АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа 654/286/17-к Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/791/344/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія умовно-дострокове звільнення

У Х В А Л А
іменем України
03 квітня 2017 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 23 лютого 2017 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз: 22.02.2013 року Дніпровським районним судом м. Херсона за ч.2 ст. 187 КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Початок строку - 11.08.2012 р., кінець строку - 06.09.2019 р..

в с т а н о в и л а:
Відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд в ухвалі зазначив, що він за період відбування покарання зарекомендував себе посередньо, перебуває на профілактичному обліку, як схильний до суїциду, працевлаштований по благоустрою відділення, приймає участь в громадському житті відділення. За період відбування покарання має сім заохочень. Суд першої інстанції також послався на те, що засуджений ОСОБА_7 перебуває в місцях позбавлення волі з 14.08.2012 року та в наступні два роки свого ув`язнення чотири рази допускав порушення режиму відбування покарання, про що свідчать застосовані до нього стягнення, раніше вчиняв різного роду злочини, за які притягувався до кримінальної відповідальності, але після цього належних висновків для себе не зробив та на теперішній час відбуває покарання за вчинення умисного тяжкого злочину. З урахуванням цих обставин, суд дійшов висновку, що не було наведено конкретних переконливих даних про те, що процес виправлення засудженого досягнув тієї стадії, на якій відбування призначеного покарання перестає бути доцільним і його подальше виправлення можливе в умовах перебування на волі.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 , не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, посилається на те, що ,відбуваючи покарання в декількох колоніях, має заохочення та подяки, зарекомендував себе позитивно. Після отримання чотирьох стягнень з 2013 року переглянув свої погляди на життя і зробив для себе відповідні висновки. Протягом 2014-2015 рр., офіційно працевлаштований у виправному закладі, отримав 4 професії, неодноразово заохочувався за сумлінне ставлення до праці та добру поведінку, що має документальне підтвердження. Крім того, у нього є батьки похилого віку, які потребують його підтримки та піклування. Вважає себе таким, що усвідомив скоєне та став на шлях виправлення. Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо суті поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який просив апеляційну скаргу засудженого залишити без задоволення, у дебатах прокурор залишився на своїй попередній позиції, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним не є факт відбуття певної частини покарання, а факт доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Судом при розгляді клопотання дотримано вищевказаних вимог закону в повному обсязі.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, зокрема, з характеристики на засудженого ОСОБА_7 , за період відбування покарання зарекомендував себе посередньо, з представниками установи ввічливий, перебуває на профілактичному обліку, як схильний до суїциду. За весь час відбування покарання в місцях позбавлення волі має 7 заохочень та 4 стягнення, відповідно до довідки від 12.01.2017 р. про заробітну плату засудженого та відшкодування ним завданих злочином збитків, засуджений ОСОБА_7 з січня 2016 року по грудень 2016 року не працював, працевлаштований по благоустрою відділення. За період перебування в місцях позбавлення волі з 14.08.2012 року та наступні два роки свого ув`язнення 4 рази допускав порушення режиму відбування покарання, про що свідчать застосовані до нього стягнення.

Крім того, ОСОБА_7 раніше неодноразово вчиняв різного роду злочини, у тому числі за тяжкий злочин, за які притягувався до кримінальної відповідальності, але звільнившись 18.05.2012 році з місць позбавлення волі, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, на протягом незначного часу, маючи не зняту та непогашену судимість, 02.08.2012 року знову вчинив аналогічний тяжкий злочин проти власності (розбій), за який його за останнім вироком Дніпровського районного суду м. Херсона від 22.02.2013 року засуджено на 8 років позбавлення волі, та на теперішній час він відбуває покарання за вчинення цього умисного тяжкого злочину, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення та про суспільну небезпеку його особи.

Зважаючи на те, що висновок про застосування умовно-дострокового звільнення має ґрунтуватися на оцінці поведінки засудженого за весь час відбування покарання, колегія суддів не може прийняти до уваги твердження засудженого про його виправлення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи.

З огляду на вище викладене, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_7 не довів свого виправлення, є обґрунтованим.

Порушень кримінального процесуального закону при розгляді клопотання засудженого, не встановлено.

Підстав для скасування ухвали суду першої та задоволення клопотання ОСОБА_7 , як про це ставить питання апелянт, колегія судів не знаходить, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 23 лютого 2017 року про відмову в задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4
Згідно з оригіналом
Копія ухвали оформлена 03 квітня 2017 року
Ухвала набрала законної сили 03 квітня 2017 року

Суддя Апеляційного суду
Херсонської області ОСОБА_2