Справа № 191/1127/17
Провадження № 1-кп/191/214/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 жовтня 2017 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області обвинувальний акт відносно:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Березняк Можгинського району Удмуртської АРСР, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та угоду про примирення від 29 березня 2017 року,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 11 березня 2017 року, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився у приміщенні будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , з дозволу господарів будинку. Приблизно о 02 годині 45 хвилин, в той час, як ОСОБА_3 зібрався йти додому, на кухонному столі побачив залишений без нагляду мобільний телефон «Lenovo А6010», належний ОСОБА_5 , вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №40/03 від 17.03.2017 року становить 2625 грн. Після чого, доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_3 діючи умисно, з викраденим телефоном залишив вказане місце та розпорядився ним на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_5 матеріальних збитків на суму 2625 гривень.

Таким чином, суд вважає доведеним, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

29 березня 2017 року між сторонами кримінального провадження: потерпілим ОСОБА_5 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_3 , укладено угоду про примирення відповідно до вимог ст. 471 КПК України.

В угоді також зазначено, що сторони розуміють наслідки її укладення та затвердження, а також наслідки її невиконання.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винним у пред`явленому йому обвинуваченні в повному обсязі, та пояснив суду, що цілком розуміє характер обвинувачення, наслідки укладення та затвердження даної угоди, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Обвинувачений також пояснив, що укладення угоди з його боку є добровільним, просить суд затвердити угоду.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 зазначив, що угода укладена добровільно, наслідки її укладення йому відомі, просить суд її затвердити.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просить затвердити угоду і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.

Суд, заслухавши думки прокурора, обвинуваченого та його захисника, розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, прийшов до таких висновків.

Згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Відповідно до ч.1 п.1 ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпіли та обвинуваченим.

Згідно ч.1, ч.3 ст. 469 КПК України, угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді).

Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається.

Згідно ч.1 ст. 475 КПК України суд, переконавшись що угода може бути затверджена, ухвалює вирок яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Суд, вивчивши матеріали кримінального провадження, переконавшись у добровільності укладення угоди, вважає, що укладена сторонами угода про примирення повністю відповідає вимогам законодавства, оскільки: умови угоди не суперечать вимогам КПК України та іншим Законам; слідчими органами правильно дана правова кваліфікація дій обвинуваченого; умови угоди відповідають інтересам суспільства та принципам гуманізму; умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; є всі обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди було добровільним; обвинувачений має можливість виконати взяті на себе за угодою зобов`язання; є всі фактичні підстави для примирення між потерпілим та обвинуваченим, узгоджені сторонами вид і міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений, якому зрозумілі права та наслідки укладення угоди, безумовно та беззастережно підтвердив про повне визнання вини та всіх обставин інкримінованого йому злочину.

Сторонами погоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_3 буде призначено покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі, із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення суд виходить з наступного. В підготовчому судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, він повністю розуміє положення ч. 5 ст. 474 КПК України, усвідомлює наслідки укладення та затвердження угоди відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про примирення відповідно до ст. 476 КПК України; потерпілий ОСОБА_5 також цілком розуміє положення абз. 2 ч. 5 ст. 474 КПК України, усвідомлює наслідки укладення та затвердження угоди відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про примирення відповідно до ст. 476 КПК України.

На підставі пояснень обвинуваченого та потерпілого судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства, а матеріали кримінального провадження свідчать про наявність підстав для примирення сторін.

Обвинувачений ОСОБА_3 та потерпілий ОСОБА_5 погоджуються на призначення узгодженого ними покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік.

Визначене сторонами покарання відповідає принципам призначення покарання. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 374, 471, 475 КПК України,

ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду про примирення від 29 березня 2017 року у кримінальному провадженні №0000433, укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити ОСОБА_3 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі п.п. 1, 2, ч. 1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 впродовж іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід щодо засудженого ОСОБА_3 не обирався.

Речові докази, мобільний телефон марки «Lenovo А6010», що знаходяться на зберіганні на підставі розписки від 22.03.2017 року у потерпілого ОСОБА_5 , залишити у його користуванні.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України до апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1