АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 665/963/15-к Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/791/29/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 125 КК України
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3

ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у провадженні з доповненнями внесеними заступником прокурора Херсонської області на вирок Чаплинського районного суду Херсонської області від 12 липня 2016 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Веселе Веселовського району Запорізької області, громадянина України, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України -

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Запобіжний захід не обирався.

ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за те, що він 10.06.2015 року близько 11 години усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, бажаючи їх настання біля магазину по АДРЕСА_1 в ході сварки з ОСОБА_8 протиправно, переслідуючи мету заподіяння тілесних ушкоджень наніс декілька ударів руками і ногами в обличчя потерпілому, в результаті чого потерпілий отримав тілесні ушкодження у вигляді синців на повіках очей, забою (травматичного набряку, крововиливу) м`яких тканин носу, губ, лівої половини обличчя, що призвело до отримання потерпілим легких тілесних ушкоджень.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати в частині призначення покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, постановити новий вирок та призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Застосувати ч 2 ст. 72 КК України, вирок виконувати окремо від вироку Чаплинського районного суду від 22.10.2015 року.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що судом першої інстанції покарання ОСОБА_7 помилково призначено без застосування ст. 70 КК України. Крім того, судом не враховано, що обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за завдання умисних тілесних ушкоджень. Між тим, ОСОБА_7 належних висновків для себе не зробив та через незначний періоду часу знову вчинив кримінальне правопорушення передбачене ст. 125 КК України, що свідчить про систематичність його злочинної діяльності, не бажання ставати на шлях виправлення, схильність до вчинення умисних злочинів та підвищену суспільну небезпечність. За місцем проживання характеризується негативно, як особа, що схильна до вчинення злочинів, зловживає спиртними напоями.

Вважає, що призначене судом покарання не відповідає ступню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

В доповненнях до апеляційної скарги заступник прокурора Херсонської області вказує на незаконність вироку щодо ОСОБА_7 через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та м`якість призначеного судом покарання, підтримує доводи викладені в апеляційній скарзі прокурора у проваджені.

Крім того, вказує, що суд при призначенні обвинуваченому покарання у виді штрафу, в порушення вимог ст. 53 КК України, призначив його не в кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, як це передбачено законом, а у певній сумі в гривнях, чим неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Просить вирок скасувати, ухвалити новий вирок та призначити покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України остаточно призначити покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. та 120 годин громадських робіт, які на підставі ст. 72 КК України виконувати самостійно. В решті вирок залишити без змін.

Інші учасники судового провадження вирок не оскаржували.

Вислухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з доповненнями, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який не заперечив проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за встановлених і викладених у вироку обставин та кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 125 КК України в апеляційній скарзі прокурором не оспорюються. Вирок колегією суддів в апеляційному порядку переглядається лише в частині призначеного обвинуваченому покарання в межах доводів апеляційної скарги.

Встановлено, що ОСОБА_7 10.06.2015 року близько 11 год. біля магазину по АДРЕСА_1 в ході сварки з ОСОБА_8 протиправно, умисно переслідуючи мету заподіяння тілесних ушкоджень наніс декілька ударів руками і ногами в обличчя потерпілому, внаслідок чого завдав потерпілому тілесні ушкодження у вигляді синців на повіках очей, забою (травматичного набряку, крововиливу) м`яких тканин носу, губ, лівої половини обличчя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Дії ОСОБА_7 кваліфікуються за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах санкції закону, з урахуванням ступеню тяжкості злочину, даних про особу засудженого та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вбачається, що призначаючи обвинуваченому вид та міру покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який характеризується посередньо.
Врахував суд обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, сприяння у розкритті злочину та відсутність обставин, що обтяжує покарання.
Проте свій висновок щодо призначення покарання у виді штрафу у розмірі 510 грн., тобто у мінімальній межі даного виду покарання суд взагалі не вмотивував та фактично не в повній мірі врахував дані про особу обвинуваченого, зокрема і ті, які характеризують його у соціально- побутовому плані.

Із досліджених в ході апеляційного розгляду матеріалів видно, що ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, суспільно-корисною працею не займається, зловживає спиртними напоями, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти здоров`я, умисно ухилився від відбування призначеного за попереднім вироком покарання, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення та схильність до вчинення кримінальних правопорушень.

Визнання обвинуваченим вини у скоєнні інкримінованого злочину, щире каяття самі по собі з урахуванням наведених даних про особу обвинуваченого не знижують ступінь суспільної небезпечності особи обвинуваченого.

Колегія суддів вважає, що доводи прокурора про м`якість призначеного судом покарання заслуговують на увагу.

Крім того, як правильно зазначає прокурор в апеляційній скарзі, визначивши розмір штрафу у твердій грошовій сумі 510 грн., суд першої інстанції порушив принцип призначення цього виду покарання, оскільки відповідно до положень ст. 53 КК України при призначенні покарання у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, цей розмір визначається в певній кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, установленого законодавством України на час постановлення вироку, із визначенням його у грошовій сумі, здійснивши перерахування розміру в гривнях, виходячи з вимог закону щодо визначення суми одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Згідно положень ч. 4 ст. 70 КК України якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочину, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, суд призначає покарання за сукупністю злочинів відповідно до правил ч 1-3 ст. 70 КК України.

Частиною 3 ст. 72 КК України передбачено, що основні покарання у виді штрафу при призначенні його за сукупністю злочинів і сукупністю вироків складання з іншими видами покарання не підлягають і виконуються самостійно.

Матеріали провадження свідчать про те, що вироком Чаплинського районного суду Херсонської області від 22.10.2015 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України та призначене покарання у виді 120 год. громадський робіт за кримінальне правопорушення, вчинене ним 23.10.2014 року, яке до теперішнього часу ОСОБА_7 не виконане.

Отже за таких обставин, суд мав застосувати положення ч. 4 ст. 70 КК України, проте зазначених вимог закону не дотримався.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга з доповненнями підлягає задоволенню, а вирок суду в частині призначеного судом покарання підлягає скасуванню і з постановленням в цій частині нового вироку через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому суд апеляційної інстанції враховує, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який характеризується посередньо, те, що він не працює, суспільно-корисною працею не займається, раніше притягувався до кримінальної відповідальності і знову вчинив умисний злочин, що свідчить про небажання обвинуваченого ставати на шлях виправлення, його відношення до скоєного, щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання та приходить до висновку про необхідність призначення покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України покарання призначене за цим вироком та вироком Чаплинського районного суду Херсонської області від 22.10.2015 року виконувати самостійно.

Таке покарання є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів.

В іншій частині вирок щодо ОСОБА_7 слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 409, 413, 414, 420 КПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у провадженні з доповненнями внесеними заступником прокурора Херсонської області задовольнити.

Вирок Чаплинського районного суду Херсонської області від 12 липня 2016 року в частині призначеного ОСОБА_7 покарання скасувати, ухвалити в цій частині новий вирок.

Призначити ОСОБА_7 за ч.1 ст.125 КК України покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

На підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України за сукупністю злочинів остаточно визначити покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. та 120 годин громадських робіт, призначені за вирорком Чаплинського районного суду Херсонської області від 22.10.2015 року та на підставі ст. 72 КК України виконувати самостійно.

В решті зазначений вирок щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржений у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту його проголошення, а обвинуваченим протягом трьох місяців з моменту отримання його копії.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію вироку направити учасникам провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Судді: (три підписи)
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3
Копія вірна, ухвала набирає законної сили 23.02.2017 року

Суддя: ОСОБА_2