справа № 489/5058/17
кримінальне провадження
№1-кп/489/206/18
УХВАЛА
про призначення судового розгляду
09 січня 2018 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження на підставі обвинувального акта за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 289 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

встановив:
До суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000786, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 289 КК України.

У підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого та представник потерпілого ОСОБА_7 ОСОБА_6 заявили клопотання про повернення обвинувального акту прокурору.
У клопотанні захисника в частині пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення за ч.3 ст.190 КК України вказано, що акт не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України. Зокрема, дії обвинуваченого кваліфіковано як заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене повторно, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислюваної техніки. Між тим, диспозиція ч. 3 ст. 190 КК України не передбачає повторності. Також не розкрито ознаку використання електронно-обчислювальної техніки. Не заначено, що обвинувачений якимось чином змінював роботу мережі або втручався до комп`ютерних програм, а також в чому саме обвинувачується ОСОБА_3 , оскільки не встановлено, що банківська картка належала саме йому та відсутні відомості про її виявлення в ході досудового розслідування. Щодо обвинувачення за ч.2 ст.289 КК України, як слідує з обвинувального акту транспортний засіб потерпілим ОСОБА_7 , який невідомо чи є власником або законним володільцем автомобіля, було передано добровільно ОСОБА_3 за договором оренди, що не відповідає правової кваліфікації інкримінуємого злочину.
Представник потерпілого ОСОБА_7 просив повернути обвинувальний акт з тих підстав, що матеріали кримінального провадження не були відкриті потерпілому та йому як представнику. Крім того, як йому стало відомо, в кримінальному провадженні 17.10.2017 було призначено товарознавчу експертизу, але обвинувальний акт не містить відомостей про понесені витрати на проведення цієї експертизи.
Потерпілими ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 до обвинуваченого заявлено цивільні позови про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, які надійшли до суду разом з обвинувальним актом.
Суд, ознайомившись з обвинувальним актом і доданим до нього реєстром матеріалів досудового розслідування, заслухавши присутніх учасників кримінального провадження вважає за можливе призначити обвинувальний акт до судового розгляду.
Угоди про визнання винуватості чи про примирення у порядку ст.ст. 468-475 КПК України до суду не надходили. Підстав для закриття кримінального провадження не вбачається. Обвинувальні акти складено у відповідності до вимог кримінально-процесуального законодавства, при їх затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. Підстав для направлення обвинувальних актів для визначення підсудності не встановлено, дане кримінальне провадження підсудне Ленінському районному суду міста Миколаєва.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 314-1 КПК України, суд вважає необхідним доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання, яка має бути подана в строк, встановлений ухвалою суду.

Щодо клопотання захисника та представника потерпілого вони задоволенню не підлягають, оскільки обвинувальний акт відповідає вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України.
Доводи захисту про невірну кваліфікацію дій обвинуваченого не є підставою для повернення обвинувального акту, оскільки відповідно до ст.338 КПК України за наявності підстав прокурор в ході судового розгляду кримінального провадження не позбавлений можливості змінити обвинувачення. Інші доводи захисту також не приймаються, так як виходять за межі предмету розгляду підготовчого судового засідання.
Доводи представника потерпілого про не розкриття матеріалів кримінального провадження потерпілому ОСОБА_7 і не зазначення в обвинувальному акті витрат, понесених на проведення товарознавчої експертизи, також не є підставою для повернення обвинувального акту, оскільки допустимість доказів вирішується судом в ході судового розгляду, а не під час проведення підготовчого судового засідання.

Керуючись ст.ст. 290, 291, 314-316 КПК України, суд -

постановив:
Призначити судовий розгляд кримінального провадження на підставі обвинувальних актів за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 289 КК України, який провести в залі засідань Ленінського районного суду міста Миколаєва 05 лютого 2018 року о 13:00 годині.
Судовий розгляд здійснювати суддею одноособово у відкритому судовому засіданні за участю прокурора, обвинуваченого, його захисника, потерпілих.

Доручити Інгульському районному сектору Миколаївського міського відділу з питань пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції скласти досудову доповідь та надіслати її на адресу суду в строк до 30 січня 2018 року.
У задоволенні клопотань захисника та представника потерпілого про повернення обвинувального акту прокурору відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1