Справа № 216/3996/17
Провадження № 1-кс/216/2071/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
про застосування запобіжного заходу
у вигляді тримання під вартою
28.08.2017 місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Слідчий суддя Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі Дніпропетровської області клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке подав слідчий СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 у досудовому розслідуванні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001519 від 25.08.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,
В С Т А Н О В И В:

26.08.2017 року до суду надійшло клопотання слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Дане клопотання мотивоване наступним.

25.08.2017 року о 00.36 годині до чергової частини Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення про госпіталізацію до КЗ «Криворізька міська лікарня № 16» ДОР» ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з діагнозом: «Колото-різана рана передньо - бокової стінки живота з проникненням у черевну порожнину. Поранення брижі товстої кишки. Гемоперитоніум. Гаповолемічний шок 2 ст.».

За даним фактом СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за № 0001519 з правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

В ході розслідування встановлено, що 24.08.2017 близько 23.30 годині ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_1 , під час сварки з раніше малознайомим йому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наніс останньому не менше одного удару ножем у ділянку живота, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді: колото-різаної рани передньо-бокової стінки живота з проникненням у черевну порожнину з пораненням брижі товстої кишки.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, українець, громадянин України, працює у ТОВ «Мербау» КР на посаді пильщика, раніше неодноразово судимий, останній раз 12.04.2012 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 189 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 17.04.2013 року, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 .

25.08.2017 року о 13.10 годині ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

26.08.2017 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Вина ОСОБА_5 підтверджується матеріалами кримінального провадження, а саме:

?протоколом огляду місця події;

?показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які є очевидцями події;

?протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 , який прямо вказав на ОСОБА_5 як на особу, яка спричинила йому тілесні ушкодження;

?іншими матеріалами кримінального провадження.

Підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного злочину проти життя та здоров`я особи, за який законом передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, враховуючи, що відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України під час досудового слідства встановлена наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_5 є запобігання спробам:

-переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а саме, зважаючи на тяжкість злочину та суворість можливого покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, існує реальна загроза того, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Даний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_5 одразу після вчиненого злочину втік з місця події, що свідчить про його намір уникнути кримінальної відповідальності за свій вчинок;

-незаконно впливати на свідка або потерпілого, а також іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки він проживає поряд з особами, які викривають його у вчиненні кримінального правопорушення, окрім того, на теперішній час у кримінальному провадженні не проведені усі необхідні слідчі (розшукові) дії за участю всіх свідків;

-вчинити інше кримінальне правопорушення, тому що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи, маючи не зняту та непогашену судимість за корисливий злочин, що свідчить про те, що на шлях виправлення він не став і певних висновків не зробив та може продовжити скоювати інші злочини.

Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі понад п`ять років. За злочин, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 кримінальним законом передбачено покарання від 5 до 8 років позбавлення волі.

Всі вищезазначені обставини свідчать про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, тому керуючись вимогами ст. ст. 40, 131, 132, 176-178, 183, 184, 194 КПК України, слідчий просив клопотання задовольнити.

В судовому засіданні слідчий і прокурор клопотання підтримали та просили його задовольнити.

В судовому засіданні підозрюваний та його захисник, кожен окремо, заперечували проти задоволення клопотання, просили суд обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши учасників судового засідання, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, а також дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про те, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Загальним правилом, яке випливає із рішень ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. «Вемгофф проти Німеччини», від 24 липня 2003 р. у справі «Смірнови проти Росії», є те, що особа, обвинувачена у правопорушенні, має перебувати на волі до початку судового розгляду її справи, якщо держава не наведе відповідних і достатніх підстав для тримання під вартою цієї особи. Тобто держава має довести необхідність тримання під вартою особи, а суди, виходячи із презумпції на користь свободи, вирішити, на основі принципу змагальності, чи є достатні підстави для тримання особи під вартою.

У справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) ЄСПЛ зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 р. у справі «Летельєр проти Франції»).

ЄСПЛ визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.

ЄСПЛ робить висновок, що перед застосуванням до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою національний судовий орган повинен обов`язково розглянути можливість застосування інших, альтернативних триманню під вартою, заходів. Позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (п. 31 рішення ЄСПЛ у справі «Амбрушкевич проти Польщі»).

Згідно із наданих суду матеріалів кримінального провадження слідчими суддею встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого умисного кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від 5 до 8 років. Підозрюваний відмовляється давати будь-які показання. Разом з тим його підозра у вчиненні вказаного злочину обґрунтовується такими доказами: витягом з кримінального провадження № 0001519 від 25.08.2017 року, протоколом огляду місця події від 25.08.2017 року, показами свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , які є очевидцями події; а також протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 , який прямо вказав на ОСОБА_5 як на особу, яка спричинила йому тілесні ушкодження.
25.08.2017 року о 13.10 годині ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

26.08.2017 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

ОСОБА_5 працює у ТОВ «Мербау» КР на посаді вантажника-пильщика, його середньомісячний заробіток складає від 3 000 до 6 000 грн., вінне є інвалідом і не має хронічних захворювань. Підозрюваний раніше неодноразово судимий, останній раз 12.04.2012 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 189 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 17.04.2013 року.ОСОБА_5 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , де мешкає, з його слів, разом із матір`ю.
Ураховуючи вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, фактичні обставини справи, особу підозрюваного, який вчинив тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи, маючи не зняту і не погашену судимість, залишив місце вчинення злочину, раніше неодноразово судимий, не має міцних соціальних зв`язків, не одружений, неповнолітніх дітей чи інших непрацездатних осіб на утриманні не має, а також характер вчиненого злочину, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у їх взаємозв`язку з можливими ризиками в справі, слідчий суддя вважає, що є достатні підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя погоджується з наведеними слідчим підставами для застосування такого запобіжного заходу, оскільки встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Інші більш м`які запобіжні заходи у даних фактичних обставинах не є достатніми, тому що існують ризики, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити або сховати будь-яку з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків, а також на іншого підозрюваного у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, тому слідчий суддя не вбачає підстав для можливості застосування інших запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою, як таких, що недостатні для запобіганню ризиків та виконанню підозрюваним процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя вважає за необхідне скористатись правом не визначати розмір застави, оскільки злочин вчинено із застосуванням насильства (п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 193-196, 369-372 КПК України,
У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 60 днів, тобто до 13 год. 10 хв. 24.10.2017 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним, який перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення копії ухвали.
Слідчий суддя ОСОБА_1