Справа № 134/890/17
Провадження №11-кп/772/1446/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 грудня 2017 року м. Вінниця

Апеляційного суду Вінницької області
в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
судів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем: ОСОБА_5

розглянув «21» грудня 2017 року у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000110 від 10.03.2017 року по обвинуваченню
ОСОБА_6 ,
народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця та жителя

АДРЕСА_1 ,
українця, громадянина України, не працюючого
в силу ст. 89 КК України раніше не судимого

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_7
обвинуваченого: ОСОБА_6
захисника адвоката: ОСОБА_8
законного представника
потерпілої ОСОБА_9 : ОСОБА_10
за апеляційною скаргою законного представника потерпілої ОСОБА_9 ОСОБА_10 на вирок Бершадського районного суду Вінницької області від 10 жовтня 2017 року, -
В с т а н о в и в:
Вироком Бершадського районного суду Віницької області від 10 жовтня 2017 року ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення та призначено покарання за ч.1 ст. 187 КК України у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки .
Відповідно п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_6 обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирішена доля речових доказів.
Судом встановлено, що 09 березня 2017 року близько 15 год. 50 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи неподалік Крижопільського професійного будівельного ліцею, який розташований за адресою: Вінницька область, смт. Крижопіль, вул. Чабанюка, 7, побачив раніше йому незнайому неповнолітню ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка йшла по вул. Соборній додому тримаючи в руці мобільний телефон, розмовляла по ньому. В цей час у ОСОБА_6 винник умисел на заволодіння майном неповнолітньої ОСОБА_9 , а саме: мобільним телефоном марки «Samsung Galaxy» J7. ОСОБА_6 схилив голову донизу та почав рухатися за ОСОБА_9 по вул. Соборній. Коли остання закінчила розмову по телефону та залишивши його у правій руці йшла у заданому напрямку. ОСОБА_6 дійшов за ОСОБА_9 від вул. Соборна до вул. Островського та пересвідчившись в тому, що навколо немає нікого і за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до ОСОБА_9 діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою відкритого заволодіння чужим майном, вчинив напад на неповнолітню ОСОБА_9 шляхом застосування фізичного насильства, небезпечного для життя особи, піднявши рукою із землі камінь, вдарив ним ззаду по голові ОСОБА_9 , від чого остання впала на землю. Після чого, ОСОБА_6 вихопив у неї мобільний телефон, однак остання почала кричати та ОСОБА_6 , відкинувши телефон від себе приблизно на метр, схопив ОСОБА_9 правою рукою за шию, а лівою утримував її руки з метою подолання опору останньої. В свою чергу, ОСОБА_9 нанесла ногою один удар в пах ОСОБА_6 , після чого, останній її відпустив та втік, а ОСОБА_9 , забравши телефон із землі, побігла додому.
Ушкодження у неповнолітньої ОСОБА_9 спричинили розлад здоров 'я тривалістю понад шість днів, але не більше як три тижні/21 день і за своїми ознаками відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Не погодившись із вироком суду законний представник потерпілої ОСОБА_9 ОСОБА_10 подала апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування вироку Бершадського районного суду Вінницької області від 10.10.2017 року відносно ОСОБА_6 в частині признаного покарання , а саме застосування ст. 75 КК України, в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 міру покарання у виді позбавлення волі.
Свої вимоги законний представник потерплої мотивувала тим, що суд ухвалюючи вирок відносно ОСОБА_6 не достатньо врахував ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення особу винного , суд першої інстанції не взяв до уваги думку потерпілої та її законного представника, які наполягали на суворому покаранні , крім того судом не взято до уваги поведінку обвинуваченого, його негативні характеризуючи дані, зазначені у висновках судово психіатричних експертиз, а саме те, що ОСОБА_6 характеризується агресивністю схильність до вчинення правопорушень з нанесенням тілесних ушкоджень, неодноразово кидався камінням та бив перехожих тощо.
Також ОСОБА_6 , як зазначила в своїй апеляційній скарзі законний представник потерпілої ОСОБА_10 , ніде не працює, не навчається., суспільно корисною працею не займається.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_8 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги та вважають вирок суду першої інстанції законним, законного представника потерпілої- ОСОБА_10 , яка підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, міркування прокурора про незаконність вироку щодо ОСОБА_6 в частині призначення покарання та підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі представника потерпілої, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга законного представника потерпілої підлягає до задоволення.
Відповідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу(розбій) є обґрунтованими.
Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.1 ст. 187 КК України - є правильною та в апеляційній скарзі не оспорюється.
Кримінальне провадження розглядалась відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового розгляду суд, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи , які ніким не оспорювались.
Частиною третьою ст.349 КПК України передбачено право суду, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку.
Судом першої інстанції з`ясовувалось чи правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового розгляду зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи та розмір цивільного позову в апеляційному порядку.
В ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому злочині визнав в повному обсязі та щиро розкаявся у скоєному.

Вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України підтверджується показам обвинуваченого, потерпілої, , дослідженими матеріалами кримінального провадження.
Оскільки правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 в апеляційній скарзі не оспорюється, тому вирок в цій частині апеляційним судом не перевіряється.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, в тому числі і в частині призначення покарання.
Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в п. 1.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди при призначенні покарання зобов`язані враховувати як ступінь тяжкості вчиненого злочину, так і дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване. Покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Також згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як ними самими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 409 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Апеляційний суд вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_6 суд в достатній мірі не дотримався вказаних вимог закону, не врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме не враховано те, що обвинувачений скоїв злочин пов`язаний із застосуванням насильства щодо неповнолітньої, злочин скоєно ним у громадському місці, ОСОБА_6 ніде не працює , суспільно - корисною працею не займається, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення та схильність до вчинення кримінальних правопорушень.

Враховуючи сукупність вказаних обставин, а також думку законного представника потерпілої та потерпілої, апеляційний суд вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання у виді звільнення від відбування покарання з іспитовим строком, не відповідає тяжкості скоєного та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, а тому вирок в частині покарання підлягає скасуванню з призначенням покарання у виді позбавлення волі.
Відповідно до п.2, 4 ч.1 ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання, неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.
Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга законного представника потерпілої підлягає до задоволення, а вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначення обвинуваченому покарання з постановленням в цій частині нового вироку.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 414, 418, 419 КПК України, апеляційний суд, -
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу законного представника потерпілої ОСОБА_9 ОСОБА_10 - задовольнити.
Вирок Бершадського районного суду Вінницької області від 10 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_6 за ч.1 ст. 187 КК України скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого, постановити свій вирок.
Визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.
В решті вирок щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_6 рахувати, з моменту звернення вироку до виконання.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
Згідно з оригіналом: