справа № 513/792/17
У К Р А Ї Н А
АРЦИЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
УХВАЛА
Іменем України

13 лютого 2018 року м.Арциз

Арцизький районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника-адвоката ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Арциз Одеської області обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Петрівка Іванівського району Одеської області, громадянина України, українця, з базовою середньою освітою, не одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину; не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; в силу ст. 89 КК України не маючого судимості,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України, -

встановив:
На розгляд Арцизького районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 про вчинення ним кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України.

Згідно угоди про визнання винуватості, 14 серпня 2017 року між заступником керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_5 , за участю захисника-адвоката ОСОБА_4 , укладено угоду про визнання винуватості, згідно умов якої прокурор та підозрюваний дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ч. 2 ст. 310 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 310 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років із застосуванням до нього дію ст. 75 КК України, звільнивши підозрюваного від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на три роки, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України та отримана згода підозрюваного на його призначення. В угоді передбачені наслідки її укладення та затвердження, а також наслідки її невиконання.

В судовому засіданні прокурор, захисник-адвокат вважали за необхідне розглянути угоду про визнання винуватості під час підготовчого судового засідання та затвердити угоду і призначити підозрюваному узгоджену в угоді міру покарання, посилаючись на те, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги і правила КПК України та КК України.

Підозрюваний в судовому засіданні, пояснив, що угоду про визнання винуватості було укладено добровільно, без застосування насильства, примусу, погроз або внаслідок обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Просив затвердити укладену ним з прокурором угоду.

Заслухавши у підготовчому судовому засіданні сторін кримінального провадження, які наполягали на затвердженні угоди про визнання винуватості, вивчивши зміст та умови угоди про визнання винуватості, перевіривши на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд дійшов до висновку про неможливість затвердження угоди про визнання винуватості виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. ст. 468-475 КПК України.

Згідно з ч. 7 ст. 474 КК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; відсутні фактичні підстави для визнання винуватості. У такому разі досудове розслідування продовжуються у загальному порядку.

Кваліфікуючими ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України є в тому числі і незаконне вирощування конопель особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 309 КК України.
Незаконне вирощування конопель особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 309 КК України являє собою повторність однорідних злочинів.
Відповідно до ч. 4. ст. 32 КК України повторність відсутня, якщо за раніше вчинений злочин судимість було погашено.

Згідно з п. 1 ч. 1. ст. 89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені відповідно до ст. 75 КК України, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового злочину і якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасоване з інших підстав, передбачених законом. Якщо строк додаткового покарання перевищує тривалість іспитового строку, особа визнається такою, що не має судимості, після відбуття цього додаткового покарання.

Відповідно до роз`яснень, що викладені в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04 червня 2010 року «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки», судам роз`яснено, що не утворює повторності раніше вчинений злочин судимість за який було погашено.

Судом встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України, як незнане вирощування конопель особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 309 КК України.

Однак, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що підозрюваний ОСОБА_5 02 листопада 2006 року був засуджений Южненським міським судом Одеської області за ч. 1 ст. 309 КК України до двох років позбавлення волі та із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном один рік про що не заперечували прокурор та підозрюваний. Постановою Саратського районного суду Одеської області від 16 листопада 2007 року підозрюваний ОСОБА_5 був звільнений від відбування покарання з випробовуванням у зв`язку із закінченням іспитового строку.

Таким чином, при перевірці судом угоди про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та/або КК України, судом встановлено, що на момент вчинення нового злочину (приблизно на початку червня 2017 року) ОСОБА_5 відповідно до положень п. 1 ч. 1. ст. 89 КК України визнаний таким, що не має судимості, тому відповідно до ч. 4 ст. 32 КК України така кваліфікуюча ознака злочину як повторність у діях підозрюваного відсутня.

Отже, судом встановлена не відповідність правової кваліфікації кримінального правопорушення в якому ОСОБА_5 обвинувачується за обвинувальним актом, тому характер обвинувачення не може бути зрозумілим для підозрюваного та порушує його права, свободи та інтереси і відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Відповідно до розділу VI КПК України наслідком розгляду угоди про визнання винуватості є або її затвердження та постановлення вироку або відмова в затвердженні угоди.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання. Вирок на підставі угоди повинен відповідати загальним вимогам до обвинувальних вироків з урахуванням особливостей, передбачених ч. 3 ст. 475 КПК України.

Отже, за умови затвердження угоди про визнання винуватості, суд повинен постановити обвинувальний вирок, зміст якого повинен відповідати вимогам, визначених ст. 374 КПК України, зокрема, зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Таким чином, у вироку має бути викладене саме те обвинувачення, зміст якого міститься в угоді про визнання винуватості. При цьому, закон не наділяє суд правом, при затвердженні угоди про визнання винуватості встановлювати інші обставини, або зазначати інші дані, виключати або замінювати їх, в тому числі не наділяє суд правом змінювати правову кваліфікацію.

Згідно з роз`ясненнями, що викладені у п. 18 Пленума Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ№ 13 від 11 грудня 2015 року ««Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», судам роз`яснено, що за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні під час підготовчого судового провадження суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, врахувавши доводи сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, має прийняти одне із таких рішень: затвердити угоду про визнання винуватості або відмовити у затвердженні угоди в разі встановлення підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, та повернути кримінальне провадження прокурору, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, для його продовження у порядку, передбаченому розділом ІІІ КПК України.
Зважаючи на вищезазначене, суд дійшов висновку, що угода про визнання винуватості не може бути затверджена з вищевказаних причин, у зв`язку з чим у затвердженні угоди належить відмовити, а кримінальне провадження слід повернути прокурору для продовження досудового розслідування у загальному порядку.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 369-372, 376, 468-474 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості від 14 серпня 2017 року, укладену між заступником керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_5 .

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 310 КК України - повернути прокурору для продовження досудового розслідування у загальному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
Арцизького районного суду ОСОБА_1