Справа № 125/340/16-к
Провадження №11-кп/772/689/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 червня 2017 року м. Вінниця

Колегія суддів Апеляційного суду Вінницької області у складі:
головуючого: судді - доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

при секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000041 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Барського районного суду Вінницької області від 10.02.2017, яким засуджено

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Степове, Дніпропетровського району Дніпропетровської області, жителя АДРЕСА_1 , не одруженого, раніше судимого: 01.04.1994 Барським районним судом Вінницької області за ст. 206 ч. 2 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки; 19.02.1998 Барським районним судом Вінницької області за ст. 81 ч. 3 КК України до позбавлення волі на строк 7 років; 06.04.2005 Барським районним судом Вінницької області за ст. 307 ч. 2 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки; 24.05.2007 Барським районним судом Вінницької області за ст. 185 ч. 3, ст. 309 ч. 2, ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці позбавлення волі; 02.03.2010 Віньковецьким районним судом Хмельницької області за ст. 185 ч. 3 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців позбавлення волі; 21.12.2015 Барським районним судом Вінницької області за ст. 185 ч. 3, 263 ч. 1, 395 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі;
-за ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Барського районного суду Вінницької області від 21.12.2015 та визначено остаточне покарання за сукупністю вироків у виді чотирьох років трьох місяців позбавлення волі.
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого;
-за ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з дворічним іспитовим строком, протягом якого зобов`язано його періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродження с. Стодульці Жмеринського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_2 , раніше не судимого;
-за ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з дворічним іспитовим строком, протягом якого зобов`язано його періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженку с. Стодульці Жмеринського району Вінницької області, жительку АДРЕСА_1 , раніше не судиму;
-за ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з дворічним іспитовим строком, протягом якого зобов`язано його періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирішено долю речових доказів.
Згідно вироку суду, 25.01.2016 року близько 19.00 год. в с. Терешки Барського районі Вінницької області, ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за попередньою змовою між собою, умисно, з корисливих мотивів, маючи на меті умисел на відкрите викрадення чужого майна та збагачення за рахунок чужої власності, шляхом обернення його на свою користь, усвідомлюючи, що їх дії носять протиправний характер, ігноруючи цю обставину, з метою заволодіння чужим майном, підійшли до охоронюваної та огородженої металевою сіткою території ТОВ «Агрокомплекс Барський», який розташований по провулку Леніна, 12. Після цього ОСОБА_9 залишилась неподалік вказаної території з металевими санями, які вони привезли з собою, а ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 підійшли до металевої огорожі вказаного підприємства. Шляхом підняття сітки через утворений отвір ОСОБА_10 проник на територію підприємства та підійшов до місця де знаходились металеві контейнери для зберігання яблук. Взявши почергово два контейнери, ОСОБА_10 підходив до місця біля паркану, де його чекали ОСОБА_8 та ОСОБА_7 та подавав їм дані контейнери та сам залишив територію підприємства. В цей час до них підійшов охоронник підприємства ОСОБА_11 і помітивши біля вказаних осіб два металевих контейнери сказав повернути викрадене майно. ОСОБА_8 та ОСОБА_10 відреагували на вимогу ОСОБА_11 брутальною лайкою в його адресу, після чого продовжили нести контейнери до місця, де їх чекала ОСОБА_9 з саньми. В цей час ОСОБА_7 , висловлюючись на адресу ОСОБА_11 брутальними словами почав наближатись до нього та висловлюватись погрозами застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я. В подальшому ОСОБА_9 з ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , завантажили викрадені металеві контейнери на вищевказані сані, та почали рухатись від території ТОВ «Агрокомплекс Барський». Через деякий час ОСОБА_10 та ОСОБА_9 були затриманими працівниками охорони а ОСОБА_8 та ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли.
Згідно довідки № 10 від 02.02.2016 року вартість одного контейнера складає 420 грн. Таким чином, потерпілому ОСОБА_13 було завдано збитків на загальну суму 840 грн.
В апеляційній скарзі прокурора ставиться питання про зміну вироку суду в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Просить у резолютивній частині вироку покладені обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, викласти в редакції Закону України від 07.09.2016 року, а саме: на підставі п.п.1,2 ч. 1 ст. 76 КК України (в редакції Закону від 07.09.2016 року) зобов`язати ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи. Виключити з резолютивної частини вироку вказівку про застосування щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 положень п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України (в редакції Закону від 14.04.2009 року) щодо заборони виїзду за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.
Заслухавши доповідача, прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити, змінити вирок місцевого суду в частині призначення покарання ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Вирок суду відносно ОСОБА_6 ніким не оскаржується.

Відповідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки місцевого суду щодо фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, доведеності вини та кваліфікація дій обвинувачених за ч. 3 ст. 186 КК України ніким не оспорюється.
Водночас доводи апеляційної скарги прокурора в частині неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність на думку апеляційного суду є слушними.
Так, Законом України від 07.09.2016 року №1492-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених», що набрав чинності 08.10.2016, ст. 76 КК України викладено в новій редакції та обов`язки, які були передбачені, п.п. 2,3,4 ч.1 ст. 76 КК України (в редакції Закону від 14.04.2009 року), викладено в п.п. 1,2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, якими передбачено, що у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Крім цього, на осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, суд, з поміж іншого, може додатково покласти на обвинуваченого і обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Таким чином, станом на день ухвалення оскаржуваного вироку, а саме станом на 10.02.2017, у відповідності до ч. ч. 2, 3 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Пунктом 2 ч. 2 ст. 76 КК України (в редакції Закону від 07.09.2016) визначено, що суд може зобов`язати засудженого не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, а п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України (в редакції Закону від 14.04.2009) визначалось, що суд може зобов`язати засудженого не виїжджати за межі України лише на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.
З аналізу зазначених вище норм слідує, що закон України про кримінальну
відповідальність, а саме нова редакція ст. 76 КК України від 07.09.2016, в
частині заборони виїзду за межі України взагалі, а не тільки на постійне місце проживання, погіршує становище засуджених.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження вироком Барського районного суду від 10.02.2017 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та ОСОБА_14 засуджено за кримінальне правопорушення, яке вони вчинили 25.01.2016, тобто до дня набрання Законом України від 07.09.2016 № 1492-VIII чинності.
За таких обставин, прийшовши до переконання, що ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , необхідно звільнити від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком, суд мав покласти на них обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України (в редакції Закону від 07.09.2016), без застосування обмежень щодо виїзду за межі України, які не підлягали до застосування, як такі, що погіршують становище обвинувачених.
Таким чином, Барський районний суд, ухвалюючи вирок стосовно
ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 неправильно
застосував закон України про кримінальну відповідальність (ст. ст. 5, 76 КК
України), що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409, ст. 413 КПК України є підставою для зміни рішення суду.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 413 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Вирок Барського районного суду Вінницької області від 10.02.2017 щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 змінити в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Виключити з резолютивної частини вироку, передбачену ст. 76 КК України, вказівку про накладення на осіб звільнених від відбування покарання з випробуванням - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , щодо заборони виїзду за межі України на постійне проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3