АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/873/17 Справа № 172/229/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі кримінальне провадження, внесене до ЄРДР №0000027 за апеляційною скаргою заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 на вирок Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2017 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великоолександрівка Васильківського району Дніпропетровської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.164 КК України,-
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2017 року ОСОБА_7 визнано винним та призначено покарання за ч.2 ст.164 КК України у виді громадських робіт строком 240 годин.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 на відшкодування шкоди заборгованість по сплаті аліментів 19015 грн., пені за просрочення сплати аліментів в розмірі 6743 грн. 35 коп. та на відшкодування додаткових витрат на дитину суму 2575 грн. 24 коп.
За вироком суду ОСОБА_7 визнано винним за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин.

ОСОБА_7 , будучи раніше засудженим вироком Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 03 липня 2014 року за ч.1 ст.164 КК України до покарання у виді 100 годин громадських робіт, маючи не погашену в установленому законом порядку судимість, діючи повторно, вчинив нове кримінальне правопорушення.

Згідно рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2013 року ОСОБА_7 зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_10 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини доходів відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 01.03.2013 року, до повноліття дитини, тобто ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Так ОСОБА_7 , знаючи про те, що він зобов`язаний виплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина, злісно ухиляється від сплати аліментів, достовірно знаючи про обов`язок сплати установлених судовим рішенням коштів на утримання своєї неповнолітньої дитини, будучи здоровою і працездатною людиною, починаючи з 01.05.2014 року тривалий час не працював.
Згідно довідки Васильківського районного центру зайнятості, в період часу з 15.08.2014року по 27.02.2015 року перебував у них на обліку та отримував допомогу у зв`язку з безробіттям в розмірі 3526,46грн., але державну виконавчу службу про це не сповістив та аліменти з допомоги не сплачував, тобто умисно приховав свій дохід. На виклик та попередження державного виконавця про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментв, яке мало місце 01.09.2015року, не відреагував. Таким чином, ОСОБА_7 умисно, усвдомлюючи протиправний характер своїх дій, систематично, довгий період часу - протягом 1 року та 9 місяців аліменти на утрмання сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не сплачував, в результаті чого допустив заборгованість з 01.05.2014року по 01 лютого 2016 року в сумарному грошовому виразі 12690грн.09коп., що в сукупності, перевищує суму виплат відповідних платежів за шість місяців.
Не погоджуючись з судовим рішенням, заступник прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити та виключити з вироку рішення щодо задоволення цивільного позову ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості зі сплати аліментів, пені за прострочення їх сплати та відшкодування додаткових витрат на дитину.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги прокурор посилається на допущені судом першої інстанції істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Прокурор вказує, що стягнення аліментів здійснюється за виконавчим листом, виданим тим судом, яким ухвалено відповідне рішення, і саме в порядку виконання цього рішення заборгованість зі сплати аліментів має бути сплачена відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», тобто посилається на неналежну правову процедуру. Крім того вважає, що судом 1 інстанції при вирішенні цивільного позову порушено вимоги ст.370 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора ОСОБА_8 , яка просила задовольнити апеляційну скаргу, вирок суду змінити і виключити з вироку суду рішення про задоволення цивільного позову, обвинуваченого ОСОБА_7 , який визнав позовні вимогу в повному обсязі, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.404 КПК в апеляційному порядку вирок суду першої інстанції перевіряється в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з апеляційної скарги, висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_11 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст.164 КК України прокурор не оспорює, а тому відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Перевіряючи доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзіпро допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що виразилося у порушенні вмог ст.370 КПК України при вирішенні цивільного позову, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Виходячи із положень ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції цих вимог закону в повному обсязі не дотримався з урахуванням наступного.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в ході підготовчого судового засідання по даному кримінальному провадженню потерпілою ОСОБА_10 було заявлено цивільний позов до ОСОБА_12 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів 19015 грн., пені за прострочення сплати аліментів в розмірі 6743 грн. 35 коп. та на відшкодування додаткових витрат на дитину в розмірі 2575 грн. 24 коп.
Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що суд першої інстанції, приймаючи рішення про задоволення цивільного позовуОСОБА_10 в повному обсязі, не навів у вироку суду належне обґрунтування такого рішення та не дослідив докази кримінального провадження в межах заявлених позовних вимог.

Згідно ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Тобто цивільний позов ОСОБА_10 повинен розглядатися з урахуванням положень ст.ст.127, 128 КПК України, за змістом яких у кримінальному провадженню може бути розглянуто лише позовні вимоги щодо відшкодування шкоди, завданої злочином.

Доводи прокурора про неврахування судом першої інстанції при вирішенні цивільного позову вимог щодо необхідності стягнення заборгованості по аліментам виключно в порядку Закону України «Про виконавче провадження», заслуговують на увагу.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», порядок стягнення аліментів визначено Законом України «Про виконавче провадження», а також статтями 194 197, 274 Сімейного кодексу України.

Виходячи з вказаних положень закону, заборгованість з аліментів визначається державним виконавцем і стягується за виконавчим листом, виданим на підставі рішення про стягнення коштів на утримання дитини.

Згідно ч.3 ст.404 КПК України, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони сталі відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

В апеляційній скарзі прокурора не ставиться питання про дослідження судом апеляційної інстанції доказів кримінального провадження в частині вирішення цивільного позову, а тому суд апеляційної інстанції позбавлений можливості перегляду вироку суду в частині вирішення цивільного позову в повному обсязі.

З огляду на викладене, вирок суду щодо ОСОБА_7 підлягає скасуванню в частині вирішення цивільного позову, внаслідок чого з урахуванням статтей 412 і 415 КПК України в цій частині слід призначити новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Разом з тим, колегія суддів не входить в обговорення питань щодо правильності вирішення заявленого потерпілою ОСОБА_10 цивільного позову, оскільки ці обставини підлягають перевірці під час нового розгляду.

При новому розгляді позовної заяви в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства необхідно врахувати наведене, ретельно перевірити підстави позову, за результатами проведення чого постановити законне і обґрунтоване рішення.

Виходячи з викладеного, апеляційна скарга заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню - про скасування вироку в частині задоволення цивільного позову, вимогу прокурора про виключення з вироку рішення щодо задоволення цивільного позову ОСОБА_9 до ОСОБА_7 колегія суддів вважає незаконною та такою, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2017 року щодо ОСОБА_7 , засудженого за ч.2 ст.164 КК України скасувати в частині вирішення цивільного позову та призначити новий розгляд в цій частині в порядку цивільного судочинства.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення.
Судді:

______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4