Справа №: 343/2108/17
Провадження №: 1-кп/0343/24/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 березня 2018 року м.Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Долина Івано-Франківської області матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 23.02.2017 року за номером № 0000104, про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Івано-Франківськ, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, що має середню освіту, непрацюючого, розлученого, згідно ст. 89 КК України несудимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 , керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, що спричинило середньої тяжкості тілесні ушкодження ОСОБА_7 та смерть ОСОБА_8 .

Злочин вчинено за таких обставин:

23 лютого 2017 року близько 01.50 год. ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не маючи посвідчення водія на право керування транспортними засобами та відповідних навиків керування, що є грубим порушенням п.п. 2.9.а та 2.1.а ПДР, керуючи автомобілем марки MERCEDES-BENZ, реєстраційний номер Республіки Польща НОМЕР_1 , експлуатація якого у відповідності до п. 31.4.5.а ПДР заборонена через встановлення на задньому правому колесі шини із залишковою висотою малюнка протектора менше 1,6 мм, який практично не проглядається, що впливає на курсову стійкість транспортного засобу під час руху, рухався по вул. Б.Хмельницького у м.Долина Івано-Франківської області ділянкою автодороги сполучення Стрий-Чернівці у напрямку м.Стрий Львівської області. Крім водія, у салоні вказаного автомобіля знаходились пасажири ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . Проїзна частина даної ділянки дороги для двох напрямків руху має по одній смузі у кожному напрямку, зустрічні потоки розділені горизонтальною лінією дорожньої розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія) ПДР і на той час перебувала у мокрому стані. В цей же час у зустрічному напрямку на вказаній ділянці дороги рухався автопоїзд у складі тягача марки DAF 85, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та напівпричепа марки SCHWARZMULLER SPA-3E, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_9 . При зближенні транспортних засобів та проїзді заокруглення дороги у ліву сторону, водій ОСОБА_6 , для забезпечення безпеки дорожнього руху, не перевірив та не забезпечив технічно справний стан транспортного засобу, проявив неуважність до дорожньої обстановки, чим порушив п.п. а,б п. 2.3 ПДР, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку та стан керованого ним транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, чим порушив вимоги п. 12.1 даних Правил, перетнув дорожню розмітку 1.1 (вузька суцільна лінія) та виїхав на смугу зустрічного руху, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, чим грубо порушив вимоги п.п. 1.2, 10.1, та 34.1.1 ПДР, де допустив зіткнення з автопоїздом у складі тягача та напівпричепа під керуванням водія ОСОБА_9 . В результаті порушення ОСОБА_6 ПДР відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пасажир керованого ним автомобіля MERCEDES-BENZ ОСОБА_10 помер від отриманої відкритої черепно-мозкової травми з переломами кісток склепіння та основи черепа, крововиливами під оболонки та у речовину головного мозку, розміжченням речовини головного мозку, яка ускладнилась набряком та стисненням головного мозку, а ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді повного травматичного вивиху 1, 2-го зубів справа та 1, 2-го зубів зліва на нижній щелепі, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що викликали стійку втрату працездатності менше як на одну третину.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину при викладених в обвинувальному акті обставинах. При цьому пояснив, що в день напередодні ДТП він з товаришами зранку розпивали спиртні напої, разом випили десь близько 1 л. горілки. Ввечері він разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 поїхали покататися на машині. Коли поверталися додому, зупинилися біля магазину, що знаходиться на виїзді з м.Долина навпроти повороту на с.Яворів Долинського району Івано-Франківської області, де пили каву. Згодом поїхали додому, по дорозі розмовляли. Як сталася дорожньо-транспортна пригода, він не пам`ятає. Все відбулося дуже швидко. Він свідомість не втрачав. Визнає, що перебував в стані алкогольного сп`яніння. Внаслідок ДПТ загинув його двоюрідний брат ОСОБА_8 , а він сам отримав важкі тілесні ушкодження: відкриті переломи руки та ніг, розбитий таз, розрив печінки, пробиті легені, в результаті чого тривалий час лікувався. На даний час йому встановлено 1 групу інвалідності і стан його здоров`я поганий. У нього було посвідчення водія, яке він отримав, будучи на роботі у Великобританії, але десь загубилося і знайти його він не може. Просить суворо його не карати та не позбавляти волі, врахувати, що він втратив близького друга, втратив здоров`я, поніс значні витрати на лікування, став інвалідом 1 групи.

Так як обвинувачений в судовому засіданні свою вину визнав повністю та дав суду показання, аналогічні пред`явленому обвинуваченню, які відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються, за згодою всіх учасників судового розгляду і у відповідності до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, суд обмежив обсяг досліджуваних доказів в даному кримінальному провадженні, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та обмежився допитом обвинуваченого, сумнівів у добровільності та істинності позиції якого в суду немає, та дослідженням доказів, що характеризують особу обвинуваченого.

Оцінюючи зібрані в даному кримінальному провадженні докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження та підтверджується, поза розумним сумнівом, комплексом достатньо переконливих, чітких, неспростовних і узгоджених між собою доказів.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч.2 ст. 286 КК України, оскільки він, керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, що спричинило середньої тяжкості тілесні ушкодження ОСОБА_7 та смерть ОСОБА_8 .

Обираючи покарання ОСОБА_6 , суд враховує тяжкість вчиненого злочину, особу винного, зокрема те, що він розлучений, має середню освіту, не працює, по місцю проживання характеризується позитивно, на обліку в наркологічному та психоневрологічному кабінетах Долинської ЦРЛ не перебуває, є інвалідом 1 групи, згідно ст. 89 КК України несудимий.

Також суд враховує як обтяжуючу покарання обвинуваченого обставину вчинення ним даного злочину в стані алкогольного сп`яніння.

До пом`якшуючих покарання обвинуваченого обставин суд відносить його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданих збитків.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд також керується вимогами ст. 65 КК України та роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» і виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Згідно з ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи». Також у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року) та «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».
Враховуючи викладене, за наявності вищеназваних пом`якшуючих обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутності в даному кримінальному провадженні потерпілих, з урахуванням особи обвинуваченого, його суб`єктивного відношення до вчиненого, добровільного відшкодування завданих збитків ОСОБА_7 , позитивної характеристики з місця проживання, стану його здоров`я (інвалід 1 групи, який потребує стороннього догляду і побутового обслуговування, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК № 1635 від 08.08.2017 року), його важкого матеріального стану, суд вважає, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 слід застосувати ч.1 ст. 69 КК України та призначити йому основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ст. 286 ч.2 КК України, обравши його у виді позбавлення волі на строк 1 рік і 4 місяці та не призначати додаткове покарання у виді позбавленням права керувати транспортними засобами, оскільки він не має такого права.
При цьому суд вважає, що з урахуванням факту вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, виправлення обвинуваченого неможливе без ізоляції його від суспільства.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів і відповідає не тільки тяжкості вчиненого злочину і обставинам справи, але й особі обвинуваченого та меті покарання.

Як вбачається здовідок Івано-Франківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, витрати на проведення експертиз у даному кримінальному провадженні становлять 2621,18 гривень. Дану суму слід стягнути з обвинуваченого в дохід держави, оскільки відповідно до ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Одночасно суд вважає, що з метою забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків, враховуючи наявність ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, оцінюючи суворість визначеного вироком суду покарання, яке пов`язане з ізоляцією від суспільства, для забезпечення можливості виконання вироку суду, з урахуванням особи обвинуваченого, того факту, що під час досудового слідства та судового провадження йому було обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який забезпечував належну поведінку обвинуваченого і який останній не порушував, враховуючи, що він є інвалідом 1 групи, потребує стороннього догляду і побутового обслуговування, суд вважає за необхідне застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили, поклавши на нього обов`язки прибувати до суду за першою вимогою, повідомляти суд про зміну місця свого проживання та не виїжджати за межі Івано-Франківської області без дозволу суду.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.
Даних щодо наявності в кримінальному провадженні речових доказів сторона обвинувачення суду не надала.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368,370,373,374 КПК України, суд,-
З А С У Д И В :
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та застосувавши ч.1 ст. 69 КК України, призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік і 4 (чотири) місяці без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави 2621,18 грн. (дві тисячі шістсот двадцять одну гривню і 18 копійок) відшкодування витрат, пов`язаних з наданням експертних послуг.

До набрання вироком законної сили обрати обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, поклавши на нього обов`язки прибувати до суду за першою вимогою, повідомляти суд про зміну місця свого проживання та не виїжджати за межі Івано-Франківської області без дозволу суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_6 в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: