Справа № 199/2066/18
В И Р О К
іменем України
19 квітня 2018 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

Головуючий суддя ОСОБА_1

Секретар судового засідання ОСОБА_2

За участі прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000545, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпро, громадянина України, з неповною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, раніше судимого:

-28 березня 2003 року Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська за ст. 304, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі,

-17 листопада 2005 року Індустріальним районним судом міста Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі;

-21 травня 2008 року Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. За постановою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2010 невідбутий строк 1 рік 4 місяці 12 днів позбавлення волі змінено на обмеження волі на підставі ст. 82 КК України;

-20 липня 2012 року Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 263 КК України до 2 років позбавлення волі;

-13 листопада 2013 року Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України 2 років 3 місяців позбавлення волі;

-13 липня 2016 року Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 1 ст. 296 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,

зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:
09 лютого 2018 року о 01 годині 00 хвилин ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , які визначив предметом своїх злочинних посягань. Реалізуючи вказаний злочинний умисел, діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, знайшов металевий прут за допомогою якого демонтував вхідні двері та таким чином проник до зазначеної квартири, яка належить ОСОБА_7 .

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , за допомогою металевого прута демонтував металеву решітку, яка знаходилась на вікні вказаної квартири.

Доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_6 , діючи умисно, вчиняючи корисливий злочин повторно, демонтовані металеві двері, розміром 1330x1970 мм, вартістю 6525 гривень, з дверним замком «Ельбор», вартістю 618 гривень 30 копійок, та решітку, розміром 2000х1600 мм, вартістю 1350 гривень, виніс з вказаної квартири та разом з викраденим майном залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_7 матеріальний збиток на загальну суму 8493 гривні 30 копійок.

ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення за обставин, викладених вище, визнав повністю, та показав, що 09 лютого 2018 року приблизно о 01 год. 00 хв. він перебував поблизу будинку АДРЕСА_4 , де побачив вхідні металеві двері квартири АДРЕСА_5 , які вирішив викрасти. Для цього він переконався, що за ним ніхто не спостерігає, знайшов металевий прут, за допомогою якого вибив цеглину, через отвір відчинив двері, зняв їх з петель, та проник до квартири. Після цього, знаходячись всередині квартири, за допомогою металевого прута демонтував металеву решітку, яка знаходилась на вікні вказаної квартири. Далі демонтовані двері та металеву решітку виніс з квартири та пішов з місця злочину. Ці двері та решітку продав на пункті прийому металобрухту на АДРЕСА_6 , за що отримав близько 700 грн., які витратив на власні потреби. З вартістю викраденого майна згоден. У вчиненому розкаюється та просить суворо його не карати.

Крім повного визнання своєї вини в інкримінованому кримінальному правопорушенні, та підтвердження його фактичних обставин, винуватість ОСОБА_6 повністю доведена сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

Згідно протоколу огляду місця події, 10 лютого 2018 року в період часу з 15 год. 50 хв. до 16 год. 20 хв. слідчим поліції оглянута квартира АДРЕСА_3 . Під час огляду встановлено, що в квартирі відсутні вхідні двері, наявні сліди проникнення до житла.

Судом досліджено надані потерпілою товарний чек та видаткова накладна на придбання останньою замку «Ельбор», металевих дверей розміром 1330х1970 мм та металевої решітки розміром 2000 х 1600 мм.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, 13 березня 2018 року свідок ОСОБА_8 впізнав за зовнішніми ознаками ОСОБА_6 , як особу, яка 09 лютого 2018 року продала йому металеві двері та металеву решітку.

Вартість майна, яке було предметом злочинних посягань, доведена висновком судово-товарознавчої експертизи № 845/18 від 13 лютого 2018 року, за яким ринкова вартість 1 (одних) металевих дверей розміром 1330x1970 мм, становить 6525 гривень 00 копійок; вартість 1 (одного) дверного замка «Ельбор», який знаходився в металевих дверях становить 618 гривень 30 копійок; вартість 1 (однієї) металевої решітки розміром 2000x1600 мм, становить 1350 гривень 00 копійок.
Оцінивши досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення, яке було підтримане прокурором, повністю доведена, і кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України як повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням до житла.

Визначаючи покарання ОСОБА_6 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, є умисним, закінченим, корисливим злочином, обставини вчинення кримінального правопорушення, характер та ступінь тяжкості наслідків правопорушення, вартість майна, що було предметом злочинних посягань, та його значимість для потерпілої, відомості про особу обвинуваченого.

Останній має постійне місце проживання, де характеризується посередньо, не має постійного джерела доходу, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, раніше неодноразово судимий, новий злочин вчинив в період іспитового строку, у вчиненому щиросердно розкаявся.

За висновком судово-психіатричної експертизи № 89 від 27 березня 2018 року, ОСОБА_6 в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, хронічним душевним захворюванням, недоумством, тимчасовим хворобливим розладом душевної діяльності або іншим хворобливим станом психіки не страждав і в теперішній час не страждає. Виявляв раніше і виявляє в теперішній час легку розумову відсталість з поведінковими розладами. За своїм психічним станом на час інкримінованого йому діяння він міг віддавати собі звіт в своїх діях (бездіяльності) і керувати ними. За своїм психічним станом в теперішній час він може віддавати собі звіт в своїх діях (бездіяльності) і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 , суд визнає щиросердне каяття та активне сприяння під час судового розгляду встановленню фактичних обставин кримінального правопорушення.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, суд відносить рецидив злочинів, оскільки останній має незняті та непогашені судимості за вчинення умисних злочинів, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 309, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 296 КК України.

При цьому суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки підстави для призначення покарання більш м`якого, ніж передбачене законом, судом не встановлені, виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції останнього від суспільства і саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

До матеріалів справи долучена копія вироку Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 13 липня 2016 року, яким ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 296 КК України засуджено до 2 років обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.

Оскільки нове кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим в період іспитового строку, остаточне покарання за сукупністю вироків підлягає визначенню з урахуванням вимог ч. 1 ст. 71, ст. 72, ч. 3 ст. 78 КК України шляхом часткового приєднання до покарання за цим вироком, невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Запобіжний захід обвинуваченому у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили слід залишити без змін, оскільки тяжкість та підвищена суспільна небезпека інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, встановлені судом відомості про особу обвинуваченого дають підстави вважати можливим ухилення від суду.

На підставі ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Питання речових доказів підлягає вирішенню згідно вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 374 КПК України,

П Р И С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 1 (один) місяць.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного за цим вироком покарання, частково у вигляді 4 (чотирьох) місяців обмеження волі, які згідно вимог ст. 72 КК України відповідають 2 (двом) місяцям позбавлення волі, приєднати невідбуту частину покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 13 липня 2016 року та остаточно призначити ОСОБА_6 до відбування покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 3 (три) місяці.

До набрання вироком законної сили продовжити дію раніше обраного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у Державній установі «Дніпропетровська установа виконання покарань (№ 4)».

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обраховувати з 16 березня 2018 року.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 300 (триста) гривень.

Речові докази: два сліди низу взуття на липких стрічках, які знаходяться в камері зберігання речових доказів Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області знищити.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою з дня вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду за їх зверненням.
Головуючий:

19.04.2018