляційній інстанції, а тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу захисника підозрюваногоОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 04 березня 2018 року про застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_3 у період доби з 20-00 години до 08-00 години ранку наступного дня та покласти обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України з`являтися за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду.

Строк дії ухвали про тримання особи під домашним арештом встановити до 03.05.2018 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на орган Національної поліції України за місцем проживанням підозрюваного.

ОСОБА_8 звільнити з-під варти негайно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4