Провадження № 1-кп/0203/471/2017
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.11.2017 Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі матеріали кримінального провадження, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002378 стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровська, громадянина України, з вищою освітою, працюючого ВЧ НОМЕР_1 АДРЕСА_1 на посаді солдата номера обслуги ЗУ 23-2, зареєстрованого проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 раніше не судимого,

обвинуваченого за ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 07.08.2017, приблизно о 20-00 год. знаходячись у сквері поблизу Дніпропетровської обласної державної адміністрації, яка розташована за адресою: м. Дніпро, пр. О.Поля, 1, побачив зелений поліетиленовий пакет у якому знаходился предмет, який за зовнішніми ознаками схожий на гранату марки РГД5 4-68Т та предмет за своїми зовнішніми ознаками схожий на запал 134-88-УЗРГМ-258-39. В той же час у ОСОБА_4 виник умисел на незаконне поводження із бойовими припасами вибуховими речовинами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи у порушення Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощенної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовим чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та поронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів. Затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 № 62, підібрав пакет разом із наявними у ньому вибуховими речовинами та боєприпасами гранатою РГД-5 4-68Т та запалом до неї УЗРГМ-258-39, вчинивши у такий спосіб придбання бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

Після чого, 07.08.2017 в період часу з 20-00 год. до 21-00 год. ОСОБА_4 продовжуючи реалізовувати свій умисел, переніс вищевказаний пакет зі скверу поблизу Дніпропетровської обласної державної адміністрації, де поблизу будинку № 42 по пр. О.Поля, м. Дніпро співробітниками поліції у ОСОБА_4 були вилучені граната марки РГД5 4-68Т, яка згідно висновку експерта №35/5.2/335 від 12.09.2017 являється конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини, а саме спорядженим корпусом ручної, осколкової, наступальної гранати РГД-5, промислового виготовлення, відноситься до категорії вибухових речовин та запал 134-88-УЗРГМ-258-39, який згідно висновку експерта №35/5.2/336 від 20.09.2017 є уніфікованим запалом дистанційної дії, типу УЗРГМ-2, який відноситься до категорії боєприпасів, виготовлений промисловим способом та придатний до вибуху.

На підставі викладеного, ОСОБА_4 , обвинувачується у придбанні та носінні боєприпасів та вибухових речовин, без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, склад якого передбачений ч. 1 ст. 263 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні винним себе в скоєнні кримінального правопорушення при вищевказаних обставинах визнав повністю, та пояснив, що дійсно він вчинив злочини при вказаних в обвинуваченні обставинах.
Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч.3 ст. 349 КПК України. При цьому, суд обмежився допитом обвинуваченого та вивченням характеризуючих особу винного матеріалів. Також судом було роз`яснено учасникам процесу, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити визнані обвинуваченим обставини в апеляційному порядку.
Даючи оцінку показанням ОСОБА_4 , суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини скоєного обвинуваченим злочину, підстав для самообмови судом не встановлено.
За таких обставин суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину доведена у повному обсязі та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 263 КК України, а саме: у придбанні та носінні боєприпасів та вибухових речовин, без передбаченого законом дозволу.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, а саме, що ним вчинено тяжкий злочин.
З даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 вбачається, що він має визначене і постійне місце проживання, на обліку в органах пробації не значиться, раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності, є учасником бойових дій.
Обставиною, яка б пом`якшує покарання ОСОБА_4 , у відповідності до ст. 66 КК України, судом визнається щире каяття.
Обставини, які б обтяжувала покарання ОСОБА_4 , у відповідності до ст. 67 КК України, відсутні.
З урахуванням наявності обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, ступеня тяжкості вчиненого злочину, враховуючи особу обвинуваченого, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі на мінімальний тсрок, визначений санкцією статті 263 ч. 1 Кримінального кодексу України, із застосуванням ст. 75, 76 Кримінального кодексу України.
В ході судових дебатів прокурор просив ОСОБА_4 визнати винним у вчинені ним кримінальному правопорушенні, застосування відносно нього ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» та просив звільнити його від покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку прокурора.
Як встановлено ст. 85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст. 86 КК України).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.
Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
07.09.2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р. №1810-VII. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році», підлягають звільненню від позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами другою, третьою і четвертою статті 408, статтею 410, частинами другою, третьою і четвертою статті 411 Кримінального кодексу України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій

Відповідно до ст. 10 зазначеного Закону України питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.
Застосування амністії не допускається, якщо обвинувачений (підсудний) або засуджений заперечує проти цього.
Особа, щодо якої вирішується питання про застосування амністії, дає свою згоду суду в усній чи письмовій формі з обов`язковим зазначенням цього в журналі судового засідання.
Згідно ст. 13 Закону України «Про амністію у 2016 році» його дія поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин до набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» (07.09.2017 року) і захищав незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у зв`язку з чим отримав статус учасника бойових дій.

Таким чином, ОСОБА_4 відноситься до осіб, які підпадають під дію ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Обставини, передбачені ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», які б виключали можливість застосування амністії до ОСОБА_4 , судом не встановлені.
Враховуючи вимоги, які викладені в ст. 10 Закону України «Про амністію в 2016 році», суд зобов`язаний з`ясовувати наявність згоди на застосування цього акту саме у особи, щодо якої вирішується це питання.
Враховуючи, що ОСОБА_4 є особою, на яку поширюється дія Закону України «Про амністію в 2016 році» у зв`язку з тим, що на день набрання чинності цим Законом він є учасником бойових дій, кримінальне правопорушення у вчиненні якого він обвинувачується не є особливо тяжким і не відноситься до зазначених в ст. 2 вказаного Закону, а також те, що Закон України «Про амністію в 2016 році» поліпшує становище обвинуваченого, зокрема, передбачає звільнення останнього від призначеного покарання, суд вважає необхідним звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію в 2016 році» .
Судом роз`яснюється обвинуваченому ОСОБА_4 наслідки застосування амністії, а саме що в подальшому протягом десяти років до нього не може бути застосовано амністію.
У зв`язку з тим, що суд прийшов до висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 може бути звільнений від покарання одночасно з різних підстав: з випробуванням відповідно до ст.ст. 75, 76 Кримінального кодексу України, та у зв`язку із застосуванням амністії відповідно до ст. 86 Кримінального кодексу України, Закону України «Про амністію в 2016 році», остаточно він підлягає звільненню від покарання у зв`язку із застосуванням амністії, оскільки саме ця підстава є більш сприятливою для обвинуваченого.
Вирішуючи долю речових доказів суд керується ст. 100 КПК України, а також враховує, що згідно акту № 165 знищення (знешкодження) вибухових матеріалів або таких що їх нагадують від 07 вересня 2017 року Вибухотехнічного управління ГУНП у Дніпропетровській області, граната марки РГД5 4-68Т та запал 134-88-УЗРГМ-258-39 знищені.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію в 2016 році».
Речові докази:
-два пакети зеленого кольору знищити.

На вирок можуть подані апеляційні скарги в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після спливу 30 днів з дня його проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.
Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку звернувшись до суду із відповідною заявою.
Суддя ОСОБА_1