Справа №463/3536/17
Провадження №1-кп/463/173/18
В И Р О К
іменем України
01 березня 2018 року Личаківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження з обвинувальним актом відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в порядку ст. 89 КК України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:
Обвинувачений ОСОБА_4 12.06.2017 року близько 16.40 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), діючи з корисливих мотивів та з метою власного безпідставного збагачення, проходячи повз будинку АДРЕСА_3 , скориставшись тим, що вхідні роло-касети підземного паркінгу вказаного будинку відчинені, таємно викрав з нього велосипед марки «Ardis» сіро-чорного кольору вартістю 5000 грн., чим завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму. В той же день близько 18.00 год. передав вказаний велосипед ОСОБА_6 для того щоб він здав в його в ломбард, з метою отримання прибутку. 12.06.2017 року о 19.59 год. ОСОБА_6 , який не знав, що велосипед викрадений, здійснив заставу велосипеда у ПТ «Ломбард платинум» на вул. В.Великого, 34 у м. Львові, за що отримав 900 грн., які передав ОСОБА_4 , який витратив кошти на власні потреби.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 в інкримінованому йому злочині свою вину визнав повністю та пояснив, що 12.06.2017 року близько 16.00 год. викрав велосипед марки «Ardis» з підземного паркінгу, двері якого були відчинені, на вул. Некрасова у м. Львові. Після цього, попросив ОСОБА_6 здати велосипед в ломбард, не повідомляючи, що він викрадений. Останній здійснив заставу велосипеда та передав йому 900 грн., які він витратив на власні потреби. У скоєному щиро розкаюється.

Дослідження інших доказів щодо тих обставин матеріалів кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , які ніким не оспорюються, судом за згодою учасників судового провадження на підставі ч.3 ст. 349 КПК України визнано недоцільним. Судом встановлено, що показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, з`ясовано, що ОСОБА_4 правильно розуміє зміст фактичних обставин пред`явленого обвинувачення, сумнівів у добровільності його позиції немає, сторонам роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінюючи зібрані в кримінальному провадженні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення доведено повністю, його дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості; особу винного, який раніше не судимий в порядку ст. 89 КК України, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні малолітню дитину; щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, як обставини, які пом`якшують покарання. Обставин, які обтяжують покарання суд не вбачає і приходить до висновку, що покарання слід обрати в межах санкції статті, за якою кваліфіковано злочини, у виді штрафу.

Разом з тим, в судовому засіданні обвинувачений заявив клопотання і подав письмову заяву про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2016 році» та звільнення від покарання, оскільки є батьком малолітньої дитини. Прокурор з приводу даного клопотання не заперечив.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 є батьком малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвом про народження, та не позбавлений батьківських прав.

У відповідності до п. в ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», враховуючи, що ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину середньої тяжкості, на день набрання чинності вказаним Законом обвинувачений має дитину, якій не виповнилося 18 років, не позбавлений батьківських прав, надає свою згоду на застосування амністії, у суду наявні правові підстави для звільнення його від призначеного покарання у виді штрафу за ч.1 ст. 309 КК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, Законом України «Про амністію у 2016 році», суд,-

з а с у д и в:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді штрафу розміром 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян /вісімсот п`ятдесят гривень/ в дохід держави.

На підставі п. в ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання за ч.1 ст. 185 КК України у виді штрафу розміром 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян /вісімсот п`ятдесят гривень/ в дохід держави.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Личаківський районний суд м. Львова.

Суддя: ОСОБА_1