Справа № 352/1010/17
Провадження № 1-кп/352/178/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2017 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

представників потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000077 від 05.03.2017 р. по обвинуваченню :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , фактично проживає по АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, розлученого, утриманця однієї неповнолітньої дитини ІНФОРМАЦІЯ_2 , з середньою освітою, неофіційно працюючого по найму на приватних новобудовах, військовозобов`язаного, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч. 3 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
Підсудний ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом , порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило загибель двох осіб - потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин:

04.03.2017 приблизно о 19 годині 00 хвилин, у темну пору доби, суху погоду, водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки Opel Vectra, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався ділянкою автодороги Н-10 Стрий Чернівці, по вул. С. Стрільців у с. Старі Кривотули Тисменицького району Івано-Франківської області у напрямку м. Стрий. Експлуатація автомобіля марки Opel Vectra, реєстраційний номер НОМЕР_1 , заборонена через невідповідність стану шин встановлених на задній осі, а саме встановлені шини різних моделей з різними малюнками протектора під час гальмування і маневрування можуть порушити стійкість транспортного засобу. В салоні автомобіля Opel Vectra, на задньому сидінні, знаходилась пасажир ОСОБА_14 .

У цей час, в зустрічному напрямку, по своїй смузі рухався автомобіль марки ВАЗ-21011, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_12 , в салоні якого на передньому пасажирському сидінні знаходився пасажир ОСОБА_13 . Попереду автомобіля ВАЗ-21011 у попутному напрямку рухався невстановлений легковий автомобіль із увімкненим дальнім світлом фар. Дана ділянка дороги для двох напрямків руху, має по одній смузі для руху в кожному напрямку, протилежні потоки транспорту поділені дорожньою розміткою 1.1. (вузька суцільна лінія) Правил дорожнього руху України.

При наближенні до автомобіля, який рухався у зустрічному напрямку водій ОСОБА_4 будучи засліпленим його дальнім світлом фар, не врахував дорожню обстановку, не обрав у встановлених межах безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не вжив заходів до зменшення швидкості до такої, яка б не перевищувала безпечної за умови фактичної видимості дороги в напрямку руху, а в разі засліплення до зупинки, не змінюючи смуги руху та увімкнення аварійної світлової сигналізації, не справився з керуванням, перед зміною напрямку руху ліворуч не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, перетнув лінію дорожньої розмітки 1.1. (вузька суцільна лінія), виїхав на смугу зустрічного руху, де вчинив зіткнення з автомобілем марки ВАЗ-21011 під керуванням водія ОСОБА_12 .

При цьому ОСОБА_4 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме:

п. 1.2., згідно якого в Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів;

п. 2.3., в якому зазначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п. 10.1., який зобов`язує водія перед будь-якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п. 12.1., у відповідності до якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

п. 12.2., згідно якого у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги;

п. 19.3., який зобов`язує водія у разі погіршення видимості в напрямку руху, викликаного світлом фар зустрічних транспортних засобів, водій повинен зменшити швидкість до такої, яка б не перевищувала безпечної за умови фактичної видимості дороги в напрямку руху, а в разі засліплення зупинитися, не змінюючи смуги руху, і увімкнути аварійну світлову сигналізацію. Відновлення руху дозволяється лише після того, як пройдуть негативні наслідки засліплення;

п. 31.4., у відповідності до якого забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам:

п. 31.4.5. Колеса і шини:

г) на одну вісь транспортного засобу встановлено діагональні шини разом з радіальними, ошиновані і неошиповані, морозостійкі і неморозостійкі, шини різних розмірів чи конструкцій, а також шини різних моделей з різними малюнками протектора для легкових автомобілів, різними типами малюнків протектора для вантажних автомобілів;

Розділ 34 Дорожня розмітка:

п.1.1., у відповідності до якого лінію 1.1. перетинати забороняється.

У результаті порушення водієм ОСОБА_4 Правил дорожнього руху України відбулась дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої водій автомобіля ВАЗ-21011 ОСОБА_12 помер від поєднаної закритої тупої травми грудної клітки, живота, їх органів та органів заочеревинного простору з множинними розривами та забоями внутрішніх органів, яка ускладнилась масивною внутрішньою крововтратою, а пасажир вказаного автомобіля ОСОБА_13 помер від поєднаної закритої тупої травми грудної клітки, живота, їх органів та органів заочеревинного простору з множинними розривами та забоями внутрішніх органів, яка ускладнилась масивною внутрішньою крововтратою.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 свою вину у вчиненні пред`явленого йому в обвинувальному акті злочину визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся і вибачившись перед потерпілими, дав суду показання в яких повністю підтвердив обставини скоєного ним кримінального правопорушення вищенаведеного у вироку. Щиро розкаюється у вчиненому, дуже шкодує за наслідками скоєного. Унаслідок постійних переживань значно погіршився стан здоров`я. Просить суд суворо його не карати. Закладений до нього потерпілою цивільний позов визнає, проте вважає його розмір дещо завищеним.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину визнав повністю, а також те, що він не оспорює фактичні обставини вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів, розуміє неможливість в подальшому оскаржувати дані фактичні обставини в апеляційному порядку, а тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним та обмежено обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом підсудного та дослідженням доказів, які характеризують його особу. Обвинувачений та інші учасники процесу не заперечували проти обмеженого порядку дослідження доказів, при цьому суд переконався, що останні правильно розуміють зміст ст. 349 КПК України.

Таким чином, аналізуючи здобуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведено повністю, а його дії вірно кваліфіковано за ч. 3 ст. 286 КК України, так як він керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило загибель двох осіб.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обтяжуючі обставини судом не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає повне визнання вини ОСОБА_4 , щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину.

Крім того, вирішуючи питання про призначення підсудному покарання, суд приймає до уваги думку потерпілих щодо суворості призначуваного ОСОБА_4 покарання пов`язаного з ізоляцією від суспільства, а також враховує і те, що останній негативно ставиться до вчиненого, має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, працюючи займаються суспільно-корисною працею, раніше не судимий, перебуває на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах по причині розладу психіки та поведінки внаслідок систематичного вживання алкоголю, має незадовільний стан здоров`я.

Таким чином, беручи до уваги всі вище перелічені обставини, дані про особу винного, суд вважає, що підсудному слід призначити основне покарання у виді позбавлення волі на строк визначений нижньою межою санкції вищезазначеної статті Закону, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження скоєння нових злочинів. Також суд застосовує додаткове покарання, визначене вищевказаною частиною ст.. 286 КК України позбавлення права керувати транспортними засобами.

Питання про речові докази та питання відшкодування судових витрат понесених на залучення експертів суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 100, 124 КПК України.

Що стосується цивільного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування заподіяних злочином матеріальних та моральних збитків, то суд вважає, що його слід задоволити частково, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Нормами ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно ст. 1201 ЦК України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

Показами представника потерпілої ОСОБА_15 , долученими до матеріалів справи письмовими доказами, судом встановлено, що внаслідок неправомірної поведінки відповідача-підсудного вона понесла матеріальні витрати на поховання брата ОСОБА_13 в сумі 7819 грн. та 14000 грн. на спорудження надгробного пам`ятника , а всього 21819 грн., які і слід стягнути з ОСОБА_4 в користь позивача. В решті позовних ОСОБА_6 в частині відшкодування матеріальних збитків слід відмовити, як безпідставних та недоведених.

Вимогами ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Здобутими та перевіреними в судовому засіданні доказами судом встановлено, що внаслідок неправомірних дій відовідач-підсудний спричинив ОСОБА_6 і моральну (немайнову) шкоду, яка полягає в тому, що вони перенесли психічне потрясіння, а також зазнали душевних страждань внаслідок втрати близької рідної людини. Загалом таке психічне потрясіння та душевні страждання, як наслідок, негативно відбились на її самоповазі, здоров`ї, психіці, та призвели до вимушених змін в її життєвих та виробничих стосунках. Однак беручи до уваги тяжкість, глибину та тривалість моральних страждань позивачки, враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд вважає, що позов в зазначеній частині слід задоволити частково.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373-374, 395 КПК України, суд,

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України та призначити йому покарання п`ять років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.
До вступу вироку в законну силу, обрати обвинуваченому ОСОБА_16 ОСОБА_17 запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши його під варту із зали суду негайно.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави (, розрахунковий рахунок -0002, банк отримувача ГУДКСУ в Івано-Франківській області, код банку отримувача 836014) 4152 грн. 54 коп. за проведення Івано-Франківським НДЕКЦ МВС України судових експертиз № 4.2-138/17 від 16.05.2017, № 4.2-137/17 від 16.05.2017, № 4.2-139/17 від 11.05.2017 та № 4.2-294/17 від 17.05.2017 р.
Речові докази: автомобіль марки «ВАЗ-21011» реєстраційний № НОМЕР_2 та автомобіль марки «Opel Vectra» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що знаходяться на зберіганні на території Тисменицького ВП ГУНП, повернути власникам чи особам, уповноваженим власниками на розпорядження даними транспортними засобами.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди задоволити частково. Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_6 21819 грн. заподіяної матеріальної шкоди та 100000 грн. спричинених моральних збитків.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Тисменицький районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Копію вироку суду вручити прокурору, потерпілим, представникам потерпілих, захиснику та обвинуваченому негайно після його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1