Справа № 706/7/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 червня 2017 року м.Христинівка

Христинівський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Христинівці Черкаської області кримінальне провадження за №0000500 від 08 листопада 2016 року за обвинуваченням: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Монастирише Черкаської області, українка, громадянка України, освіта середня, не одружена, має на утриманні неповнолітню дитину, не працююча, зареєстрована АДРЕСА_1 , фактично проживаюча в АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судима.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України, встановив:

ОСОБА_5 , починаючи з середини листопада 2013 року по середину листопада 2016 року, реалізовуючи свій неправомірний задум, керуючись мотивами спрямованими на порушення недоторканості житла, що виражається у незаконному проникненні до житла, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків усупереч вимогам статті 30 Конституції України, яка гарантує недоторканність житла, з метою фактичного проживання і користування побутом в житлі, без визначених законом підстав і відповідного дозволу володільця, всупереч вимогам рішення Христинівського районного суду від 08 листопада 2013 року про виселення ОСОБА_5 із житлового будинку належного ОСОБА_4 , що по АДРЕСА_2 , діючи умисно, шляхом вільного доступу, неодноразово незаконно проникала в житло ОСОБА_4 , тобто в житловий будинок за вказаною вище адресою, де самовільно проживала на протязі тривалого часу, користувалася побутовими речами і предметами, на зауваження господарки залишити будинок ніяк не реагувала, чим порушувала недоторканність житла ОСОБА_4 .

Обвинувачена ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України, безастережнно визнала повністю, факт і обставини вчинення злочину підтвердила, окрім того, пояснила суду, що їй було відомо про рішення Христинівського районного суду від 08 листопада 2013 року про виселення ОСОБА_5 із житлового будинку належного ОСОБА_4 , що по АДРЕСА_2 , однак вона проживала у даному будинку на прохання сина ОСОБА_4 , ОСОБА_6 .

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні дала покази, що вона була змушена звернутися до суду із позовом про виселення, оскільки обвинувачена, веде аморальний образ життя, на неодноразові її прохання, не приходити до неї додому та не проживати у її квартирі, обвинувачена не реагує. Щодо міри покарання покладається на думку суду. Окрім визнання своєї вини обвинуваченою, її вина у скоєнні інкримінованого злочину підтверджується іншими добутими під час досудового розслідування доказами, які ніким із учасників судового провадження не оспорювалися. У зв`язку з чим суд відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України вважає за необхідне визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись дослідженням показань обвинуваченої та письмових доказів, які характеризують особу обвинуваченої, проти чого не заперечували учасники судового провадження. При цьому суд з`ясував у учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд, дослідивши надані учасниками процесу докази, прийшов до висновку, що вони є відповідно до вимог ст. 85 КПК України належними, вони прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_5 за ч.1 ст. 162 КК України незаконне проникнення до житла особи та вчинення інших дій, що порушують недоторканність житла громадян.

Переходячи до обрання міри покарання, суд враховує ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, особу обвинуваченої, а саме суд враховує дані, які характеризують обвинувачену, спосіб її життя, обставини, що пом`якшують її відповідальність - це повне визнання вини, обставини, що обтяжують відповідальність скоєння злочину щодо особи похилого віку, а тому суд вважає за необхідне, з урахуванням принципу доцільності покарання, призначити обвинуваченій покарання у виді штрафу. Цивільний позов не заявлено. Речові докази відсутні. Судові витрати відсутні. Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,- ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_5 винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.162 КК України та призначити їй покарання у вигляді штрафу в розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн. Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Черкаської області через Христинівський районний суд Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати у суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1