Справа № 541/2910/13-к
Провадження № 1-в/541/42/2017
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2017 рокум.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5

представника Миргородського МРВ з питань пробації ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання засудженого ОСОБА_7 про звільнення від відбування додаткового покарання, -
ВСТАНОВИВ:
4 квітня 2017 року ОСОБА_7 звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 роки призначеного вироком Апеляційного суду Полтавської області від 18 лютого 2014 року. В обгрунтування клопотання посилався на те, що вказаним вироком його засуджено до покарання у виді 3 років обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки. Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 22.10.2014 року на підставі ст.82 КК України йому замінено невідбуту частину покарання у виді обмеження волі на виправні роботи строком 11 місяців 12 днів. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 26 червня 2015 року його звільнено від відбування покарання у виді виправних робіт умовно-достроково на 4 місяці. Отже, основне покарання ним відбуте і він відбуває додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки. Він має водійський стаж понад 30 років, працював майже весь час водієм, інших спеціальностей не має, можливість керувати транспортними засобами необхідна йому для працевлаштування з метою забезпечення себе та своєї сім`ї засобами до існування.

В судовому засіданні ОСОБА_7 своє клопотання підтримав, пояснив, що на даний час він працює сторожем у Центрі естетичного виховання відділу освіти Миргородської міської ради, оскільки не має права працювати водієм і не має іншої спеціальності для того щоб влаштуватись на більш кваліфіковану роботу. Крім того, можливість керувати транспортним засобом необхідна йому для того, щоб відвідувати свою матір, ОСОБА_8 , 1930 року народження, яка проживає в смт. Комишня Миргородського району та потребує догляду, тому просив звільнити його від відбування додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Представник Миргородського МРВ з питань пробації ОСОБА_6 не заперечував проти звільнення засудженого ОСОБА_7 від призначеного судом додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом, оскільки останній перебуває на обліку в зв`язку з відбуттям цього покарання з 30 жовтня 2014 року і за період відбування покарання його порушень не допускав.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування додаткового покарання.

Суд, вивчивши матеріали клопотання, вислухавши думку учасників процесу, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що вироком Апеляційного суду Полтавської області від 18 лютого 2014 року ОСОБА_7 засуджений за ч.2 ст. 286, ст.69 КК України до 3 років обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки (а.п.7-9).

Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 22.10.2014 року на підставі ст.82 КК України йому замінено невідбуту частину покарання у виді обмеження волі на виправні роботи строком 11 місяців 12 днів (а.п.10). Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 26 червня 2015 року його звільнено від відбування покарання у виді виправних робіт умовно-достроково на 4 місяці (а.с.11). При цьому питання про звільнення від додаткового покарання не вирішувалось.

Посвідчення водія серія НОМЕР_1 у ОСОБА_7 вилучено 21.01.2015р. інспектором ВДАІ з обслуговування м.Миргород та Миргородського району.

Відповідно до ст.ст. 537, 539 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати такі питання, зокрема - про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

У відповідності до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у вигляді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

В п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та заміни невідбутої частини покарання більш м`яким" від 26.04.2002р. зазначено, що таким додатковим покаранням, від якого можна звільнити достроково (тобто до закінчення строку), є лише позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.

Відповідно до п.10 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України коли питання про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання виникло після повного відбуття засудженим основного покарання, суд може повністю або частково звільнити його від додаткового покарання після фактичного відбуття встановленої законом частини останнього та за наявності інших зазначених у законі умов.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин.

Станом на 28.04.2017р. засуджений ОСОБА_7 відбув більше половини призначеного строку покарання, а саме 2 роки 5 місяців 29 днів. Невідбута частина покарання становить 6 місяців 1 день.

Враховуючи те, що засуджений ОСОБА_7 за час відбування основного покарання довів, що став на шлях виправлення і це знайшло своє підтвердження в його умовно-достроковому звільненні від основного покарання та враховуючи той факт, що за час відбування додаткового покарання він правила відбування додаткового покарання не порушував, позитивно характеризується за місцем проживання, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_7 від відбування не відбутої частини додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд ,
УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_7 про звільнення від відбування додаткового покарання задовольнити.

Звільнити ОСОБА_7 від додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки, призначеного вироком Апеляційного суду Полтавської області від 18 лютого 2014 року, умовно-достроково на 6 місяців 1 день.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Полтавської області через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Суддя ОСОБА_1