справа № 462/7815/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 січня 2017 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові обвинувальний акт щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, не маючого дітей, без постійного місця реєстрації, тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого.
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 , будучи раніше засудженним 02.06.2015 року Залізничним районним судом м. Львова, за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, до покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним строком 2 роки на шлях виправлення не став та вчинив новий корисливий злочин при наступних обставинах.
06.08.2015 року, приблизно о 20 год. 30 хв., ОСОБА_4 , знаходячись на вул. Любінській, №104, в м. Львові, повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, скориставшись відсутністю стороннього нагляду, таємно викрав з кишені штанів потерпілого ОСОБА_5 , гаманець в якому знаходились гроші у сумі 150 доларів США, що згідно курсу Національного банку України еквівалентно 3.234 гривені, та 2.000 гривень. Дані речі ОСОБА_4 були привласнені, чим було спричинена матеріальна шкода потерпілому ОСОБА_5 на загальну суму 5.234 гривені.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю та надав суду поясненя, що збігаються з вищевикладеними обставинами, розкаюється у вчиненому.

Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності їх позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 вповному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали фактичні обставини та правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченного, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю. Дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.
Призначаючи міру покарання ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше судимий, непрацюючий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (кримінальне провадження, а.с. 17-30), а також те, що обвинувачений в судовому засіданні визнав вину та щиро розкаявся у вчиненому та інші в сукупності обставини, які характеризують особу винного.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України є: щире каяття у вчиненні злочину. Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України не встановлені.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства і обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі. Зазначене на переконання суду відповідатиме меті покарання, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності і захистом інтересів потерпілих.

Заявлене в судових дебатах прокурором клопотання про взяти ОСОБА_4 під варту не підлягає до розгляду, оскільки воно порушує встановлений ст. 184 КПК України порядок подання клопотання про обрання запобіжного заходу. Пункт 2 ч. 4 ст. 374 КПК України не дає можливості суду, приймаючи обвинувальний вирок, обирати, відносно особи будь-який запобіжний захід взагалі. Крім цього, законодавець чітко визначив, що може бути підставою для тримання особи під вартою та в якому порядку це вирішується (ч. 2 ст. 331 КПК України), тобто правовою підставою для обрання такого запобіжного заходу, як взяття під варту, може слугувати лише ухвала суду, або вирок, однак який вже набрав законної сили і зазначені дії щодо взяття під варту, будуть лише слугувати не заходом забезпечення кримінального провадження, а відбуванням покарання, визначеним судом у відповідному вироку.

Цивільний позов по справі не заявлений. Речові докази по справі та процесуальні витрати на залучення експерта відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.ч. 1, 4 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком до покарання за новим вироком визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 слід рахувати з дати набрання вироком законної сили та приведення його до виконання.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Суддя (підпис).З оригіналом згідно.

Суддя ОСОБА_1 .