Справа № 302/551/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.12.2017 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали кримінального провадження №11-кп/777635/17 за апеляційною скаргою захисника - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Міжгірського районного суду Закарпатської області від 23.10.2017.
Цією ухвалою суду кримінальне провадження щодо:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Шалакуша Няндомського району Архангельської області Російської Федерації, мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, з базовою середньою освітою, непрацюючої, одруженої, не судимої - закрито, у зв`язку з відмовою потерпілого від приватного обвинувачення..
Згідно обвинувального акту ОСОБА_6 16.03.2017, біля 10 год. 58 хв., перебуваючи на подвір`ї неподалік будинку в АДРЕСА_1 , діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, на грунті особистих неприязнених відносин, які виникли з приводу земельного спору, в ході сварки з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які в той час проводили роботи по викопуванню рову для подальшого встановлення огорожі на земельній ділянці поблизу вищезазначеного будинку АДРЕСА_1 , взяла із землі у праву руку дерев`яну палку та нанесла нею останньому один удар по голові в область чола та один удар в область лівого плеча. У результаті своїх протиправних дій ОСОБА_6 , спричинила ОСОБА_10 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 83 від 28.03.2017, тілесні ушкодження у вигляді садна чола зліва та синців лівого передпліччя. Дані тілесні ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею по ударному механізму дії, яким міг бути предмет, описаний у постанові (дерев`яна палка), вкладаються в час події, яка мала місце 16.03.2017, розладу здоров`я не потягли та відповідно до Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я.
кримінального правопорушення. Стороною захисту, як під час підготовчого судового засідання, так і в ході судового розгляду повідомлялось про відсутність підстав для визнання ОСОБА_10 потерпілим у кримінальному провадженні, оскільки відомості, викладені в заяві ОСОБА_10 про вчинення щодо нього кримінального правопорушення не внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань і в матеріалах провадження відсутній такий витяг. Зазначає, що в порядку ст. 477 КПК України кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого. При цьому, стороною захисту заявлялось клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою ОСОБА_9 від обвинувачення, який був заявником і потерпілим згідно витягу до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Свою позицію сторона захисту обґрунтовує наявністю Інструкції «Про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події», затвердженої Наказом МВС України №1377 від 06.11.2015, вимоги якої органом досудового розслідування порушено, та не виконанням вимог ст. 214 КПК України. Уважає, що ухвала суду є незаконною, оскільки задоволено заяву особи, яка не має процесуального статусу сторони кримінального провадження.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника - адвоката ОСОБА_7 на підтримання апеляційної скарги, промову прокурора, яка просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, дослідивши матеріали кримінального та судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.
Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст.94 цього Кодексу, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Цих вимог, судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 дотримано.
Згідно ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Зі змісту вказаної статті вбачається, що межі судового розгляду зумовлені дією принципу диспозитивності (ст.26 ), відповідно до якого суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами. Суд при розгляді обмежений вимогами сторони обвинувачення, що викладені в обвинувальному акті (ст.291).
Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї
кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
Відповідно до протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 10.04.2017, старшим слідчим СВ Міжгірського ВП Хустського ВП ГУ НП в Закарпатській області, протоколом прийнято заяву від ОСОБА_10 про вчинення відносно нього злочину із спричиненням йому тілесних ушкоджень (а.к. п. 7).
На підставі вказаних заяв, потерпілим у даному кримінальному провадженні в порядку ч. 2 ст. 55 КПК України визнаний ОСОБА_10 .
Згідно п.1 ч.1 ст.477 КПК України кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 за ч.1 ст.125 КК України здійснювалось у формі приватного обвинувачення.
В силу приписів ч.1 та ч.4 ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення, є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.
Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 284 КПК України, якщо обставини, передбачені п. п. 5, 6, 7, 8 ч. 1 ст. 284 КПК України виявляються під час судового провадження, а також у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 284 КПК України, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, потерпілий ОСОБА_11 , 19.10.2017 подав до суду письмову заяву про відмову від обвинувачення щодо ОСОБА_6 у зв`язку з чим просив закрити кримінальне провадження (а.с.п.65).
Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано закрив кримінальне провадження, розпочате відносно ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, у зв`язку з відмовою потерпілого ОСОБА_11 від обвинувачення, на підстав п.7 ч.1 ст. 284 КПК України.
Посилання апелянта на порушення судом першої інстанції норм кримінального процесуального закону є необґрунтованими та суперечать матеріалам кримінального провадження. Відсутність в Єдиному реєстрі досудових розслідувань внесених відомостей за заявою потерпілого ОСОБА_10 ,. за наявності кримінального провадження за тими самими фактами, тими самими обставинами події не свідчать про порушення норм КПК України, оскільки не порушують права потерпілого, залученого до вже розпочатого кримінального провадження, з наданням йому всіх права та обов`язків, передбачених ст. 55 КПК України.
Крім того, апеляційним судом не встановлено порушення прав обвинуваченої на захист, як в ході досудового розслідування, так і в ході судового розгляду провадження.
Приймаючи рішення про закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення, суд діяв у межах та відповідно до вимог п.7 ч.1 ст.284 КПК України та ст.26 цього КПК України, якими передбачено, що відмова потерпілого від обвинувачення, є безумовною підставою для закриття кримінального
провадження у формі приватного обвинувачення. Тобто, це є обов`язком суду а не його правом, при цьому, згода обвинуваченого на таке закриття кримінального провадження не є обов`язковою.
В ухвалі суду першої інстанції наведені достатні мотиви та підстави для закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_6 , а тому наведені в апеляційній скарзі доводи про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, є безпідставними.
Апеляційний суд при розгляді апеляційної скарги не виявив істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування судового рішення й призначення нового розгляду в суді першої інстанції, ухвала суду є законною та обґрунтованою, а апеляційна скарга безпідставною й такою, що не підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Міжгірського районного суду Закарпатської області від 23.10.2017 про закриття кримінального провадження щодо обвинуваченої за ч. 1 ст. 125 КК України ОСОБА_6 , у зв`язку з відмовою потерпілого ОСОБА_10 від обвинувачення - без зміни.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення й може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: