провадження 1-кп/389/199/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 червня 2017 року Знам`янський міськрайонний суд
Кіровоградської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду міста Знам`янка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000656 від 12 травня 2014 року, стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Красносілля Олександрівського району Кіровоградської області, громадянина України, освіта середня, одруженого, працює електромонтером ТЧ-7, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, -
за участю: прокурора Знам`янської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , суд,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 скоїв умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, за наступних обставин.
12 травня 2014 року приблизно о 10.00 годині ОСОБА_3 , знаходився за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , де між ним та ОСОБА_5 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_3 виник умисел на спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень. Реалізуючи указаний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, ОСОБА_3 наніс ОСОБА_5 не менше 10 ударів кулаками обох рук та ногами в область голови, тулубу та кінцівок, спричинивши таким чином останньому тілесні ушкодження у вигляді крововиливу, садна та забійної рани в ділянці голови, саден, крововиливів на тулубі та кінцівках, які згідно висновку судово-медичної експертизи №91 від 12 травня 2014 року по тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України не визнав. Надав суду наступні показання. Так, 12 травня 2014 року приблизно о 10.00 годині він знаходився за місцем свого проживання та ремонтував покрівлю, потім його покликав ОСОБА_5 , між ними виникла сварка стосовно отруєння собак, в ході якої він ОСОБА_5 не бив, а тільки відштовхував останнього який падав на спину , потім вибігла дружина ОСОБА_5 з вилами , вибігла його дружина та почалася штовханина , вила він намагався забрати у дружини ОСОБА_5 , але вила сприснули та попали ОСОБА_5 в брову. Також під час штовханини та перебуваючи лежачи на траві вибігла його собака і він бачив , що вона хватала ОСОБА_5 за штани , щоб кусала не бачив. Вважає, що тілесні ушкодження потерпілий міг отримати від удару об паркан та калітку, а також під час того як сприснули вила ..
Допитаний в якості потерпілого ОСОБА_5 надав суду показання, відповідно до яких повідомив суду, що на нормальне його звернення обвинувачений вибіг з двору, вдарив його, від чого той впав на землю, продовжував бити і руками і ногами, потім і дружина обвинуваченого била, а також собака кусала.
Допитана під час судового розгляду в якості свідка ОСОБА_8 надала суду показання, відповідно до яких 12 травня 2014 року десь о 10.00 годині вона почула лайку, вибігла на крики і побачила, що б`ють її чоловіка, кусає собака, потім побігла за вилами, щоб відігнати пса, а ОСОБА_3 вирвав у неї вила та замахнувся на ОСОБА_5 для нанесення удару, також бив чоловіка кулаками коли той лежав на землі..
Допитана під час судового розгляду в якості свідка ОСОБА_9 надала суду показання, відповідно до яких вона винесла сумки для того, щоб їхати до матері, потім ОСОБА_5 під`їхав і почав казати її чоловіку ОСОБА_3 , що він труїть собак, позвав його на розмову та почав бити потім вибігла дружина ОСОБА_5 з вилами , а вцей час її чоловік ОСОБА_9 побачивши , що остання біжить з вилами та намагається його вдарити почав відбирати вила , але вони сприснули внаслідок чого попали в брову ОСОБА_5 .
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 надав покази , що в той день він перебував біля магазину який знаходиться близько 20-ти метрів від будинку ОСОБА_11 та стояв навскоси до будинку та хвіртки чекав поки відкриють магазин. Через деякий чс він побачив , що з двору вийшов ОСОБА_5 він знав хто це , а потм йому на зустріч вийшов ОСОБА_11 почалася штовханина , перший почав ОСОБА_5 , ОСОБА_11 відштовхував ОСОБА_5 від себе , а останній падав на землю , ударів кулаками з боку ОСОБА_11 він не спостерігав , потім вибігли дружина ОСОБА_11 та ОСОБА_5 з вилами і він чітко побачив , що ОСОБА_11 почав забирати вила у дружини ОСОБА_5 , які потім сприснули та попали ОСОБА_5 в брову . Також він бачив на місці події собаку яка бігала навколо людей , але щоб кусала видно не було.
Суд враховуючи обвинувачення заслухавши учасників процесу, встановив, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України підтверджується дослідженими матеріалами кримінального провадження, а саме:
- витягом з кримінального провадження №0000656 від 12 травня 2014 року (а.с.1);
- рапортом оперативного чергового Знам`янського МВ від 12 травня 2014 року (а.с.2);
- висновком експерта №91 від 12 травня 2014 року (т.1 а.с.14), згідно якого у ОСОБА_5 маються тілесні ушкодження у вигляді: крововилива, садна та забійної рани в ділянці голови, крововиливів на тулубі та кінцівках, які утворилися від дії тупих предметів та не менш як 15 травматичних впливів, могли утворитися в строк та при обставинах, вказаних в установчій частині постанови, за тяжкістю в сукупності відносяться до категорії легких з короткочасним розладом здоров`я; забійна рана в ділянці лівої бровної дуги, крововиливів та садно утворилися від дії тупого предмету, яким був кулак; садна на правому плечовому суглобі та правому плечі вірогідніше утворилися від дії нігтьових пластинок пальців рук; садна на нижніх кінцівках та в правій підлопатковій ділянці характерні для зубів собаки; утворення тілесних ушкоджень на тілі потерпілого в результаті падіння з висоти власного зросту виключається. Даний висновок судово-медичного експерта повністю спростовує покази свідків ОСОБА_10 в частині того , що обвинувачений не наносив ударів потерпілому ОСОБА_5 , а останній лише падав та вдарявся , так як у висновку чітко зазначено , що травми не могли утворитись від падіння з власного зросту ;
- протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_5 від 12 червня 2015 року (т.1 а.с.39-41) з якого чітко вбачається розташування обвинуваченого та потерпілого відносно один одного та характер нанесення тілесних ушкоджень ;
- повідомленням про підозру від 06 серпня 2015 року (т.1 а.с.47-48), згідно якої ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.
Крім викладеного, суд оцінюючи покази свідків приймає до уваги на підтвердження вини ОСОБА_11 покази свідка ОСОБА_8 , так як остання підтверджує факт нанесення тілесних ушкоджень, їх характер, крім того вказує на наявність собаки яка кусала ОСОБА_5 , а не бігала навколо, так як саме сліди від кусання собакою підтверджуються висновком судово-медичної експертизи №91 від 12 травня 2014 року (т.1 а.с.14).
За висновком експерта на тілі ОСОБА_5 маються тілесні ушкодження у вигляді крововилива, садна та забійної рани в ділянці голови, крововиливів на тулубі та кінцівках, які утворилися від дії тупих предметів та не менш як 15 травматичних впливів та які могли виникнути у строк та за обставин зазначених у вступній частині постанови, відносяться по тяжкості до категорії легких. Садна на правому плечовому суглобі та правому плечі вірогідніше утворилися від дії нігтьових пластинок пальців рук; садна на нижніх кінцівках та в правій підлопатковій ділянці характерні для зубів собаки; утворення тілесних ушкоджень на тілі потерпілого в результаті падіння з висоти власного зросту виключається.
Отримання тілесних ушкоджень самим ОСОБА_5 в ході бійки не заперечується і потерпілим, який якраз оборонявся від нападу обвинуваченого, відбиваючись по ходу бійки, на що і вказує характер отриманих ним ушкоджень. Відтак, наявність у ОСОБА_5 легких тілесних ушкоджень не спростовує обставин скоєння обвинуваченим вказаного кримінального правопорушення.Суд критично відноситься до показань обвинуваченого ОСОБА_3 з приводу того, що він не наносив тілесні ушкодження потерпілому, а лише відштовхував його, обороняючись від нападу, так як в останнього відсутні будь-які тілесні ушкодження по характеру нанесення якіб віносились до описаних ним подій.
За наведених обставин суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 доведеною, а його дії правильно кваліфікованими за ч.2 ст.125 КК України за ознаками скоєння умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, який закон класифікує як злочини невеликої тяжкості, особу ОСОБА_3 , який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває.
Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.
З урахуванням викладеного, вислухавши думку прокурора, захисника, потерпілого та представника потерпілого, свідків, обвинуваченого, відсутність пом`якшуючої та обтяжуючої обставин, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч.2 ст.125 КК України, у виді 2 роки обмеження волі.
Дане покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
В судовому засіданні захисником обвинуваченого до суду надано клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку із закінчення строків притягнення до кримінальної відповідальності.
Відповідно до ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності або від покарання у зв`язку із закінченням строків давності, якщо з дня вчинена нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за яким передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.
Оскільки з дня вчинення ОСОБА_3 злочину, та на даний час минули строки давності, встановлені п.2 ч.1 ст.49 КК України, перебіг давності строків притягнення до кримінальної відповідальності не переривався, суд на підставі ч.5 ст.74 КК України приходить до висновку про необхідність звільнення ОСОБА_3 від призначеного покарання.
Потерпілий ОСОБА_5 пред`явив цивільний позов до обвинуваченого, який обґрунтував тим, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень він з 12 по 22 травня 2014 року перебував на амбулаторному лікуванні у відділковій лікарні ст. Знам`янка ДП «Одеська залізниця», на що витратив 547, 45 грн. Вимоги в частині моральної шкоди потерпілий ОСОБА_5 обґрунтовує тим, що йому завдано душевні та моральні страждання, які полягають в порушенні його нормальних життєвих зв`язків, відпочинку чи сну, оскільки через отримані травми не міг навіть нормально лежати, тому просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 5000 грн. Також, потерпілим ОСОБА_5 заявлена вимога про стягнення на його користь з обвинуваченого ОСОБА_3 5000 грн. витрат на правову допомогу.
Згідно ст.120 КПК України, витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Потерпілим надані квитанції №26 від 28.11.2015 року, №309 від 01.10.2015 року, №39 від 02.06.2014 року про витрати на правову допомогу (т.2 а.с.21, 22, 108) та розрахунок оплати правової допомоги до угоди №38 від 02.06.2014 року (т.2 а.с.29). В матеріалах справи є ордер про надання правової допомоги серії КД №019586 від 07.12.2015 року між потерпілим ОСОБА_5 та адвокатом ОСОБА_6 (т.2 а.с.53).

Відповідно до частини 5 статті 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Вартість лікування потерпілого ОСОБА_5 підтверджується товарними чеками від 12.05.2014 року на суму 72,20 грн. та 475,25 грн. (т.2 а.с.23, 24). В цій частині позові вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала.
Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31.03.1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Суд вважає, що потерпілому дійсно спричинено моральну шкоду, яка полягає у душевних та моральних стражданнях, пов`язаних з ушкодженням здоров`я, у порушенні його нормальних життєвих зв`язках через неможливість продовження активного громадського життя, однак керуючись принципами розумності, виваженості і справедливості, враховуючи матеріальний стан обвинуваченого, вважає за необхідне стягнути на користь потерпілого з обвинуваченого в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 3000 грн.
Згідно ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати, тому з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_5 необхідно стягнути 5000 грн. витрат на правову допомогу.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 під час досудового розслідування не обирався, під час судового розгляду таких клопотань також не надходило, а тому суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до обвинуваченого, речові докази як і процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.125 КК України і призначити покарання за: за ч.2 ст.125 КК України у виді 2 роки обмеження волі.
На підставі п.2 ч.1ст. 49, ч.5ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Красносілля Олександрівського району Кіровоградської області, на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування заподіяної кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди 547 (п`ятсот сорок сім) грн. 45 коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди 3000 (три тисячі) грн., витрати на юридичні послуги 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп., а всього стягнути 8547 (вісім тисяч п`ятсот сорок сім) грн. 45 коп.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Кіровоградської області шляхом подачі апеляційної скарги через Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Знам`янського міськрайонного суду
Кіровоградської області ОСОБА_1