Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
18 травня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі апеляційного суду кримінальне провадження №0000206 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Колоденка Рівненського району Рівненської області, зареєстрованого за адресою в АДРЕСА_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_2 , студента Березнівського лісотехнічного коледжу НУВГП, із неповною середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_8 на вирок Корецького районного суду Рівненської області від 30 листопада 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Корецького районного суду Рівненської області від 30 листопада 2016 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 (один) рік.

Згідно ст.76 КК України покладено на ОСОБА_6 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 задоволено повністю.

Судом вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

За вироком суду, 21 травня 2016 року близько 03 год 05 хв., на вул. Старомонастирській в м. Корець Рівненської області, поблизу нічного клубу «Х-Зона», маючи умисел на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, демонструючи особливу зухвалість та зневажливе ставлення до суспільних інтересів, в ході словесного конфлікту, який безпідставно виник із місцевими жителями, ОСОБА_6 в громадському місці на очах багатьох людей спрямував на ОСОБА_8 ствол пістолету невстановленого зразка, який був споряджений патронами калібру 9 мм. із еластичними кулями «несмертельної дії», тобто предмет спеціально пристосований для нанесення тілесних ушкоджень. ОСОБА_6 умисно, безпричинно, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, здійснив в ОСОБА_8 один постріл в район грудей та один постріл в район лівої нирки, чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді: вогнепального поранення (кулевого) поперекової ділянки зліва, контузії лівої нирки, стороннього тіла (куля) в ділянці ХІ ребра, які згідно висновку судово-медичної експертизи №31 від 16 червня 2016 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

У подальшому, ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний умисел на вчинення хуліганських дій, спрямував ствол цього ж пістолету в сторону ОСОБА_9 та здійснив один постріл в голову, чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді: контузія важкого ступеня правого ока, травматичний каратоувеїт, гіфема, гемофтальм, ускладнена травматичним хіріоретинітом та підозрою на відшарування сітківки правого ока, забійні рани зовнішнього кута правого ока, які згідно висновку судово-медичної експертизи №911 від 26 серпня 2016 року відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень по критерію довготривалості розладу здоров`я.

Продовжуючи свої протиправні дії ОСОБА_6 здійснив 3-4 постріли вгору, після чого знову почав спрямовувати ствол пістолета у бік людей та погрожувати їм застосуванням.

У поданій на вирок суду апеляційній скарзі та доповненнях до неї потерпілий ОСОБА_8 вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим. Зазначає, що судом першої інстанції було порушено вимоги ч.3 ст.349 КПК України, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що перешкоджає суду ухвалити законне та обгрунтоване судове рішення, і є підставою для скасування вироку суду та призначення нового розгляду справи в суді першої інстанції. Крім того, при призначенні покарання судом першої інстанції не враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, що йому завдано тілесні ушкодження, не відшкодовані обвинуваченим матеріальні збитки, які він витратив на лікування у Корецькій ЦРЛ. Просить вирок Корецького районного суду Рівненської області від 30 листопада 2016 року скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без застосування ст.75 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора і думку обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги та просили залишити вирок суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог, передбачених КПК України.

Винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, яким суд дав належну оцінку, та сторонами кримінального провадження не оспорюється.

Під час апеляційного розгляду кримінального провадження істотних порушень вимог КПК України та закону України про кримінальну відповідальність, які могли б вплинути на правильність висновків суду та доведеність винуватості обвинуваченого, не встановлено.

Відповідно до ч.3 ст.404 КПК України, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 15.05.2006 року "Про практику постановлення судами вироків (постанов) при розгляді кримінальних справ в апеляційному порядку" передбачено, що апеляційний суд може досліджувати всі докази, що є у справі, або лише ті, правильність оцінки чи повноти дослідження яких судом першої інстанції оспорено в апеляції (апеляціях), або ж які він зовсім не досліджував, що виходячи з принципу безпосередності дослідження доказів, апеляційний суд не вправі дати їм іншу оцінку, ніж та, яку дав суд першої інстанції, якщо їх не було досліджено під час апеляційного розгляду справи.

Наведені в апеляційній скарзі доводи потерпілого ОСОБА_8 про порушення судом першої інстанції вимог ч.3 ст.349 КПК України під час розгляду справи не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду. Як вбачається з аудіозаписів судових засідань, зроблених за допомогою технічного пристрою, всупереч доводам апеляційної скарги, розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції проводився без скороченого порядку дослідження доказів, а потерпілим не заявлялося будь-яких клопотань про допит свідків чи дослідження інших доказів кримінального провадження.

Доводи потерпілого щодо не відшкодування матеріальних збитків, які він поніс в процесі лікування в Корецькій ЦРЛ, колегія суддів вважає необґрунтованими і такими, що спростовуються матеріалами справи, оскільки заявлений потерпілим ОСОБА_8 цивільний позов судом першої інстанції задоволено повністю.

Відповідно до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Як вбачається з матеріалів справи та вироку, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченого, позитивну характеристику за місцем проживання та навчання, що на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, вибачився за вчинене перед потерпілим, частково відшкодував заподіяну шкоду. Обставини, що пом`якшують покарання визнано вчинення злочину вперше, щире розкаяння, визнання вини, вчинення злочину неповнолітнім, обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Таким чином, судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_6 за даних обставин обґрунтовано призначено покарання за ч.4 ст.296 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки, із звільненням від його відбування на підставі ст.75 КК України.

Покликання потерпілого ОСОБА_8 в апеляційній скарзі на те, що при призначенні покарання суд першої інстанції належним чином не врахував, що кримінальне правопорушення за який ОСОБА_6 визнано винним, згідно ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки всі зазначені обставини судом враховані в повній мірі.

Нових обставин на обґрунтування призначення більш суворого покарання потерпілим в судовому засіданні апеляційного суду не наведено. Тому доводи потерпілого ОСОБА_8 в апеляційній скарзі про те, що призначене покарання судом першої інстанції щодо обвинуваченого ОСОБА_6 не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та його особі внаслідок м`якості, визнаються колегією суддів як безпідставні.

Враховуючи встановлені судом першої інстанції обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання та навчання (т.1 а.к.п.194), злочин вчинив вперше, щиро розкаявся у вчиненому, визнав вину, вчинення злочину неповнолітнім, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (т.1 а.к.п.195), вибачився за вчинене перед потерпілим, частково відшкодував заподіяну шкоду, колегія суддів не вбачає підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_6 більш суворого покарання у виді реального відбування покарання.

У відповідності до ч.2 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Згідно статті 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують покарання, та призначив обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, яке є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів. Колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому покарання відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, і підстав для скасування вироку не вбачає, а тому апеляційна скарга потерпілого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.370, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Вирок Корецького районного суду Рівненської області від 30 листопада 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення її апеляційним судом.

судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3