АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/181/17 Справа № 175/2357/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2016 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про скасування оскаржуваного вироку суду та ухвалення нового вироку, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 296 КК України, та призначити йому покарання у виді шести років позбавлення волі.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , що діє в інтересах ОСОБА_8 , порушує питання про зміну вироку суду від 06 вересня 2016 року в частині призначеного покарання та просить призначити ОСОБА_8 покарання, не пов`язане з позбавленням волі, із застосуванням положень ст. 75 КК України.

Оскаржуваним вироком суду першої інстанції було визнано винуватими ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, та призначене йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, у строк відбування якого зараховано строк попереднього ув`язнення у період з 30.05.2016 р. до 06.09.2016 р. із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

За обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у вироку, обвинувачений ОСОБА_8 разом зі співучасниками злочину ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , перебуваючи близько 19:00 годин 13.07.2015 р. по АДРЕСА_3 , вступили у злочинну змову, спрямовану на вчинення хуліганства у групі осіб та прослідували до будинку АДРЕСА_4 у тому ж населеному пункті, де ОСОБА_10 взяв бойовий припас - гранату Ф-1 із запалом УЗРГМ-2, після чого ОСОБА_8 разом із вищезгаданими особами та зазначеним бойовим припасом прослідували до громадського місця магазину ПП «Гладуш», розташованого по вул. Фадєєва, 224 у тому ж населеному пункті, де ОСОБА_10 з метою самоствердження, діючи з хуліганських мотивів, поклав на прилавок та продемонстрував зазначений бойовий припас продавцеві ОСОБА_12 , після чого забрав даний бойовий припас з прилавку та передав його ОСОБА_11 , і вони утрьох на велосипедах направилися у напрямку вул. Комсомольської у м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 разом зі співучасниками злочину ОСОБА_10 і ОСОБА_11 близько 20:30 годин того ж дня прибули до зупинки громадського транспорту по вул. Комсомольській, 150а у м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, де знаходилися раніше не знайомі їм особи ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , яким ОСОБА_10 , діючи з хуліганських мотивів, умисно та зухвало продемонстрував гранату Ф-1, після чого запропонував ОСОБА_13 висмикнути з неї запобіжне кільце, на що останній та інші присутні особи відмовилися.
У цей час до ОСОБА_10 підійшов ОСОБА_8 , який, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел, спрямований на вчинення хуліганства, умисно висмикнув з гранати, що перебувала в руках ОСОБА_10 , запобіжне кільце, після чого останній кинув вказаний вибуховий пристрій на узбіччя дороги, де пролунав вибух, внаслідок якого потерпілим ОСОБА_13 та ОСОБА_15 , кожному окремо, були заподіяні легкі тілесні ушкодження.
Вищезазначені умисні дії ОСОБА_8 були кваліфіковані стороною обвинувачення за ч. 4 ст. 296 КК України за ознаками грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчиненого групою осіб та із застосуванням предмету, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, з чим погодився суд першої інстанції в оскаржуваному вироку.
Обґрунтовуючи вимоги своєї апеляційної скарги, прокурор зазначає, що призначене покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.

Зазначає, що суд, визначаючи вид та розмір покарання, що підлягає призначенню ОСОБА_8 , в порушення вимог закону належним чином не врахував обтяжуючу покарання обставину вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, та відомості про його особу, а саме те, що під час досудового розслідування ОСОБА_8 переховувався від правоохоронних органів, за місцем мешкання характеризується незадовільно, офіційно не працює, що, на думку прокурора, свідчить про відсутність в останнього наміру ставати на шлях виправлення та перевиховання.

Обґрунтовуючи вимоги своєї апеляційної скарги, захисник ОСОБА_7 , що діє в інтересах ОСОБА_8 , зазначає, що оскаржуваний вирок суду є необґрунтовано суворим та не відповідає особі обвинуваченого.

Зазначає, що його підзахисний не заперечує інкриміноване йому злочинне діяння та розкаявся в скоєному. Судом враховано показання ОСОБА_8 як часткове визнання вини, оскільки останній пояснив, що не знав про те, що граната бойова.

Крім того зазначає, що ОСОБА_8 не був ініціатором вчинення злочину, єдиною хуліганською дією з його боку було висмикування запобіжного кільця з гранати, що перебувала в руках ОСОБА_10 , а також цей обвинувачений є раніше не судимою особою, має постійне місце проживання, характеризується позитивно, працює.

Заслухавши суддю-доповідача; думку прокурора який підтримав апеляційну скаргу прокурора та просив її задовольнити, проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого заперечував, посилаючись на її безпідставність; обвинуваченого та його захисника, які проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечували та просили задовольнити апеляційну скаргу захисника; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.
Так, висновки суду про винність ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом першої інстанції і викладених в оскаржуваному вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч. 4 ст. 296 КК України, в апеляційних скаргах не оспорюються, а отже відповідно до ст. 404 КПК України колегією суддів не переглядаються.

Що стосується доводів апелянтів про надмірну суворість та, відповідно, м`якість призначеного ОСОБА_8 покарання, то вони не є достатньо обґрунтованими. Як вбачається з матеріалів справи та оскаржуваного вироку, при визначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд першої інстанції з дотриманням вимог ст. 65 КК України врахував ступень тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, що згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином; обставину, що обтяжує покарання, а саме вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння; відсутність обставин, що пом`якшують покарання; відомості про особу обвинуваченого, а саме те, що останній є раніше не судимою особою, задовільно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває; думку потерпілих, які на суворому покаранні обвинуваченого не наполягали, претензій матеріального та морального характеру до останнього не мають (а.с. 68, 69).

Належним чином оцінивши зазначені обставини у сукупності, суд обгрунтовано та з дотриманням вимог закону призначив ОСОБА_8 покарання на рівні нижчої межі, передбаченої санкцією ч. 4 ст. 296 КК України, - у виді позбавленні волі строком три роки, - втім з реальним його відбуванням, що відповідає вимогам закону, є справедливим, достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, з чим колегія суддів погоджується.

Викладені в апеляційній скарзі прокурора доводи не спростовують такий висновок колегії суддів. Так, посилання цього апелянта на незадовільну характеристику особи ОСОБА_8 за місцем його проживання спростовуються наявною в матеріалах справи характеристикою-довідкою від 30.07.2015 р., згідно якій ОСОБА_8 характеризується задовільно (а.к.п. 185). Доводи прокурора в частині того, що обвинувачений офіційно не працює, не можуть бути прийняті до уваги зважаючи на те, що згідно власним поясненням ОСОБА_8 , які нічим не спростовуються, останній фактично працює на виробництві цегли.

Що стосується посилання прокурора на переховування ОСОБА_8 від правоохоронних органів під час досудового розслідування, то ця обставина дійсно мала місце, втім вона не є такою, що обтяжує покарання обвинуваченого відповідно до вичерпного переліку, визначеного ч. 1 ст. 67 КК України. Крім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що 30.05.2016 р. ОСОБА_16 добровільно з`явився до органу поліції для притягнення його до відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення (а.к.п. 210).

Також колегією суддів приймається до уваги, що вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04.11.2015 р. у справі № 175/3588/15, що набрав законної сили, співучасників скоєння інкримінованого ОСОБА_16 кримінального правопорушення ОСОБА_10 та ОСОБА_11 було притягнуто до кримінальної відповідальності за його вчинення, з призначенням ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, а ОСОБА_11 покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, зі звільненням від його відбування з іспитовим строком тривалістю два роки.

Достатніх підстав для призначення ОСОБА_8 покарання, більш суворого, ніж співучаснику ОСОБА_10 , роль якого у скоєнні злочину як його ініціатора та особи, що здобула вибуховий пристрій і безпосередньо вчинила більшість хуліганських дій, є об`єктивно більш значною, колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого щодо надмірної суворості призначеного ОСОБА_8 покарання є неспроможними з аналогічних міркувань щодо законності та справедливості такого покарання.

Посилання цього апелянта на щире каяття обвинуваченого не можуть бути прийняті до уваги. Суд першої інстанції обґрунтовано не врахував цю обставину як таку, що пом`якшує покарання ОСОБА_8 , зважаючи на те, що останній під час судового розгляду визнав свою вину лише частково та заперечував, що йому було відомо, що граната є бойовою, що суд обґрунтовано розцінив як спосіб захисту з метою пом`якшення покарання. Така поведінка обвинуваченого та його ставлення до скоєного, на думку колегії суддів, дійсно не дають підстав для висновку про те, що він розкаявся повністю та щиро.

Крім того, обставини, наведені захисником як такі, що не були враховані судом, а саме фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та відомості про особу обвинуваченого, - були досліджені судом, що прямо зазначено у вироку, та враховані належною мірою, а також у сукупності не є достатніми підставами для призначення обвинуваченому більш м`якого покарання, як на цьому чому наполягає захисник.

З урахуванням наведеного колегія суддів не погоджується з доводами апеляційних скарг щодо незаконності та несправедливості призначеного ОСОБА_8 покарання та не вбачає підстав для їх задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги прокурора та захисника залишити без задоволення.
Вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2016 року відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, - залишити без змін.
Ухвала вступає в законну силу негайно з моменту її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо в судову палату у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали судом апеляційної інстанції, а засудженим в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3 .