Дата документу 14.06.2017 Справа № 554/4649/17
Провадження № 1-кс/554/4087/2017
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого військової прокуратури Полтавського гарнізону ОСОБА_3 про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000036 від 08.06.2017 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, в обґрунтування якого посилається на наступне.

Наказом начальника ДЗЕ НП України №96ос від 10.03.2017 майор поліції ОСОБА_5 призначений на посаду начальника міжрайонного відділу №2 (м. Кременчук) УЗЕ в Полтавській області ДЗЕ НП України, який за функціональними обов`язками, зокрема, здійснює керівництво відділом, розподіляє обов`язки між особовим складом, очолює та контролює його роботу, регулює роботу відділу щодо його ефективної взаємодії з іншими органами Національної поліції України та правоохороними відомствами з питань, що стосуються напрямів діяльності відділу, безпосередньо обслуговує лінію роботи щодо виявлення корупційних проявів.

У відповідності до ч. 1 примітки 1 ст. 364 КК України службовими особами у статтях 364, 368, 368-2, 369 КК України є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про державну службу» керівників структурних підрозділів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та інших державних органів, їх заступників, керівників територіальних органів цих державних органів та їх структурних підрозділів, їх заступників відносяться до категорії «Б» посад державної служби.

Згідно ч. 2 примітки 1 ст. 368 КК України службовими особами, які займають відповідальне становище, у статтях 368, 368-2, 369 та 382 КК України є особи, зазначені у пункті 1 примітки до статті 364 цього Кодексу, посади яких згідно із статтею 6 Закону України «Про державну службу» належать до категорії "Б", судді, прокурори і слідчі, а також інші, крім зазначених у пункті 3 примітки до цієї статті, керівники і заступники керівників органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх структурних підрозділів та одиниць. Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_5 перебуваючи на посаді начальника міжрайонного відділу №2 УЗЕ в Полтавській області ДЗЕ НП України являється службовою особою, що займає відповідальне становище.

07.06.2017 року до відділу, начальником якого являється ОСОБА_5 ,

з прокуратури Полтавської області надійшло доручення на проведення 08.06.2017 року обшуків в рамках розслідування кримінального провадження за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

На виконання вказаного доручення, ОСОБА_5 зі своїми підлеглими виїхав на місце проведення обшуку за адресою АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_6 , яким фактично було організовано цех по переробці рибної продукції без належних дозвільних документів.

08.06.2017 року близько 17 год. 00 хв. в ході проведення обшуку

ОСОБА_6 звернувся до ОСОБА_5 , як до керівника оперативних працівників, що проводили обшук з пропозицією надати неправомірну вигоду в розмірі 50 тис. грн. за вирішення питання про уникнення відповідальності та повернення йому, ОСОБА_6 , вилученого в ході цього обшуку майна та у подальшому 5 тис. грн. кожного місяця за забезпечення безперешкодного здійснення незаконної господарської діяльності, пов`язаної із переробкою рибної продукції без будь-яких дозвільних на це документів. Розуміючи протиправність дій ОСОБА_6 , ОСОБА_5 доповів про це рапортом, на підставі якого військовою прокуратурою Полтавського гарнізону зареєстровано кримінальне провадження.

09.06.2017 року близько 17 год. 20 хв. ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, знаходячись під контролем правоохоронних органів, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , надав ОСОБА_5 першу частину неправомірної вигоди у розмірі 25 тис. грн., із обумовлених раніше 50 тис. грн., за повернення вилученого 08.06.2017 в ході проведення обшуку майна ОСОБА_6 та у подальшому нездійснення втручання в його господарську діяльність, пов`язану із переробкою рибної продукції без будь-яких дозвільних на це документів, а другу половину в розмірі 25 тис. грн. обіцяв надати після фактичного повернення вилучених у нього речей.

Також ОСОБА_6 пообіцяв ОСОБА_5 у подальшому надавати 200 доларів США щомісячно за нездійснення втручання в його господарську діяльність, пов`язану із переробкою рибної продукції без будь-яких дозвільних на це документів

09.06.2017 року ОСОБА_6 , після передачі ОСОБА_5 , першої частини неправомірної вигоди в розмірі 25 тис. грн. затримано, в порядку

ст. 208 КПК України.

Таким чином, ОСОБА_6 08.06.2017 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , запропонував ОСОБА_5 неправомірну вигоду в розмірі 50 тис. грн. за повернення йому, ОСОБА_6 , вилученого в ході обшуку майна, а 09.06.2017 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , надав зазначеній службовій особі, що займає відповідальне становище за повернення йому майна вилученого в ході обшуку, першу частину обіцяної неправомірної вигоди в розмірі 25 тис. грн. та обіцяв другу частину обумовленої неправомірної вигоди у розмірі 25 тис. грн. після вирішення даного питання на його користь, а також пообіцяв щомісячно надавати 200 доларів США за забезпечення безперешкодного здійснення незаконної господарської діяльності, без будь-яких дозвільних на це документів, чим вчинив пропозицію надати, надання та обіцянку надати неправомірну вигоду за вчинення службовою особою, яка займає відповідальне становище, в інтересах того, хто пропонує, надає та обіцяє таку вигоду, дій з використанням службового становища, тобто злочин передбачений ч. 3 ст. 369 КК України.
При цьому, 09.06.2017 року в ході огляду місця події було вилучено грошові кошти неправомірну вигоду, в розмірі 25 тис. грн., а саме: 50 (п`ятдесят) грошових купюр, номіналом 500 (п`ятсот) гривень кожна, з наступними серіями та номерами: МБ8489584, СГ8341784, ЗГ6450242, СГ9277902, ФБ8486828, ВГ8224806, ФБ2931135, ЛБ4673764, ФЗ1009370, МБ0011869, ВХ3920366, ЗГ8962745, ЗЗ5376570, ВГ5807468, ВГ0730080, УІ8605466, ВЗ3601069, ЛБ2261343, ЛГ6383796, ВВ1787781, БР1198528, МБ2226850, МВ3515458, АА4522634, ВВ7513426, ЛГ8728608, УЗ0331935, ЗБ8676142, ГН2270030, ФГ5063144, СБ4325246, МА8701503, СИ0451605, ФБ5931680, ВД2212853, МГ0726825, ВЕ2321863, СЗ5867249, СБ9947321, ЛД2651061, БТ2385398, ЗБ6802630, УИ1595912, СЖ3090276, ВФ3383193, СБ0081045, ВИ6216790, УИ8462411, ЗЗ1784262, ВВ7917896, на загальну суму 25 тис. грн., які належать ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_3 , та були предметом неправомірної вигоди.
На підставі наведеного, слідчий просить накласти арешт на вилучене майно.

Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.

Слідчий в судовому засіданні підтримав заявлене клопотання.

Захисник в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.

Інші учасники процесу до суду не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Суд заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Встановлено, що у провадженні військової прокуратури Полтавського гарнізону перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000036 від 08.06.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 369 КК України.

Слідчим доведено, що вищевказане майно, вилучене під час проведення огляду місця події від 09.06.2017 року, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Вилучене, відповідно до протоколу огляду місця події від 09.06.2017 року, майно підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого військової прокуратури Полтавського гарнізону ОСОБА_3 про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000036 від 08.06.2017 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України- задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучені 09.06.2017 року в ході проведення огляду місця події у кримінальному провадженні №0000036 від 08.06.2017 речі та предмети: грошові кошти на загальну суму 25 тис. грн., а саме: 50 (п`ятдесят) грошових купюр, номіналом 500 (п`ятсот) гривень кожна, з наступними серіями та номерами: МБ8489584, СГ8341784, ЗГ6450242, СГ9277902, ФБ8486828, ВГ8224806, ФБ2931135, ЛБ4673764, ФЗ1009370, МБ0011869, ВХ3920366, ЗГ8962745, ЗЗ5376570, ВГ5807468, ВГ0730080, УІ8605466, ВЗ3601069, ЛБ2261343, ЛГ6383796, ВВ1787781, БР1198528, МБ2226850, МВ3515458, АА4522634, ВВ7513426, ЛГ8728608, УЗ0331935, ЗБ8676142, ГН2270030, ФГ5063144, СБ4325246, МА8701503, СИ0451605, ФБ5931680, ВД2212853, МГ0726825, ВЕ2321863, СЗ5867249, СБ9947321, ЛД2651061, БТ2385398, ЗБ6802630, УИ1595912, СЖ3090276, ВФ3383193, СБ0081045, ВИ6216790, УИ8462411, ЗЗ1784262, ВВ7917896, які належать ОСОБА_6 , до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Виконання зазначеної ухвали покласти на слідчого в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1