Справа №: 398/3998/16-к
провадження №: 1-кп/398/259/17
ВИРОК
Іменем України
"06" червня 2017 р. м.Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого, захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Олександрії кримінальне провадження за №0002557 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Олександрії Кіровоградської області, громадянина України, не військовозобов`язаного, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, не працюючого, із професійно-технічною освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 січня 2014 року за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, ч.1 ст.185, 70 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) за таких обставин.

03 жовтня 2016 року о 16 годині 00 хвилин ОСОБА_6 , перебував в будинку АДРЕСА_2 на першому поверсі.
В цей час ОСОБА_6 , діючи умисно з корисливих спонукань, маючи умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю уваги власника, з приміщення тамбуру біля квартири АДРЕСА_3 викрав велосипед марки «Україна» вартістю 1000 гривень, що на праві приватної власності належать ОСОБА_4 .
У подальшому, ОСОБА_6 , заволодівши вищевказаним майном, з місця події зник та розпорядилася ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 1000 гривень.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_6 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), тобто кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 185 КК України.

25 листопада 2016 року між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_6 укладено угоду про примирення.

За умовами угоди ОСОБА_6 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України за обставин, викладених в обвинувальному акті.

Вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_6 у виді 2 років позбавлення волі. Також сторони не заперечили проти застосування до ОСОБА_6 дворічного іспитового строку. Відповідно до вказаної угоди, матеріальні збитки до початку судового засідання потерпілому відшкодовані в повному обсязі, потерпілий претензій матеріального характеру до ОСОБА_6 не має. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , потерпілий ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 просили затвердити угоду про примирення.

Заслухавши думку прокурора, який вважав за можливе затвердити угоду про примирення, зазначивши, що вона відповідає вимогам КПК України та КК України, обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_4 , які наполягали на затвердженні угоди, вказавши, що вона укладена добровільно, наслідки укладення угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України та ч.4 ст.474 КПК України, обвинуваченому та потерпілому роз`яснені та зрозумілі, крім того, ОСОБА_6 зазначив, що повністю визнає вину у вчиненні злочину, вказаному у висунутому обвинуваченні згідно з обвинувальним актом без будь-яких застережень, потерпілому ОСОБА_4 , якому зрозумілі наслідки затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, суд вважає, що угода про примирення підлягає затвердженню, виходячи з наступного.

Укладена у кримінальному провадженні угода про примирення відповідає вимогам статей 468,469,474 КПК України, невідповідність угоди вимогам ч.7 ст.474 КПК України судом не встановлена, зокрема:

- дії обвинуваченого кваліфіковано вірно за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка);

- умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;

- угода укладена добровільно;

- міра покарання у виді 2 років позбавлення волі враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до злочинів середньої тяжкості, особу винного, відносно якого за місцем проживання скарги не надходили, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, перебуваючого з 2014 року на обліку у лікаря-нарколога з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, вживання зі шкідливими наслідками, згідно висновку судово-психіатричної експертизи №506 від 11.11.2016 року в момент скоєння злочину та на момент проведення експертизи страждав легкою розумовою відсталістю, проте ступінь розумового недорозвинення не позбавляла його можливості усвідомлювати свої дії та розумно керувати ними, підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України, раніше судимого, обставини, які пом`якшують покарання, до яких відноситься щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, які обтяжують покарання, а тому є необхідною і достатньою для досягнення мети виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням особи обвинуваченого суд дійшов висновку про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства, звільнивши його від відбування покарання з дворічним іспитовим строком та покаладенням на нього певних обов`язків.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України, судові витрати по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.3 ст.314, ч.2 ст.373, статтями 374, 474, 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення, укладену 25 листопада 2016 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0002557 від 06.10.2016 року.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, і призначити йому покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: велосипед марки «Україна», переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_4 залишити у розпорядженні ОСОБА_4 .

На вирок з підстав, передбачених частиною 4 статті 394 КПК України, може бути подана апеляція до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 30 днів з моменту його проголошення через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя