Дата документу Справа № 322/1271/16
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/760/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 322/1271/16 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст. 309 ч. 1 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 липня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000343, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 23 лютого 2017 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

в с т а н о в и л а:
ухвалою Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 23 лютого 2017 року повернуто прокурору Новомиколаївського відділу Токмацької місцевої прокуратури обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 серпня 2016 року № 0000343 відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Як зазначено в оскаржуваному рішенні, 19.12.2016 року до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.08.2016 року № 0000343.

Суд встановивши, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України зазначив наступне.

Під час підготовчого судового засідання судом з`ясовано, що виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, є неповним в частині екстракту канабісу та тетрагідроканабінолу, оскільки в обвинувальному акті не зазначено дати, часу і способу придбання та/або виготовлення цих наркотичних засобів обвинуваченим.

Крім цього, в обвинувальному акті взагалі відсутні відомості про те, що обвинувачений, маючи відповідний умисел, придбав, виготовив або зберігав екстракт канабісу та тетрагідроканабінол, а також про мету обвинуваченого щодо цих наркотичних засобів, а лише констатується факт їх вилучення.

В обвинувальному акті не зазначено розміру вилученого у ОСОБА_7 тетрагідроканабінолу.

В апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною та необґрунтованою через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Вважає, що суд не навів належних мотивів для прийняття рішення про повернення обвинувального акту прокурору як такого, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Крім того, зазначає, що відомості в частині екстракту канабісу та тетрагідроканабінолу щодо умислу, мети злочину, часу, способу вчинення та інше не вказано, оскільки, в розумінні п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України, вказані наркотичні засоби ним було віднесено до інших обставин вчиненого кримінального правопорушення, у зв`язку з тим, що їх наявність експертом була виявлена на стінках, наданих на дослідження об`єктів (ложка, наперсток та фрагмент полімерної пляшки) у виді нашарування, що свідчить про їх утворення як результату вжиття канабісу, які перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з висунутим обвинуваченням щодо канабісу; твердження суду про уточнення прокурором під час підготовчого судового засідання, що ОСОБА_7 обвинувачується у незаконному придбанні, виготовленні та зберіганні канабісу, екстракту канабісу та тетрагідроканабінолу є невірним та викладеним на свій розсуд, оскільки ним загалом вказувалось, що екстракт канабісу та тетрагідроканабінол входять у фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення, а не у формулювання обвинувачення, що видно з обвинувального акту; суддя, всупереч положень ст. 337 КПК України, під час підготовчого судового засідання безпосередньо перейшов до з`ясування змісту обвинувачення та його повноти шляхом поставлення питань прокурору та обвинуваченому, на що ним судді було зроблено зауваження, яке останнім проігноровано, та фактично, після поставлення питань прокурору, здійснено допит обвинуваченого, який тривав майже 10 хвилин; щодо відсутності в обвинувальному акті маси тетрагідроканабінолу, відповідно до висновку експерта від 21.10.2016 року №1269 маса не значиться, тому всі питання щодо його розміру, за необхідності, можна з`ясувати під час судового розгляду при допиті експерта; вдаючись на стадії підготовчого судового засідання до оцінки наявності чи відсутності всіх складових об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, суд вийшов за межі положень ст.ст. 314-317 КПК України, чим порушив вимоги кримінального процесуального закону.

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції у зв`язку з порушенням та неправильним застосуванням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та доводи скарги; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; обвинуваченого, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно положень ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Положеннями ст. 291 КПК України визначений вичерпний перелік вимог до змісту та форми обвинувального акту у кримінальному провадженні, недотримання яких згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Так, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити відомості про виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Як зазначено в оскаржуваному рішенні, 19.12.2016 року до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов обвинувальний акт у вищезазначеному кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.08.2016 року за № 0000343.

23 лютого 2017 року в підготовчому судовому засіданні суд встановивши, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України зазначив наступне.

З обвинувального акту вбачається, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 скоїв кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, а саме: незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети їх збуту.

При цьому, в обвинувальному акті наявний виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, які прокурор вважає встановленими, лише в частині незаконного придбання, виготовлення та зберігання без мети збуту ОСОБА_7 канабісу, загальною масою в перерахунку на суху речовину 29,667 г., зокрема зазначено дату, час та місце вчинення злочину, спосіб виготовлення та мету зберігання вказаного наркотичного засобу.

Проте, в обвинувальному акті також зазначається про виявлення у ОСОБА_7 під час обшуку предмету, схожого на наперсток, на внутрішній стороні якого виявлено особливо небезпечний наркотичний засіб - екстракт канабісу, маса якого в перерахунку на суху речовину складає 0,985 г., та фрагменту полімерної пляшки з обрізаним дном, на внутрішній поверхні якого виявлено особливо небезпечний наркотичний засіб - екстракт канабісу, маса якого в перерахунку на суху речовину складає 0,118 г.

До того ж, в обвинувальному акті вказується про те, що у нашаруваннях речовини зеленого кольору, що знаходиться на поверхні ложки, яка була вилучена в ході обшуку у ОСОБА_7 , встановлено присутність особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - тетрагідроканабінолу.

Під час підготовчого судового засідання судом з`ясовано, що виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, є неповним в частині екстракту канабісу та тетрагідроканабінолу, оскільки в обвинувальному акті не зазначено дати, часу і способу придбання та/або виготовлення цих наркотичних засобів обвинуваченим.

Крім цього, в обвинувальному акті взагалі відсутні відомості про те, що обвинувачений, маючи відповідний умисел, придбав, виготовив, або зберігав екстракт канабісу та тетрагідроканабінол, а також про мету обвинуваченого щодо цих наркотичних засобів, а лише констатується факт їх вилучення.

Частиною першою статті 309 КК України передбачено кримінальну відповідальність за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту. Частини друга і третя статті 309 КК України визначають кримінальну відповідальність, зокрема за дії, передбачені частиною першою цієї статті, в залежності від розміру наркотичних засобів. Разом з цим, статтею 44 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту в невеликих розмірах, а отже, виходячи з приписів ст. 309 КК України та ст. 44 КУпАП, в обвинувальному акті у кримінальному провадженні за певною частиною статті 309 КК України обов`язково має зазначатися не лише назва наркотичного засобу, а і його розмір, визначений відповідно до примітки до ст. 305 КК України, оскільки це впливає на правову кваліфікацію дій обвинуваченого, проте в обвинувальному акті розмір вилученого у ОСОБА_7 тетрагідроканабінолу не зазначений.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.08.2016 року за № 0000343, не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України через невідповідність викладених фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правовій кваліфікації кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення.

На переконання колегії суддів, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що обвинувальний акт в цій частині, не відповідає положенням ст. 291 КПК України, якою встановлені вимоги до такого акту.

Також слід зазначити, щоб не порушувати права обвинуваченого на захист, у відповідності до норм ч. 3 ст. 42 КПК України, - підозрюваний, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують.

Згідно з положеннями п. "а" ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Україною згідно з Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" від 17 липня 1997 року, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення, висунутого проти нього.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 26 червня 2008 року у справі "Ващенко проти України" Суд зазначив, що поняття "обвинувачення" для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п. 51).

В рішенні від 25 липня 2000 року у справі "Маттоціа проти Італії" Суд зазначив, що обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. "b" ч. 3 ст. 6 Конвенції.

В рішенні від 09 жовтня 2008 року у справі "Абрамян проти Росії" Суд зазначив, що деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. В цьому ж рішенні Суд нагадав, що положення підпункту "а" п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Виходячи з норм закону, викладених в ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд зобов`язаний перевірити матеріали кримінального провадження, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття судових рішень, передбачених частиною 3 цієї статті, вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду.

Колегія суддів вважає, що вказівка суду щодо наведеної вище неповноти обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, не суперечать нормі вказаного закону, а підстави, на які послався суд першої інстанції цій частині, у своїй ухвалі, перешкоджають розгляду кримінального провадження, оскільки, у відповідності до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.

При цьому, слід зауважити, що суд першої інстанції, вказавши про неповноту висунутого обвинувачення ОСОБА_7 , мав на увазі його неконкретність щодо чіткого його розуміння, а отже прийняв правильне рішення, повернувши прокурору обвинувальний акт, оскільки така неконкретність висунутого обвинувачення порушує його право на захист і є істотним порушенням вимог КПК України, і в оскаржуваній ухвалі чітко та конкретно навів невідповідності обвинувального акту вимогам закону.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що встановлена районним судом невідповідність обвинувального акту вимогам закону, позбавляє суд розглянути кримінальне провадження по суті та прийняти законне і обґрунтоване рішення у відповідності до закону, а тому ухвала суду першої інстанції скасуванню не підлягає, а апеляційна скарга прокурора відповідно не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення.

Ухвалу Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 23 лютого 2017 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4