Справа №505/3063/17
пр. №1-кп-505/42/18
ВИРОК
15.02.2018 року Котовський міськрайсуд Одеської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Парканівка Фрунзівського району Одеської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 02.07.1996 р. Котовським районним судом, Одеської області за ч.3 ст. 140 КК України до 3 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 45 КК України з іспитовим строком 2 роки;
- 19.06.1998 р. Фрунзівським районним судом, Одеської області за ч.3 ст. 81 КК України, із застосуванням ст. 43 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- згідно постанови Коломийського районного суду, Івано-Франківської області від 02.10.2001 р. вважати засудженим за ч.3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України 5 років позбавлення волі без конфіскації майна;
- 21.01.2004 р. Коломакським районним судом, Харківської області за ч.2 ст. 289; ч.3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі.
- згідно ухвали апеляційного суду Харківської області від 27.04.2004 р. вважати засудженим за ч.1 ст. 289; ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі;
-15.09.2008 р. Котовським міськрайонним судом, Одеської області за ч.3 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі;
- звільнений 14.09.2012 року за відбуттям терміну покарання;
- 01.07.2014 р. Котовським міськрайонним судом, Одеської області до 4 років позбавлення волі, відповідно до ст.ст. 75;76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки,
-обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
ОСОБА_4 , будучи засудженим 15.09.2008 Котовським міськрайонним судом Одеської області за ч.3 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, відбув покарання та звільнився з місць позбавлення волі 14.09.2012, а також 01.07.2014 р. Котовським міськрайонним судом Одеської області до 4 років позбавлення волі, відповідно до ст.ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки, маючи не погашену та не зняту в установленому законом порядку судимість, вчинив новий умисний злочин за наступних обставин.
27.05.2017 року біля 15 години, ОСОБА_4 прибув до будинку, що належить його знайомій ОСОБА_5 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , виявив відсутність господарки домоволодіння та в цей час у останнього виник умисел на таємне викрадення майна, що належить ОСОБА_5 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , у той же день та час, переконавшись у тому, що його злочинні дії залишаться ніким непомітними, діючи з урахуванням сприятливої для нього обстановки, яка на його переконання виключала можливість втручання власника чи сторонніх осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою власного збагачення, умисно, протиправно, з корисливих мотивів, таємно, через незачинені двері проник до належного ОСОБА_5 будинку за адресою: АДРЕСА_2 , звідки шляхом демонтажу печі викрав чавунну плиту на 2 конфорки, вартість якої згідно висновку товарознавчої експертизи №184 від 10.11.2017 р. складає 400,00 гривень.
Заволодівши викраденим, ОСОБА_4 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 400,00 гривень.
В судовому засіданні ОСОБА_4 визнав себе винним у вчиненні даного кримінального правопорушення. Суду показав, що в травні 2017 року біля 15 години він через незачинені двері проник до будинку ОСОБА_5 розташованому в с. Мардарівка, Подільського району, Одеської області, звідки шляхом демонтажу печі викрав чавунну плиту на 2 конфорки. В подальшому у повному обсязі повернув матеріальну шкоду потерпілій.
Покази ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам справи і ніким не оспорюються.
В зв`язку з повним визнанням ОСОБА_4 своєї вини, за згодою учасників судового провадження, дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються визнано судом недоцільним відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За результатами судового розгляду суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину знайшла своє підтвердження в судовому засіданні.
Оцінивши в сукупності надані по кримінальному провадженню докази, досліджені у судовому засіданні, суд дійшов висновку про повне підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні зазначених судом діянь, і суд його умисні дії кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, вчинена повторно.
При визначенні виду й міри покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини справи й особу ОСОБА_4 - позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Відповідно досудової доповіді, складеної 08.12.2017 року інспектором Подільського МРВ з питань пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції ОСОБА_6 у ОСОБА_4 встановлено високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення і середній ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб.
Обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд визнає щиросердне каяття, активне сприяння розкриттю злочину, повернення шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд в діях останнього не вбачає.
Виходячи із загальних принципів призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України, з урахуванням обставин справи, висновків досудової доповіді і даних про особу ОСОБА_4 , а також думку прокурора, обвинуваченого, щодо покарання і його виду, суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_4 у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, вважаючи, що таке покарання буде відповідати вчиненому обвинуваченим й достатнім для його виправлення.
Запобіжний захід ОСОБА_4 під час досудового слідства не обирався.
Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 370, 371, 374 КПК України, суд -
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо протягом 1 (одного) року іспитового строку він не скоїть нового злочину.
На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Речовий доказ, а саме; чавунна плита на 2 конфорки, яка знаходться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_5 - повернути за належністю ОСОБА_5 .
Засудженому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Вирок може бути оскаржений, до апеляційного суду Одеської області через Котовський міськрайсуд, Одеської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_7