Справа № 577/4021/17
Провадження № 1-кп/577/487/17

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2017 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області
в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Конотопі кримінальне провадження №0001091 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта неповна середня, неодруженого, не працюючого, раніше судимого:

1) 03.03.2015 року Кролевецьким районним судом Сумської області за ст.ст. 185 ч.3, 69 КК України до арешту строком 5 місяців;

2) 08.02.2017 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ст.ст. 185 ч.3, 69 КК України до 2-х років обмеження волі,-

обвинувачуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.390 ч.1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

За вироком Конотопського міськрайонного суду від 08.02.2017 року ОСОБА_4 був засуджений за ст.ст. 185 ч.3, 69 КК України до двох років обмеження волі.

28.04.2017 року для відбуття покарання ОСОБА_4 прибув до Державної установи «Конотопський виправний центр (№130)», де під особистий підпис був ознайомлений з правилами внутрішнього розпорядку та поведінки, попереджений про кримінальну відповідальність в разі їх порушення, а також за ухилення від відбування покарання.

02.08.2017 року ОСОБА_4 звернувся до начальника установи із заявою про надання дозволу на відвідування лікаря-ортопеда КЗ «Конотопська ЦРЛ ім. ак. М.Давидова» за адресою: м.Конотоп, вул. М.Амосова, 5. За постановою вказаної посадової особи обвинуваченому був наданий такий дозвіл на період з 09:30 до 14:00 години 07.08.2017 року у супроводі працівника установи молодшого інспектора ОСОБА_5 .

Того ж дня ОСОБА_4 був доставлений до зазначеного лікувального закладу. Чекаючи на прийом лікаря-ортопеда, близько 13:35 год., обвинувачений скористався тим, що молодший інспектор ОСОБА_5 зайшов до кабінета лікаря з приводу прийому, самовільно залишив лікувальний заклад, територія якого, відповідно до п.1 розділу ХХІХ «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», затверджених наказом Міністерства юстиції України №2186/5 від 29.12.2014 року, є місцем відбування покарання для засуджених, які проходять лікування. Після цього ОСОБА_4 не маючи відповідного дозволу установи покинув м.Конотоп, тим самим залишив межі Державної установи «Конотопський виправний центр (№130), визначені п.2 наказу начальника Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання покарань та пробації Міністерства юстиції №216/ОД-17 від 04.08.2017 року. У подальшому обвинувачений добрався до с.Грузьке, Кролевецького району, де переховувався на протязі двох днів та був розшуканий працівниками установи.

У судовому засіданні ОСОБА_4 повністю визнав себе винним та пояснив, що дійсно на його прохання начальником установи був виданий дозвіл на відвідування лікаря. 07.08.2017 року скориставшись тимчасовою відсутністю співробітника установи, який здійснював супровід, він самовільно покинув лікарню, а потім і м.Конотоп. Добравшись до с.Грузьке проживав там два дні, після чого був розшуканий працівниками установи і повернутий до виправного центру. У вчиненому кається і просить суворо не наказувати.

Врахувавши, що показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються, суд, відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України, визнав не доцільним дослідження доказів щодо обставин обвинувачення викладених в обвинувальному акті, роз`яснивши, що у такому випадку відсутнє право оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Переконавшись у добровільності повного визнання обвинуваченим винуватості та правильному розумінні його суті, суд приходить до висновку про винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину та необхідності призначення покарання.

Отже, дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.1 ст.390 КК України як самовільне залишення місця обмеження волі особою, яка відбуває покарання у виді обмеження волі.

Призначаючи покарання суд враховує ступінь та суспільну небезпечність вчиненого злочину, особу обвинуваченого.

До обтяжуючих відповідальність обставин слід віднести рецидив злочинів.

Обствинами, що пом`якшуть відповідальність є щире каяття у вчиненому і сприяння розкриттю злочину, молодий вік обвинуваченого.

Враховуючи перелічені обставини, вчинення злочину під час відбуття покарання, що вказує на небажання стати на шлях виправлення, суд приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі.

Погоджуючись з пропозицією прокурора і з метою виконання вироку, суд вважає необхідним, призначивши покарання, обрати обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки, з огляду на вчинення злочину під час відбування покарання існують ризики продовження злочинної діяльності та ухилення від відбування покарання.

Процесуальних витрат не має.

Керуючись: ст.ст. 368, 370, 371 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_4 за ч.1 ст.390 КК України та призначити покарання у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Конотопського міськрайонного суду від 08.02.2017 року два місяці обмеження волі, що за правилами ст.72 КК України відповідає одному місяцю позбавлення волі і остаточно призначити покарання за сукупністю вироків у виді двох років одного місяця позбавлення волі.

До вступу вироку в законну силу обрати засудженому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою і строк відбуття покарання рахувати з 23 листопада 2017 року.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Конотопський міськрайонний суд.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1