УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.05.2017 у провадження цього місцевого суду надійшла дана скарга.
Відповідно до ст. 35 КПК України, автоматизованою системою документообігу суду, було визначено головуючого слідчого суддю, - ОСОБА_1 та передано провадження - 23.05.2017.
Слідчий суддя, перевіривши виконання вимог ст.ст. 303, 304 КПК України за скаргою, приходить до наступного.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено бездіяльність слідчого, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.
Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності (ч. 1 ст. 304 КПК України).
У цій ситуації зі скарги особи, яка її подала слідує, що слідчий порушив вимоги ст. 295 КПК України у вказаному кримінальному провадженні, а саме подав прокурору клопотання про продовження строку досудового розслідування з порушення строків передбачених цією правовою нормою.
А саме, у скарзі з цього питання зазначено, що клопотання слідчого про продовження строку досудового розслідування до шести місяців було вручено стороні захисту 22.02.2017.
Відтак, встановлений ч. 3 ст. 295 КПК України п`ятиденний строк, зі спливом якого слідчий був зобов`язаний звернутися до прокурора із клопотанням про продовження строку досудового розслідування розпочався 23.02.2017 та закінчився, відповідно о двадцять четвертій годині 27.02.2017.
Як наслідок, на думку заявника, слідчий був зобов`язаний подати заступнику прокурора м. Києва ОСОБА_4 клопотання про продовження строку досудового розслідування до шести місяців не раніше 28.02.2017.
Однак, слідчий вказані дії не здійснив після настання 28.02.2017.
Отже не здійснив процесуальну дію, яку він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк.
З огляду на, що особа, яка подала цю скаргу оскаржує бездіяльність слідчого яка полягає саме у неподанні прокурору клопотання не раніше ніж через 5 днів після 22.02.2017, тобто не раніше 28.02.2017.
А тому, слідчий суддя не вдаючись до оцінки обгрунтованості доводів особи, яка подала скаргу, а перевіривши лише за нею дотримання вимог ст. 304 КПК України, щодо строків її подачі вважає за необхідне зауважити таке.
Частиною 1 статті 304 КПК України регламентовано, що скарги на бездіяльність прокурора можуть бути подано особою протягом десяти днів з моменту вчинення бездіяльності.
У цій ситуації імовірна бездіяльність, яка, на думку заявника, начебто, має місце, якщо виходити із ним же вказаних даних, настала з 28.02.2017 і відповідно до вимог ст. 115 КПК України останнім днем строку подання до суду скарги на таку бездіяльність є 24 год. 00 хв. 13.03.2017.
Заявник подав цю скаргу до суду після закінчення строку, встановленого для її подання, а тому порушив питання про поновлення цього строку заявивши відповідне клопотання, аналізуючи яке слідчий суддя приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
При цьому, поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах визначеного строку.
Зокрема, до їх числа відносяться: 1) обставини непереборної сили (епідемії, військові події, стихійні лиха або інші подібні обставини); 2) відсутність особи у місці проживання протягом тривалого часу внаслідок відрядження; 3) тяжка хвороба або перебування в закладі охорони здоров`я у зв`язку з лікуванням або вагітністю за умови неможливості тимчасово залишити цей заклад; 4) смерть близьких родичів, членів сім`ї чи інших близьких осіб або серйозна загроза їхньому життю; 5) несвоєчасне одержання процесуальних документів (наприклад, несвоєчасне одержання копії вироку); 6) інші обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк.
У будь-якому випадку, в силу положень ст.ст. 22, 26 КПК України, вказані обставини підлягають підтвердженню учасником кримінального провадження шляхом подання відповідних документів або їх копій.
У цьому випадку, особа, що подала скаргу посилається на те, що строк нею був пропущений через те, що про викладені у скарзі обставини йому стало відомо 26.04.2017 та з огляду на те, що 05.05.2017 ним було подано аналогічну скаргу, але її ухвалою слідчого судді від 10.05.2017 було повернуто з огляду на те, що вона подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку.
Адже, бездіяльність оскаржується з моменту її вчинення, а не з періоду настання будь-якого іншого моменту.
Щодо ухвали від 10.05.2017, то слід зазначити, що відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом. Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Салов проти України» від 06.09.2005року, одним із основних аспектів принципу верховенства права є принцип правової впевненості, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким іншим рішенням суду.
Таким чином, виходячи з вищезазначеного, слідчий суддя місцевого суду позбавлений змоги надавати оцінку діям слідчого судді при постановлені ним такого процесуального рішення, тим паче коли воно набрало законної сили, враховуючи, що процесуальні дії слідчого судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду в даному випадку лише в апеляційному порядку.
Відповідно ж до п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
За таких обставин та у відповідності до положень п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України слідчий суддя приходить до висновку про необхідність повернення скарги особі, яка її подала, оскільки вона подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті і слідчий суддя за заявою особи не знайшов підстав для його поновлення із роз`ясненням того, що повернення скарги, згідно із ч. 7 ст. 304 вказаного Кодексу, не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді.
Керуючись ст. ст. 113-117, 303, 304, 309, 369-372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в :
У задоволенні клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку оскарження для подання скарги відмовити.
Копію ухвали про повернення скарги надіслати особам, яка її подали, разом із скаргою та усіма доданими до неї документами.
Повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.
Слідчий суддя ОСОБА_1