Справа № 640/486/18
н/п 1-кс/640/747/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" січня 2018 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
слідчого - ОСОБА_3 ,
іншого володільця майна - ОСОБА_4 ,
На обґрунтування клопотання сторона обвинувачення зазначає, що 10.01.2018 до чергової частини Київського ВП ГУНП в Харківській області від оператора «102» надійшло повідомлення про те що за адресою м. Харків вул. Шевченка 111-А виявлено автомобіль «Пежо» синього кольору, 1990 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , в якому, згідно висновку експертного дослідження, номер кузова змінений шляхом заміни ділянки металу.
Згідно висновку експертного дослідження №21/6341/4Д від 10.01.2018, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_4 легкового автомобіля «PEUGEOT 605», номерний знак НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_5 , замінений шляхом заміни ділянки металу з ідентифікаційним номером кузова на аналогічну, яка раніше належала іншому автомобілю.
Оскільки у ході огляду автомобіля «PEUGEOT 605» синього кольору, 1990 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з ідентифікаційним номером кузова НОМЕР_4 замінений шляхом заміни ділянки металу з ідентифікаційним номером кузова на аналогічну, яка раніше належала іншому автомобілю, та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 від 05.05.2006 зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, тобто є такими таких які відповідають критеріям, зазначеним у п.1 ч.2 ст.167 КПК України, та відповідно до ст. 290 КК України, транспортний засіб автомобіль, являється предметом злочину, тобто вказаний транспортний засіб відповідає критеріям, зазначеним у п.3 ч.2 ст.167 КПК України, 10.01.2018 слідчим СВ Київського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 був проведений огляд за адресою: м. Харків, вул. Шевченка 111-а, в ході якого вилучено автомобіль «PEUGEOT 605» синього кольору, 1990 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 номер кузова НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 від 05.05.2006, а також ключ запалення до вище вказаного автомобіля.
В ході досудового розслідування встановлено, що вищевказаний автомобіль знаходився під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .
Крім того, в ході досудового розслідування встановлено, що згідно довіреності №1938 від 13.07.2017 автомобіль належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
11.01.2018 до Київського районного суду м. Харкова подано клопотання про арешт вказаного майна, ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова клопотання повернуто прокурору та встановлено строк в сімдесят дві години з моменту отримання копії ухвали прокурору для усунення недоліків.
18.01.2018 до Київського районного суду м. Харкова подано вдруге клопотання про арешт вказаного майна та ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 18.01.2018 клопотання повернуто прокурору та встановлено строк в сімдесят дві години з моменту отримання копії ухвали прокурору для усунення недоліків.
На підставі вище викладеного, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту, а саме позбавлення осіб права на відчуження, розпорядження, керування та/або користування, на зазначений транспортний засіб, ключі від нього та свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу, оскільки існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину (за ст. 290 КК України). Встановлені достатні підстави вважати, що вказане майно відповідає наступним критеріям доказу: зберегли на собі його сліди; містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час вказаного кримінального провадження; є предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій; набуті кримінально протиправним шляхом, з метою збереження зазначених речових доказів, та використання їх під час досудового розслідування.
Сторона обвинувачення зазначає, що з метою повного, об`єктивного та всебічного розслідування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, проведення судово-автотехнічної та судово-криміналістичної експертиз, а також враховуючи, що вилучене майно, зберегло на собі сліди кримінального правопорушення та є його предметом, а також вказане майно буде використано у кримінальному провадженні в якості речових доказів, виникла необхідність в накладенні арешту на вказане майно, яке було вилучене в ході проведення огляду за адресою: м. Харків, вул. Шевченка 111-А.
В судовому засіданні слідчий підтримав подане клопотання.
Інший володілець майна ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, зазначила, що 10.01.2018 вона разом з чоловіком ОСОБА_5 , для переоформлення документів в ТСУ 6341приїхали на майданчик огляду, де інспектору не сподобалося нанесення VIN номера, після чого її майно було конфісковане. Автомобіль 1992 року, 5 разів був замінений двигун, автомобіль неодноразово потрапляв в аврії і ремонтувався, весь кузов та весь автомобіль в зварених швах та є ознаки корозії металу кузову. Власник автомобілю ОСОБА_6 , мешканець м. Київ, повідомив, що у 2006 році також було питання про номер кузова, була назначена експертиза, і врешті він отримав номер НОМЕР_1 . Документів щодо висновку експертизи не зберіглося.
Неприбуття в судове засідання власника майна, відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотань. Більш того, володілець майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.
10.01.2018 з 18.30 год. до 19.00 год. згідно протоколу огляду місця події, за адресою: м. Харків, вул. Шевченко, 111-А, проведено огляд, в ході якого, згідно протоколу огляду місця події від 10.01.2018, вилучено вказане в клопотанні сторони обвинувачення майно (а.с. 11-12).
11.01.2018 о 15.55 год. до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого СВ Київського ВП ГУ НП в Харківській області, погоджене з прокурором Харківської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 , в якому сторона обвинувачення просила накласти арешт на вказане в клопотанні сторони обвинувачення майно.
Згідно наданої копії розписки, вказана копія ухвали від 11.01.2018 про повернення зазначеного клопотання прокурору для усунення недоліків, отримана прокурором Харківської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 15.01.2018 о 17.00 год. (а.с. 27).
18.01.2018 о 10.31 год. до Київського районного суду м. Харкова повторно надійшло клопотання слідчого СВ Київського ВП ГУ НП в Харківській області, погоджене з прокурором Харківської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 , в якому сторона обвинувачення просила накласти арешт на вказане в клопотанні сторони обвинувачення майно.
Згідно наданої копії розписки, вказана копія ухвали від 18.01.2018 про повернення зазначеного клопотання прокурору для усунення недоліків, отримана слідчим СВ Київського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_3 для передачі прокурору 22.01.2018 о 12.00 год. (а.с. 28).
За правилами абз. 1 ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
В поданому до суду клопотанні сторона обвинувачення просить поновити процесуальний строк подачі клопотання про арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України, пропущений з поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Вказаною статтею передбачається не просто можливість, а й обов`язковість поновлення строку виконання процесуальних дій, пропущеного з поважних причин. Поважність причин визначається слідчим суддею у разі неможливості своєчасного подання відповідного документа через будь-які обставини, що не дозволили учасникові процесу завчасно подати відповідний документ.
Принципом кримінального судочинства є доступ до правосуддя (ст. ст. 7, 21 КПК України), який впроваджує у вітчизняне кримінальне процесуальне законодавство міжнародно-правовий стандарт, який міститься у ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Порядок тимчасового вилучення майна врегульовано у ст. 168 КПК України. Зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час огляду.
Згідно вимог п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, у випадках, передбачених частиною 5 статті 171 КПК України.
Відповідно ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Тобто, згідно норм чинного законодавства, розглядаючи клопотання слідчого або прокурора про арешт майна, слідчий суддя, суд повинні з`ясувати, чи відповідає таке клопотання вимогам ст. 171 КПК України, а частиною 3 ст. 172 КПК України передбачено, що слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без дотримання вимог ст. 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
В подальшому, в передбачений кримінальним процесуальним законодавством строк стороною обвинувачення, як встановлено вище, подано до суду клопотання про арешт майна.
За змістом ч. 3 ст. 172 КПК України, в разі повернення клопотання про арешт майна прокурору для усунення недоліків, тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
Вказане клопотання сторони обвинувачення подано до Київського районного суду м. Харкова після повернення для усунення недоліків 25.01.2018 (а.с. 2).
З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав до задоволення клопотання сторони обвинувачення та поновлення процесуального строку слідчому, прокурору на звернення до суду з клопотанням про арешт майна, пропущеного із поважних причин.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вищевказане майно, вилучене під час огляду місця події, має значення для забезпечення кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди, та існує можливість його використання як доказу у кримінальному провадженні.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абз. 1 ч.1 ст.170 КПК України, а тому клопотання про накладення арешту на вказане майно шляхом заборони його користування, розпорядження та відчуження підлягає задоволенню, із визначенням місця зберігання автомобілю на штрафному майданчику за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська 107.
Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у такий спосіб арешту майна, слідчий суддя вважає доцільним, оскільки в даному випадку такий спосіб забезпечує запобіганню можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчий суддя вважає розумним та співрозмірним обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя,
Клопотання слідчого про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на автомобіль «PEUGEOT 605» синього кольору, 1990 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 від 05.05.2006 на ім`я ОСОБА_6 , ключ запалення до вище вказаного автомобіля, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним майном - до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Визначити місце зберігання зазначеного майна відповідно до Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року № 1104, а саме спец майданчик ДП МВС України в Харківській області «Інформ Ресурс», за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 107.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.
Резолютивна частина ухвали проголошена в судовому засіданні 26 січня 2018 року. Повний текст ухвали складено не пізніше п`яти діб з дня оголошення резолютивної частини - 29 січня 2018 року.
Слідчий суддя ОСОБА_1