АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/778/161/17 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.ст.119, 125, 128 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 лютого 2017 року місто Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0004510 від 11 жовтня 2014 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Запоріжжя, громадянки України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст125, ч.1, ч.2 ст.121 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:
прокурор прокуратури Орджонікідзевського району м.Запоріжжя ОСОБА_10 звернулася до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 17 червня 2015 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ст.119 КК України до 5 років позбавлення волі; за ч.1 ст.125 КК України - до 130 годин громадських робіт; за ст.128 КК України до 1 року 4 місяців обмеження волі; на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років; на підставі ст.75 КК України, ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного судом покарання з випробуванням на 3 роки та з покладенням на неї обов`язків, передбачених п.п.2,3,4 ст.76 КК України.

Застосований до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою змінений на домашній арешт. Строк попереднього ув`язнення ОСОБА_6 з 12 жовтня 2014 року по 17 червня 2015 року постановлено зарахувати у строк відбування покарання. Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї прокурор просить вищевказаний вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1, ч.2 ст.121 КК України, та призначити їй покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді громадських робіт на строк 100 годин, за ч.1 ст.121 КК України - у виді позбавлення волі на строк 7 років; за ч.2 ст.121 КК України - у виді позбавлення волі на строк 9 років; на підставі ч.1 ст.70 КК України остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.

В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що суд, приймаючи рішення про перекваліфікацію дій обвинуваченої у зв`язку із відсутністю у останньої умислу на нанесення тілесних ушкоджень, не врахував обставини та характер вчиненого злочину. Крім того, прокурор зазначає, що ОСОБА_6 для вчинення кримінальних правопорушень використала зброю, здійснила більше 5 пострілів, які були направлені в життєво важливі органи потерпілих, припинила постріли тільки після закінчення куль, та розуміла, що від пострілу зброї можуть настати тяжкі наслідки. При призначені покарання судом не повною мірою враховані характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених злочинів, тяжкість наслідків заподіяння смерті ОСОБА_11 , і тяжких заподіяних ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, особу винної зокрема, обвинувачена спеціально прийшла до будинку потерпілих, взявши із собою зброю, не розкаялась у вчиненому, обставини, що пом`якшують покарання, відсутні. Крім того, на думку апелянта, суд першої інстанції не мав законних підстав для призначення ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі, оскільки остання має малолітню дитину.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисник - адвокат ОСОБА_8 та потерпілий ОСОБА_9 , посилаючись на необґрунтованість доводів, в ній викладених, просять залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуваний вирок суду - без змін.

За вироком суду, ОСОБА_6 визнано винною та засуджено за те, що вона 11 жовтня 2014 року приблизно о 19 годині 50 хвилин, знаходячись в під`їзді №1 будинку АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_12 , в ході конфлікту, діючи умисно, з використанням револьверу промислового виробництва української фірми «ZBROIA», моделі «SNIPE-3», калібру 4 мм, заводський номер НОМЕР_1 , схопила потерпілу за волосся, протягла сходами під`їзду та здійснила один постріл в область лівої ноги останньої, чим спричинила ОСОБА_13 тілесні ушкодження, які згідно з висновком судово-медичних експертиз №5338 та №5339д кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Крім того, ОСОБА_6 11 жовтня 2014 року приблизно о 20-00 годині, знаходячись в під`їзді №1 будинку АДРЕСА_3 , в ході конфлікту з ОСОБА_12 здійснила два постріли з револьверу промислового виробництва української фірми «ZBROIA», моделі «SNIPE-3», калібру 4 мм, заводський номер НОМЕР_1 , в напрямку ОСОБА_11 , влучивши один раз, чим спричинила останньому тяжке тілесне ушкодження, яке спричинило його смерть.

Крім того, 11 жовтня 2014 року приблизно о 20 годині 10 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись біля під`їзду №1 будинку АДРЕСА_3 , в ході продовжуваного конфлікту з ОСОБА_12 , здійснила три постріли з револьверу промислового виробництва української фірми «ZBROIA», моделі «SNIPE-3», калібру 4 мм, заводський номер НОМЕР_1 , в напрямку ОСОБА_9 , два з яких влучили в область грудної клітини та в область паху ОСОБА_9 , чим спричинила останньому легке тілесне ушкодження, а також тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент його заподіяння.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу частково, просила оскаржуваний вирок суду скасувати у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, допущеними судом першої інстанції, та призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції, клопотання, викладене в доповненнях до апеляційної скарги, про повторне дослідження доказів, прокурор не підтримала; обвинувачену ОСОБА_6 та її захисника-адвоката ОСОБА_8 , а також потерпілого ОСОБА_9 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

На думку колегії суддів, вирок, ухвалений судом першої інстанції за результатами розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 , вказаним вимогам закону не відповідає.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_6 по відношенню до ОСОБА_13 кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України, по відношенню до ОСОБА_11 - за ч.1 ст.115 КК України, по відношенню до ОСОБА_9 - за ч.2 ст.15 - п.1 ч.2 ст.115 КК України.

В ході судового розгляду прокурором в порядку ст.ст.338, 341 КПК України змінено обвинувачення та дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України - по відношенню до ОСОБА_13 , за ч.2 ст.121 КК України - по відношенню до ОСОБА_11 , за ч.1 ст.121 КК України - по відношенню до ОСОБА_9 .

Обвинувачення сформульовано наступним чином.

11 жовтня 2014 року приблизно о 19 годині 50 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в під`їзді №1 будинку АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків з ОСОБА_13 , в ході конфлікту, діючи умисно, з використанням револьверу промислового виробництва української фірми «ZBROIA», моделі «SNIPE-3», калібру 4 мм, заводський номер НОМЕР_1 , виконала один постріл в область лівої ноги останньої, після чого схопила за волосся та протягла сходами під`їзду, чим, згідно з висновком судово-медичної експертизи №5338 від 22 грудня 2014 року, спричинила ОСОБА_13 рани в області лівого стегна, великий крововилив в області лівого стегна, крововиливи та садна в області лівої щоки, в області правої молочної залози, крововиливи в області верхньої губи, в області підборіддя, садни в області чола, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Окрім того, 11 жовтня 2014 року приблизно о 20-00 годині, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в під`їзді №1 будинку АДРЕСА_3 , в ході конфлікту з ОСОБА_11 , діючи умисно, з метою нанесення тяжких тілесних ушкоджень, з використанням вищевказаного револьверу, виконала один постріл в область грудної клітини ОСОБА_11 , чим, згідно з висновком судової медичної експертизи №3820 від 12 листопада 2014 року, спричинила останньому кульове поранення грудної клітини з ушкодженням шкіри та підшкіряної клітковини, м`яза, кісної частини ребра, пристенечної плеври, біля сердечної сорочки, задньої стінки лівого шлунку серця, між шлункової перегородки, що обумовило крововтрату, яке має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть останнього.

11 жовтня 2014 року приблизно о 20 годині 10 хвилин ОСОБА_6 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на першому поверсі в під`їзді №1 будинку АДРЕСА_3 , в ході конфлікту с ОСОБА_9 , діючи умисно, з метою нанесення тяжких тілесних ушкоджень, з використанням вищевказаного револьверу, виконала один постріл в область грудної клітини та один постріл в область паху ОСОБА_9 , чим, згідно з висновком судової медичної експертизи №4692 від 28 листопада 2014 року, спричинила останньому проникаюче поранення грудної клітини зліва з ушкодженням серця та розвитком тампонади серця, що кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, а також легке тілесне ушкодження.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, під час розгляду справи судом першої інстанції обвинувачена ОСОБА_6 свою вину за фактом спричинення легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_14 визнала повністю та заперечувала проти викладених в обвинувальному акті обставин за епізодом спричинення нею потерпілим ОСОБА_11 і ОСОБА_9 тілесних ушкоджень.

Так, обвинувачена зазначала, що вона лише захищалася від неправомірних дій ОСОБА_11 і ОСОБА_9 та не мала наміру на нанесення останнім тяжких тілесних ушкоджень, а тим більше на умисне вбивство.

Суд дійшов висновку про те, що обвинуваченою вчинені два необережних злочини - вбивство, вчинене через необережність (по епізоду відносно ОСОБА_11 ), та необережне тяжке тілесне ушкодження (по епізоду відносно ОСОБА_9 ). Дії обвинуваченої кваліфіковані відповідно за ст.119 та ст.128 КК України.

Проте, суд не проаналізував належним чином у вироку всі дослідженні докази окремо та у їх сукупності та не навів переконливого обґрунтування для такої перекваліфікації, на що обґрунтовано вказав прокурор в апеляційній скарзі.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 та її чоловік ОСОБА_15 прийшли до квартири ОСОБА_13 з метою з`ясування стосунків з останньою та її чоловіком - ОСОБА_9 , будучи при цьому озброєними: ОСОБА_6 револьвером для тренувальної стрільби, який відразу ж застосувала до потерпілої, а ОСОБА_15 газовим балончиком, який застосував до ОСОБА_11 і ОСОБА_9 , які вибігли на крики та постріли.

Згідно з висновками судових медичних експертиз, досліджених судом, ОСОБА_11 та ОСОБА_9 отримали ушкодження в області життєво-важливого органу - серця.

Цим обставинам суд першої інстанції не дав відповідну оцінку.

При обґрунтуванні своїх висновків про те, що обвинувачена ОСОБА_6 не мала умислу на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_11 і ОСОБА_9 та постріли здійснювала хаотично, суд віддав перевагу показанням обвинуваченої. При цьому суд не оцінив та не проаналізував ці показання у сукупності з іншими доказами, відповідно, не навів переконливих мотивів, чому приймає одні докази та відкидає інші.

Разом з цим, згідно з вимогами ст.94 КПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження. Кожен доказ має оцінюватись з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

На думку колегії суддів, цих вимог закону судом першої інстанції не дотримано.

Як наслідок, в оскаржуваному вироку неналежним чином не сформульовано обвинувачення, визнане судом доведеним, а саме: за епізодами щодо заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_11 та ОСОБА_9 не відображено суб`єктивну сторону правопорушень - форму вини, мотив та мету, що не відповідає вимогам п.2 ч.3 ст.374 КПК України.

З врахуванням викладеного, висновок суду про те, що ОСОБА_6 вчинила злочини щодо ОСОБА_11 та ОСОБА_9 з необережності, є невмотивованим і передчасним, на що вказав Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі у даному провадженні від 22 вересня 2016 року.

З врахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що допущені судом першої інстанції порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, оскільки перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, у зв`язку з чим, на підставі ст.ст.407, 409, 412 КПК України оскаржуваний вирок підлягає безумовному скасуванню.
Оскільки, діючи у межах, передбачених ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості виправити вказані недоліки, скасовуючи вирок першої інстанції, колегія суддів, виходячи з засад кримінального провадження, передбачених ст.ст.7-9 КПК України, вважає за необхідне призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції.
Під час нового розгляду суду необхідно врахувати викладене в даній ухвалі, повно всебічно та об`єктивно дослідити обставини провадження, після чого прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.
Оскільки вирок суду скасовується через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, інші доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора, підлягають перевірці при новому розгляді.

Керуючись ст.ст.7-9, 404, 405, 407, 409, 412 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу прокурора прокуратури Орджонікідзевського району м.Запоріжжя ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 17 червня 2015 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ст.119, ч.1 ст.125, ст.128 КК України, скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4