Справа №489/7/18 16.01.2018

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 січня 2018 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
- підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
підозрюваний ОСОБА_6
захисник ОСОБА_5 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.
Застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб до 02 березня 2018 року включно.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою до ОСОБА_6 застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Апелянт вважає, ухвалу незаконною та необґрунтованою. На думку апелянта, слідчий суддя не обґрунтував своїх висновків щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Вказує, що слідчий суддя послався на протоколи допиту свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , які були друзями потерпілого ОСОБА_10 . Зазначає, що показання цих свідків про те, що між ОСОБА_6 і ОСОБА_10 виникла сварка, і що ОСОБА_6 пропонував відкласти з`ясування стосунків на наступний день. Потім між ОСОБА_10 та ОСОБА_6 зав`язалася бійка, при цьому вони впали на підлогу і почали боротись. Вони (свідки) підійшли і намагалися розтягнути ОСОБА_11 і ОСОБА_12 в різні сторони, у ОСОБА_6 вони побачили ніж. В цей час ОСОБА_13 розвернувся і вибіг з приміщення. Тобто, свідки не бачили початок бійки і підійшли до них коли ОСОБА_13 та ОСОБА_11 вже були на підлозі.
Щодо обставин початку бійки та обставин самої бійки апелянт послався на показання ОСОБА_12 , який пояснив суду, що саме ОСОБА_11 був ініціатором конфлікту, не дав йому вийти з приміщення та напав на нього ззаду. Він побачив в руці ОСОБА_11 ніж та в боротьбі вирвав ніж у нього з руки. ОСОБА_11 фізично був сильніше за нього і почав його бити внаслідок чого вони впали на підлогу, при цьому ОСОБА_11 наносячи удари був зверху нього. Ніякого наміру нанести удар ножем він не мав і, коли ОСОБА_14 та ОСОБА_15 розтягнули їх, він просто вирвався і вибіг з приміщення. Про поранення ОСОБА_11 в ту мить він взагалі не знав.
На думку апелянта, надані ОСОБА_6 показання в судовому засіданні не суперечать показананням свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а лише конкретизують розвиток події в тій частині, яку не спостерігали свідки. Будь-яких даних, які б спростовували показання ОСОБА_6 , орган досудового слідства під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суду не надав.
Вказує, що зміст повідомлення про підозру та клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, орган досудового слідства мотивував фактом отримання потерпілим тяжких тілесних ушкоджень, які призвели до смерті ОСОБА_10 . Але, тяжкість тілесних ушкоджень не свідчить про встановлення наявності умислу на спричинення таких тілесних ушкоджень.
Вважає недоведеним наявність в діях ОСОБА_6 умислу на завдання потерпілому ОСОБА_10 взагалі будь-яких тілесних ушкоджень.
Тому, на думку апелянта, слідчий суддя в мотивувальній частині ухвали зробив висновок про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ґрунтуючись на припущені, що ОСОБА_6 може загрожувати тяжке покарання у разі визнання його винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.
Апелянт не погоджується з висновком слідчого судді про існування ризику переховування підозрюваного від органу досудового розслідування і суду. Вказує, що ОСОБА_6 не тікав з місця злочину з метою переховатись, а покинув приміщення з метою припинення конфліктної ситуації і забезпечення особистої безпеки. Також у нього не було умислу переховуватись, оскільки він мав можливість і час покинути не тільки межі міста, але не зробив цього. В судовому засіданні ОСОБА_6 пояснив, що після повернення із-за кордону, куди він їздив на заробітки, він постійно неофіційно працював на продовольчому ринку у різних приватних підприємців і мав доход.
Зазначає, що слідчий суддя безпідставно взяв до уваги негативну характеристику ОСОБА_6 яку надав дільничний інспектор поліції, та не взяв до уваги характеристику надану стороною захисту.
Встановлені слідчим суддею обставини.
ОСОБА_6 затриманий в порядку ст. 208 КПК України 02 січня 2018 року о 19 годині 50 хвилин (час фактичного затримання о 18 годині 10 хвилин).
03 січня 2018 року, ОСОБА_6 оголошено підозру за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, тобто в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило смерть потерпілого.
ОСОБА_6 підозрюється в тому, що 01.01.2018 р. близько 22 год. 15 хв. (точний час слідством не встановлено), знаходячись в приміщенні «Лото Маркет» за адресою: м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 142, на ґрунті раптово виниклого конфлікту, з метою заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, умисно завдав ОСОБА_10 один удар ножем в область гомілки лівої ноги, тим самим спричинив тяжкі тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного поранення лівої гомілки з пошкодженням магістральних судин, яке супроводжувалось гострою крововтратою, внаслідок чого ОСОБА_10 від отриманого тілесного ушкодження помер на місці вчинення злочину.
Слідчим подано клопотання про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою запобігання спробам з боку підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду, спробам вплинути на свідків кримінального правопорушення, а також вчинити інші кримінальні правопорушення.
Частково задовольняючи клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що підозра ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, є обґрунтованою.
Слідчий суддя врахував, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні умисного злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, після вчинення злочину зник з місця події та з метою переховування від органів досудового розслідування, не з`являвся за місцем свого проживання та переховувався за місцем проживання свого брата, на момент приїзду працівників поліції двері тривалий час не відчиняв, ніде не працює, постійного джерела прибутку не має.
Слідчий суддя вважав встановленими обставини існування ризику переховування підозрюваного від органу досудового розслідування і суду, який є підставою для обрання запобіжного заходу. Та вважав недоведеними ризики незаконного впливу на свідків кримінального правопорушення, та вчинення інших кримінальних правопорушень.
Оцінивши в сукупності, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним тяжкого злочину, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення у якому він підозрюється, стан здоров`я і вік підозрюваного, відсутність місця роботи та постійного джерела доходів, репутацію підозрюваного, майновий стан підозрюваного, слідчий суддя прийшов висновку, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить запобіганню встановленому ризику.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_5 та підозрюваного ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді, вивчивши надані судом матеріали справи та матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд встановив наступне.
Слідчий суддя дійшов правильного висновку про обґрунтовану підозру у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Ці висновки слідчого судді належним чином мотивовані, з посиланням на дані протоколу огляду від 01.01.2018, протоколу огляду місця події від 02.01.2018, протоколи допиту свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками.
З матеріалів кримінального провадження слідує, що на підозрюваного ОСОБА_6 як на особу, що спричинила тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_10 , вказали свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .
Тому, є безпідставними посилання апелянта на неправильність висновку слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення.
Питання кваліфікації дій підозрюваного на стадії досудового розслідування, слідчий суддя та апеляційний суд не досліджує, оскільки цей обов`язок покладений на суд першої інстанції під час судового розгляду. Тому, доводи захисника про неправильну кваліфікацію дій підозрюваного, судом апеляційної інстанції в даному судовому засіданні не обговорюються.
Слідчий суддя, врахувавши обставини кримінального провадження та ступінь тяжкості злочину, в якому підозрюється ОСОБА_6 , дійшов правильного висновку про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України, тобто про наявність підстав вважати, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування і суду.
В обґрунтування доведеності цього ризику, слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні умисного злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, після вчинення злочину зник з місця події та переховувався за місцем проживання свого брата, ніде не працює, постійного джерела прибутку не має.
Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, що з огляду на наявність ризику, передбаченого п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи ступінь тяжкості злочину, в якому підозрюється ОСОБА_6 , більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не достатні для запобігання ризику того, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування і суду.
Апеляційний суд вважає, що при розгляді клопотання доведені обставини, передбачені п. п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України. Тому немає підстав для скасування ухвали слідчого судді, про що просить апелянт.
Керуючись ст. ст. 407 ч. 3, 422 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 січня 2018 року у відношенні ОСОБА_6 про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3