Справа № 629/3490/17
Номер провадження 1-кп/629/415/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 грудня 2017 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Лозівського міськрайонного суду Харківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001649 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова, Харківської області, громадянина України, не працюючого, з середньою освітою, зі слів одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 17.08.2009 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки;

- 25.11.2011 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 1 ст. 122 КК України до 2 років позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки;

- 10.05.2012 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 1 ст. 187 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі. Звільненого 18.07.2014 року умовно-достроково на не відбутий строк 9 місяців 20 днів,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

- обвинувачення прокурора Лозівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_4 ,

- захисту обвинуваченого ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи раніше засуджений, маючи не зняту та не погашену судимість за скоєння корисних злочинів, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України, вчинене при наступних обставинах:

26 липня 2017 року близько 23-00 години ОСОБА_3 , знаходився у своїх знайомих за адресою: АДРЕСА_3 , де розпивали спиртні напої. В цей час до них прийшов його знайомий ОСОБА_5 . Перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, у ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на ґрунті особистих неприязних відносин виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_3 виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 . Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з мотиву особистої неприязні, з метою спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 схвативши за плечі ОСОБА_5 наніс два удари головою в область обличчя ОСОБА_5 , від яких ОСОБА_5 впав на поріг. Продовжуючи свої дії ОСОБА_3 наніс один удар ногою ОСОБА_5 в область тулуба. В результаті вказаних дій ОСОБА_3 , потерпілому ОСОБА_5 , згідно висновку судово-медичної експертизи спричинено синці в лівій навколо очній області із заходженням на виличну ділянку, на спинці носу, крововилив в білонну оболонку лівого ока на всьому протязі, поверхневі забиті рани на слизовій оболонці нижньої губи по середній лінії і на слизовій оболонці верхньої губи по середній лінії, садна на розгинальній поверхні лівого ліктя і на передній поверхні лівого коліна, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, згідно п. 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року та закритий вдавлений перелом зовнішньої пластинки лобової пазухи зліва з імпресією уламків, який відноситься до середнього ступеню тяжкості тілесного ушкодження за критерієм тривалості розладу здоров`я, адже для зрощення даних переломів необхідний строк більш ніж 21 день (згідно п. 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року).

Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе в скоєнні злочину визнав та пояснив у судовому засіданні, що щиро кається у скоєному ним злочині. Також пояснив, що дійсно скоїв злочин при зазначених обставинах, а саме 26 липня 2017 року близько 23-00 години ОСОБА_3 знаходився у своїх знайомих за адресою: АДРЕСА_3 , де вони розпивали спиртні напої. В цей час до них прийшов знайомий ОСОБА_5 . Перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, у нього з ОСОБА_5 на ґрунті особистих неприязних відносин виникла сварка, в ході якої він схвативши за плечі ОСОБА_5 наніс два удари головою в область його обличчя, від яких ОСОБА_5 впав на поріг, а потім наніс один удар ногою ОСОБА_5 в область тулуба.

Визнавальні свідчення обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає правильними та достовірними, а також такими, що відповідають матеріалам справи, оскільки вони надані послідовно, несуперечливо та кладе в основу обвинувального вироку.

Зважаючи на те, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, погодився з правовою кваліфікацією своїх дій, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, яке ніким не оспорюється, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про позбавлення в подальшому права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, за відсутності сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежився допитом обвинуваченого.

Таким чином, суд знаходить вину обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доказаною, а скоєне ним підлягаючим кваліфікації за ч. 1 ст. 122 КК України, оскільки він скоїв умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_3 винний у скоєнні цього кримінального правопорушення і підлягає покаранню.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 (із наступними змінами та доповненнями), суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Окрім того, метою призначення покарання, виходячи із положень ч. 2 ст. 50 КК України є не лише кара, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєних злочинів, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_3 скоїв злочин середньої тяжкості.

Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше неодноразово судимий, має не зняту та не погашену судимість, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, з липня 2009 року перебуває на обліку лікаря нарколога з діагнозом вживання алкоголю зі шкідливим наслідками, зі слів одружений, має середню освіту, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, не військовозобов`язаний.

Обвинувачений ОСОБА_3 взяв участь у підготовці досудової доповіді, надав працівникам пробації всю необхідну інформацію.

Оцінка виявила високі ризики вчинення повторного кримінального правопорушення. Небезпека характеризується високою ймовірністю спричинити певні негативні наслідки або збитки для суспільства або окремих осіб.

Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставинами, пом`якшуючими покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття та активне сприяння слідству.

Відповідно до вимог ст. 67 КК України обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Суд приходить до висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєного злочину, не зменшують суспільну небезпеку злочину до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України призначення більш м`якого покарання, яке передбачено законом.

Крім того, судом враховується досудова доповідь, складена Лозівським міськрайонним відділом з питань пробації, згідно висновку якої загальний рівень ризику вчинених кримінальних правопорушень високий, ризик небезпеки для суспільства зі сторони обвинуваченого оцінюється як високий, відповідно до ОСОБА_3 можна застосувати такий вид інтервенції, як покарання не пов`язане з позбавленням волі. До обвинуваченого можна застосувати такий захід підтримки та допомоги, як: контроль за поведінкою за місцем проживання особи та застосування соціально-виховних заходів, за умови реалізації яких, можна досягнути правослухняної поведінки без застосування покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.

З урахуванням тяжкості злочину, особи обвинуваченого ОСОБА_3 , висновку органу пробації, обставин, які пом`якшують і обтяжують покарання, обставин скоєння злочину та відношення до скоєного, суд, дійшов висновку про те, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства і призначає покарання ОСОБА_3 в межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України із застосуванням ст. 75 КК України, а саме звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням та покладення на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК України, яке сприятиме його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 в ході досудового розслідування та судом не обирався.

Цивільний позов по справі не заявлений, витрати на залучення експертів по справі та речові докази відсутні.

Керуючись ст. ст. 371, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

Визнати ОСОБА_7 винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та піддати його покаранню у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

На підставі ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1