Справа № 314/806/18
Провадження № 1-в/314/509/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.03.2018 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у дистанційному судовому засіданні матеріали за клопотанням засудженого Державної установи «Вільнянська виправна колонія (№ 20)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: смт. Чернігівка, Запорізька область, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, непрацюючого, неодруженого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкав за адресою: АДРЕСА_2 ,

раніше судимого:

1)09.11.20158 року Чернівським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.
По даній справі засуджений: 06.07.2016 року вироком Чернігівського районного суду Запорізької області за ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у вигляді 5 років 2 місяців позбавлення волі.
Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 16.09.2016 року вирок Чернігівського районного суду Запорізької області від 06.07.2016 року змінено в частині призначення покарання, застосовано ст. 69 КК України та призначено покарання у вигляді 3 років 5 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України остаточно призначено покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 06.07.2016 року по 16.09.2016 року, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення відповідає 2 дням позбавлення волі.

Початок строку: 06.07.2016 року, кінець строку: 26.10.2019 року,
про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

представника колонії ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого ОСОБА_3 , який відбуває покарання вДержавної установи «Вільнянська виправна колонія (№ 20)» надійшло клопотання про заміну невідбутої частини покарання у вигляді позбавлення волі більш м`яким покаранням згідно положень ст. 82 КК України.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 підтримав клопотання, просив суд замінити невідбуту частину покарання у вигляді позбавлення волі більш м`яким покаранням громадськими роботами - згідно положень ст. 82 КК України на строк який залишився, пояснив суду, що у скоєному злочині розкаюється, зробив для себе належні висновки, запевнив про недопущення ним порушень закону в майбутньому.
В судовому засіданні представник адміністрації ОСОБА_5 заперечував проти задоволення вищевказаного клопотання, пояснив суду, що засуджений ОСОБА_3 за час відбування покарання вимоги режиму відбування покарання порушував, за що має стягнення, яке не погашене у встановленому законом порядку.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання засудженого.
Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

У відповідності зі ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Згідно з ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку вцілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Так, судом встановлено, що засуджений ОСОБА_3 в місцях позбавлення волі знаходиться з 06.07.2016 року. З 06.12.2016 року відбуває покарання в Державній установі «Вільнянська виправна колонія (№ 20)», на виробництві установи не працевлаштований, вимоги режиму відбування покарання порушував, за що має стягнення, яке не погашене у встановленому законом порядку, заохочень не має, згідно ст. 118 КВК України до робіт з благоустрою колонії не залучається, відповідно до ст. 123 КВК України, не приймає участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених, відповідно до ст. 126 КВК України не прагне до підвищення свого загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок, згідно ст. 127 КВК України не приймає участі у роботі самодіяльних організацій. На цьому фоні сумнівними виглядають твердження засудженого ОСОБА_3 , що він сумлінною поведінкою довів своє виправлення та перевиховання і заслуговує на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.

Поведінка ОСОБА_3 , за весь час відбування ним покарання не була стабільно позитивною та активною, про що свідчить те, що він не заслуговував на заохочення та має стягнення, а тому при вивчених обставинах на теперішній час суд не знаходить достатніх підстав для заміни ОСОБА_3 невідбутої частини покарання у вигляді позбавлення волі більш м`яким покаранням, в зв`язку з чим у задоволені клопотання засудженого необхідно відмовити, оскільки він до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити, на погляд суду, про його виправлення та перевиховання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 82 КК України, ч. 1 ст. 537,ст. ст. 539, 395 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ :
В задоволенні клопотання засудженого Державної установи «Вільнянська виправна колонія (№ 20)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1
12.03.2018