АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/135/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 06 грудня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ ВП № 1 Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_6 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах терміну досудового розслідування тривалістю 60 (шістдесят) днів, тобто до 04 години 00 хвилин 01 лютого 2017 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Стебник Львівської області, громадянина України, українця, з середньою технічною освітою, не працюючого, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 187 КК України.

Відповідно до ухвали, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, а саме його вік, стан здоров`я, міцність соціальних та сімейних зв`язків, репутацію, майновий стан, та прийшов висновку про недостатність застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, оскільки він не дасть можливості запобігти ризику, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , подала апеляційну скаргу та доповнення до неї, в яких просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

Мотивуючи вимоги апеляційної скарги, захисник вказує на те, що ухвала слідчого судді не містить посилань на конкретні докази, які б вказували на причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення та обґрунтованість підозри у вчиненні останнім злочину, а прокурором не доведено існування у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з позбавленням волі.

Далі в апеляційній скарзі захисник посилається на незаконне затримання підозрюваного ОСОБА_8 , через відсутність на те підстав.

Так, захисник зазначає, що злочин, у відповідності до фабули пред`явленої ОСОБА_8 підозри, останній не вчиняв, а в протоколі затримання не вказано жодної ознаки, яка б свідчила про причетність ОСОБА_8 до готування вчинення злочинів. Апелянт наголошує, що під час затримання ОСОБА_8 було порушено його право на захист та вказує, що останній непокору працівникам поліції не здійснював, але до нього були застосовані недозволені методи впливу та грубої сили. Додає, що потерпілої особи у даному провадженні не визначено.

Крім цього, захисник зазначає, що ОСОБА_8 письмового повідомлення про підозру, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст.187 та ч. 1 ст. 263 КК України не вручалось, даних про причетність ОСОБА_8 до вказаних кримінальних правопорушень матеріали провадження не містять, як і не містить таких даних рапорт начальника СКП Шевченківського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_10 від 01.12.2016 року.

Як підсумок автор апеляційної скарги зазначає про те, що ОСОБА_8 має середню технічну освіту, працює, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні неповнолітню дитину, матір похилого віку, має постійне місце проживання в м. Стебник Львівської області, є волонтером АТО, раніше не судимий.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, щоапеляційна скарга захисника задоволенню непідлягає, виходячи з наступного.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду зазначені вимоги кримінального закону слідчим суддею належно дотримані.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні СВ ВП № 1 Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0001680, відомості про яке 20.10.2016 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 14 ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України.

04 грудня 2016 року о 04 годині 00 хвилин ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України, про що складено відповідний протокол, та 05 грудня 2016 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 3 ст. 187 КК України.

Слідчий СВ ВП № 1 Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_6 , звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування щодоОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 06 грудня 2016 року вказане клопотання задоволено та застосовано щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах терміну досудового розслідування тривалістю 60 (шістдесят) днів, тобто до 01 лютого 2017 року.

Під час розгляду клопотання, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про достатність підстав вважати ймовірною підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 187 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, CampbellandHartleyv. theUnitedKingdom), п. 32, SeriesA, № 182).

Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого, а документи, які містять такі дані, надані до суду разом з клопотанням.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього такого обмежувального заходу, як тримання під вартою.

Зважаючи на це, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.

Не виявлено таких обставин і колегією суддів, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині не є доведеними.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, ступінь тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 .

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, зокрема його вік, стан здоров`я, міцність соціальних та сімейних зв`язків, репутацію, майновий стан, відсутність судимостей, інші дані про особу в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Твердження апелянта щодо недоведеності існування у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів не бере до уваги, оскільки слідчий суддя, приймаючи рішення про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виходив з доведеності слідчим та прокурором лише одного ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про недостатність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, обґрунтувавши при цьому причини, з яких не може бути застосовано жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Посилання сторони захисту на незаконне затримання підозрюваного ОСОБА_8 та відсутність у протоколі затримання ознак, які б свідчили про причетність останнього до готування вчинення злочинів, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки підстав вважати, що ОСОБА_8 затримано в порушення ст. 208 КПК України, матеріали провадження не містять.

Непереконливими є і доводи щодо неврахування слідчим суддею положень ст. 178 КПК України, оскільки вони спростовуються аналізом обставин, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу, який здійснив слідчий суддя.
Твердження сторони захисту щодо того, що ОСОБА_8 не здійснював непокору працівникам поліції, але до нього застосовані недозволені методи впливу та грубої сили, на даному етапі не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, проте підлягають перевірці на досудовому розслідуванні.

Що стосується посилань апелянта на відсутність потерпілої особи у даному кримінальному провадженні, то вказані обставини не є підставою для задоволення апеляційної скарги захисника та скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, оскільки відповідно до матеріалів доданих до клопотання, а саме витягу з ЄРДР від 04.12.2016 року та повідомлення про підозру від 04.12.2016 року, ОСОБА_8 підозрюється у тому, що в невстановлений досудовим розслідуванням день листопада 2016 року вступив в попередню змову з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , направлену на заволодіння майном громадян шляхом скоєння розбійного нападу на помешкання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_15 , а тому посилання апелянта на відсутність потерпілої особи не містять жодного обґрунтування для такого висновку.

Крім цього, необхідним буде відмітити, що відповідно до повідомлення про підозру від 04.12.2016 року, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 187 КК України (а.с.36), а тому вимоги захисника в частині повідомлення останнього про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 187 та ч. 1 ст. 263 КК України, слід визнати необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами кримінального провадження та не заперечуються в ухвалі слідчого судді.

Враховуючи викладене, слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому вислухавши та врахувавши пояснення учасників судового розгляду.

За таких обставин, ухвала слідчого судді відповідно до вимог ст. 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.

Як підсумок, слідчий суддя прийняв правильне рішення про необхідність задовольнити клопотання слідчого, врахувавши, що строк дії ухвали слідчого судді не може перевищувати 60 днів.

Керуючись ст. ст. 176 178, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 06 грудня 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ ВП № 1 Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_9 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах терміну досудового розслідування тривалістю 60 (шістдесят) днів, тобто до 04 години 00 хвилин 01 лютого 2017 року щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4