Справа № 369/9904/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/164/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 27.02.2017

УХВАЛА
Іменем України
27 лютого 2017 року Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

при секретарі ОСОБА_6

з участю прокурора ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційними скаргами прокурора та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.11.2016 року, яким :

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, українця, громадянина України, який має неповну середню освіту, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 30.10.2014 року за ч.3 ст. 185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 104 КК України з іспитовим строком 2 (два) роки; вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 22.05.2015 року за ч. 2 ст. 185, ст. 69 КК України до штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. в дохід держави, засуджено за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироком від 20.10.2014 року Калинівського районного суду Вінницької області та остаточно призначено покарання у виді 3 років 7 місяців позбавлення волі.

Вироком також вирішено питання про речові докази по справі.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :
Згідно вироку суду, ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за вчинення злочину за наступних обставин.

23.05.2016 року близько 21 години 05 годин ОСОБА_8 , будучи раніше судимим за умисні корисливі злочини, маючи прямий умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконно збагатитися, перебуваючи в приміщенні торгового залу супермаркету ПІІ «Білла-Україна», який розташований за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Петропавлівська, 2, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, намагався повторно таємно викрасти належні ПІІ «Білла-Україна» товарно-матеріальні цінності, а саме: пляшку Olmeca Tequila Gold ємністю 0,7 л у кількості 1 шт. вартістю 423,20 грн. (без ПДВ), яку тримав у руці. Після чого, утримуючи при собі вказаний товар, ОСОБА_8 пройшов через касову зону не розрахувавшись за нього, при цьому виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак не зміг завершити злочин із причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками охорони.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить вирок щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, постановити у ухвалу, якою вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років 4 місяців позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 20.10.2014 року та остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у вигляді 3 років 5 місяців позбавлення волі. Свої вимоги мотивує тим, що всупереч вимогам ч. 3 ст. 68 КК України, суд першої інстанції, призначивши покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі, допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки призначене покарання перевищує дві третини максимального строку покарання, передбаченого санкцією вказаної частини статті.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду змінити та призначити йому покарання за ч. 2 ст.15, ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі. Обгрнутовуючи свої вимоги зазначає, що призначене йому покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, оскільки він визнав вину повністю у пред`явленому обвинуваченні, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення злочину, матеріальної шкоди ПІІ «Білла Україна» не завдано.

Заслухавши суддю доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора та частково підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого, провівши судові дебати, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у пред`явленому йому обвинуваченні, а саме у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, що передбачено ч. 2 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються перевіреними судом першої інстанції доказами щодо обставин та підтверджені представленими в справі доказами в їх сукупності. Суд, розглянувши справу, прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини та правильно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч.2 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність зміни вироку у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність заслуговують на увагу.

Так, судом визнано доведеним, що ОСОБА_8 вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинений повторно.

Положення ч. 3 ст. 68 КК України передбачає, що за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України.

Згідно вироку суду ОСОБА_8 визнаний винним за ч. 2 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України. Санкція ч. 2 ст. 185 КК України передбачає максимальний строк покарання у вигляді - 5 років позбавлення волі, тобто дві третини від цього строку становлять 3 роки 4 місяці.

Суд першої інстанції не врахував цих положень закону України про кримінальну відповідальність і призначив ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст.15 ч. 2 ст. 185 КК України 3 роки 6 місяців позбавлення волі, що перевищує максимально можливий в даному випадку строк покарання.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку, суд першої інстанції при призначенні міри покарання неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, що відповідно до п.4 ч.1ст.409 КПК України є підставою для зміни чи скасування вироку.

За таких обставин, вирок суду в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання підлягає зміні, а призначене судом першої інстанції покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі - приведенню у відповідність до вимог ч. 3 ст. 68 КК України та в зв`язку з цим пом`якшенню.

Разом з тим, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги обвинуваченого про зміну у зв`язку із суворістю призначеного покарання.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, при призначенні обвинуваченій покарання, суд першої інстанції дотримуючись вимог ст.ст. 50, 65 КК України, врахував що злочин за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, що ОСОБА_8 раніше судимий за аналогічні корисливі злочини, діяння, в якому він обвинувачується, вчинив під час іспитового строку, має постійне місце проживання та реєстрації, де характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, обставиною, що пом`якшує покарання суд визнав щире каяття, обставин, що обтяжують покарання, судом не було встановлено. Тобто, при призначенні ОСОБА_8 покарання судом було належним чином враховано всі обставини справи, у тому числі й ті, на які робиться посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні підлягає задоволенню, а апеляційна скарга обвинуваченого частковому задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.11.2016 року щодо ОСОБА_8 змінити в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність в частині призначеного покарання.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років 4 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 20.10.2014 року та остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у вигляді 3 років 5 місяців позбавлення волі.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С У Д Д І :