Справа № 152/440/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2017 року м. Шаргород
Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
за участі секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000056 від 24 лютого 2017 року

по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з неповною вищою освітою, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

учасники кримінального
провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,
у с т а н о в и в:
19 липня 2016 року біля 14 години 00 хвилин, перебуваючи в АДРЕСА_2 ОСОБА_3 за попередньою змовою з громадянином ОСОБА_5 , вирішили скоїти крадіжку матеріальних цінностей з будинку, розташованого в АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_6 . З цією метою ОСОБА_3 разом з ОСОБА_5 підійшли до вказаного будинку, де пересвідчившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, шляхом віджиму за допомогою металевого лома відкрили віконну раму та зірвали металеві решітки вікна, після чого проникли до середини будинку, звідки таємно, умисно, з корисливих мотивів скоїли крадіжку розкладушки вартістю 150 гривень, та алюмінієвого металобрухту загальною вагою 15,7 кг, вартістю 314 гривень, завдавши потерпілому шкоду на вищевказану суму коштів.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_3 свою винуватість у висунутому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро розкаявся і дав показання, які за своїм змістом повністю відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочину, пояснивши, зокрема, що в липні 2017 року за попередньою змовою з ОСОБА_5 пішли до домоволодіння в с. Слобода-Шаргородська, де проникли на територію домогосподарства та з будинку викрали металобрухт, склавши його в мішки.

Про вчинене обвинувачений шкодує та просив суворо не карати.

Ураховуючи те, що обвинувачений та прокурор у судовому засіданні, а потерпілий у письмовій заяві, адресованій суду, не оспорюють усі обставини, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом установлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд провів судовий розгляд цього провадження щодо усіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших обставин у кримінальному провадженні, обмежившись лише допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу.
Отже, суд вважає доведеним у судовому засіданні те, що ОСОБА_3 своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна, тобто крадіжку вчинену за попередньою змовою групою осіб, поєднану з проникненням у житло, а тому кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 185 КК України.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 виду та міри покарання, приймає до уваги характер, ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який на диспансерному обліку у лікаря-психіатра не знаходиться, перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, за місцем проживання негативно не характеризується, раніше не судимий, згідно висновку судово-психологічного експерта №6 в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, на хронічне душевне захворювання не страждав, перебував поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності.

Обставинами, пом`якшуючими покарання ОСОБА_3 є визнання вини та щире каяття.

Суд не знаходить підстав для застосування до ОСОБА_3 статей 69, 69-1 КК України, а тому: з урахуванням усіх обставин у справі, ступеня тяжкості злочину, вчиненого обвинуваченим, особи винуватого, наявності обставин, що пом`якшують покарання, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком три роки.

Окрім того, з урахуванням обставин справи, ставлення обвинуваченого до вчиненого, думку прокурора та потерпілого, суд дійшов висновку, що доцільним є застосування до ОСОБА_3 положень ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням строком на один рік та покладенням на обвинуваченого обов`язків, визначених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, оскільки, на переконання суду, виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.
Призначаючи зазначене вище покарання, суд виходить із того, що воно є достатнім для виправлення обвинуваченого, його перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення передбачених ч. 2 ст. 50 КК України цілей покарання.
Цивільний позов не заявлено.
Долю речових доказів належить вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати у провадженні відсутні.
Підстав для застосування запобіжних заходів немає.
Керуючись ч. 3 ст. 349 статтями 100, 368-371, 373-376 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від призначеного за цим вироком покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку в один рік не вчинить нового злочину.
На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 протягом встановленого судом іспитового строку в один рік обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази: розкладушка та два поліпропіленові мішки наповнені алюмінієвим металобрухтом повернути потерпілому ОСОБА_6 .
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не застосовувати.
Згідно зі статтями 392-395, 532 КПК України вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Згідно зі статтею 376 КПК України, учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя ОСОБА_1