Справа № 356/248/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/705/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 19 14.06.2017

УХВАЛА
Іменем України
14 червня 2017 року м. Київ.
Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
з участю: прокурора: ОСОБА_6
засудженого в режимі відеоконференції: ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Березанського міського суду Київської області від 23 березня 2017 року, -

в с т а н о в и л а:
ОСОБА_7 засуджений вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.10.2013 року до 4 років позбавлення волі.

Адміністрація Державної установи БВК №95 та спостережна комісія міськвиконкому Березанської міської ради Київської області звернулися до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 .

Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 23.03.2017 року у задоволенні вище зазначеного клопотання відмовлено.

Своє рішення суд мотивував тим, що процес виправлення та перевиховання засудженого має бути стабільним та послідовним, а ОСОБА_7 за час відбування покарання в Березанській виправній колонії № 95 з 07.01.2014 року своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, оскільки він відповідно до характеристик від 16.12.2015 року та 28.07.2016 року за час відбування покарання характеризується посередньо, на шлях виправлення не став і не довів свого виправлення. Лише в характеристиках від 10.04.2015 року та 22.02.2017 року зазначено, що ОСОБА_7 за час відбування покарання характеризується позитивно, зразковою поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. Тому, при наявності суперечливих характеристик та викладених судом обставин, не можливо зробити однозначний висновок про позитивну характеристику ОСОБА_7 та його сумлінну поведінку.

В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та застосувати щодо нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що він за сумлінну поведінку та ставлення до праці має заохочення та позитивні характеристики, а тому на його думку суд безпідставно відмовив в застосуванні до нього ст. 81 КК України.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, думку засудженого, який апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити, прокурора, який проти апеляційної скарги засудженого заперечував, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно статті 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим передбаченого частиною третьою цієї статті відповідного строку покарання, при цьому якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 був п`ять раз засуджений до реального відбування покарання, востаннє вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.10.2013 року за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі (а.с. 8).

Строк відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_7 обчислюється з 27.11.2013 року, кінець строку відбування покарання 27.11. 2017 року (а.с. 1).

У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002р. умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення.

Так, суд приймаючи рішення про відмову в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_7 , обґрунтовано зазначив, що відповідно до характеристик від 16.12.2015 року та 28.07.2016 року і витягів з протоколів № 24 від 16.12.2015 року та № 15 від 28.07.2016 року засідання комісії БВК УДПтСУ в м. Києві та Київській області № 95 ОСОБА_7 за час відбування покарання на шлях виправлення не став, за період відбування в установі зарекомендував себе посередньо, вимоги режиму утримання та розпорядок дня дотримується не завжди, має три заохочення, але при цьому допустив одне злісне порушення режиму відбування покарання, за яке був покараний у дисциплінарному порядку (а.с. 4, 18-21).

Згідно характеристик від 10.04.2015 року і 22.02.2017 року та витягів до протоколів №6 від 10.04.2015 і №5 від 22.02.2017 року засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання зразковою поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення, був працевлаштований, заохочений сім разів, але допустив два злісних порушення режиму відбування покарання, які на даний час зняті та погашені у встановленому законом порядку, а тому заслуговує на застосування до нього ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення (а.с. 3-4, 17).

Згідно довідки заохочень та стягнень засудженого від 22.02.2017 року ОСОБА_7 за час відбування покарання мав сім заохочень та два стягнення (а.с. 4).

Враховуючи зазначені вище обставини в сукупності, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав однозначно стверджувати про виправлення засудженого ОСОБА_7 за час відбування покарання, оскільки останній схильний до рецидиву злочинної діяльності, а відбутий ним строк покарання хоч формально і узгоджується з вимогами ч.3 ст.81 КК України, проте в даному випадку є недостатнім для об`єктивного висновку щодо виправлення засудженого.

Суд першої інстанції під час розгляду клопотання засудженого ОСОБА_7 повністю дотримався вимог кримінального закону і розділу 8 КПК України та обґрунтовано дійшов висновку про те, що застосування до засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є передчасним, з чим погоджується і колегія суддів.

За таких обставин колегія суддів вважає, що постановлена судом ухвала відносно ОСОБА_7 є законною, обгрунтованою та вмотивованою, а тому підстав для її скасування та задоволення поданої апеляційної скарги не вбачає.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 537 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а:
Ухвалу Березанського міського суду Київської області від 23 березня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання начальника Березанської виправної колонії УДПтСУ в м. Києві та Київській області № 95, узгоджене з спостережною комісією Березанського міськвиконкому про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.

Судді /підпис/ ОСОБА_2
/підпис/ ОСОБА_3
/підпис/ ОСОБА_4