Справа № 308/7228/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 липня 2017 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно,
В С Т А Н О В И В:
Слідчим відділом Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000072 від 27.07.2017 за ч.1 ст.364 КК України.

Встановлено, що 26.07.2017 до Ужгородської місцевої прокуратури надійшло повідомлення, з приводу неправомірних дій посадових та/або службових осіб Ужгородської міської ради, які погоджували проекти рішення до порядку денного, та секретаря Ужгородської міської ради, що затвердила порядок денний сесії, які умисно з використанням службового становища на користь третіх осіб допустили винесення на розгляд депутатів завідомо незаконні проекти рішень, а саме: п. 3 проекту рішення №747 щодо надання в оренду земельної ділянки товариству з обмеженою відповідальністю «Каскад-Уж», що розташована за адресою: м. Ужгород, вул. 8-го Березня, 28 Б, проект рішення №749 щодо затвердження вартості і продажу земельної ділянки кадастровий номер :22:002:0043, проект рішення №700 щодо затвердження вартості і продажу земельної ділянки кадастровий номер :19:001:0207, що відповідно до імперативної норми Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» не могли розглядатися Радою.

З огляду на вищенаведене в діях посадових осіб Ужгородської міської ради, вбачаються ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 364 КК України.

Стаття 14 Конституції встановлює: «Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону».
Предметом злочину є земельна ділянка як об`єкт права власності.
Враховуючи те, що до вчинення вказаного злочину причетні посадові особи Ужгородської міської ради, необхідно розглянути вказане клопотання без участі їхнього представника.
Враховуючи викладене та те, що в матеріалах кримінального провадження наявні достатні підстави вважати, що земельна ділянка, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка є комунальною власністю в особі Ужгородської міської ради є предметом, що був об`єктом кримінально протиправних дій, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а відтак має значення речового доказу у кримінальному провадженні, з метою попередження набуття права власності на вказану земельну ділянку кримінально протиправним шляхом та запобігання можливості перетворення, передачі чи відчуження на користь третіх осіб, необхідно накласти арешт на вищевказану земельну ділянку, без виклику у судове засідання власника майна, їх захисника, представника.

Слідчий у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Заслухавши пояснення слідчого, щодо майна якої вирішується питання про арешт, дослідивши матеріали, долучені до клопотання, слідчий суддя встановив наступне.
За ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
При цьому за загальними правилами застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначеними ст. 132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку арешту майна з метою забезпечення: збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
В провадження органу досудового розслідування знаходиться кримінальне провадження № 0000072 від 27.07.2017 року за ч. 1 ст. 364 КК України.
Оцінивши вищенаведене, враховуючи, що в матеріалах кримінального провадження наявні достатні підстави вважати, що земельна ділянка, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка є комунальною власністю в особі Ужгородської міської ради є предметом, що був об`єктом кримінально протиправних дій, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а відтак має значення речового доказу у кримінальному провадженні, з метою попередження набуття права власності на вказану земельну ділянку кримінально протиправним шляхом та запобігання можливості перетворення, передачі чи відчуження на користь третіх осіб, необхідно накласти арешт на вищевказану земельну ділянку, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість внесеного клопотання в частині накладення арешту на об`єкт нерухомості із забороною саме розпоряджатися цією земельною ділянкою.
Керуючись ст. ст. 167, 170-173, 175, 309, 394, 395 КПК України,
У Х В А Л И В :
Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на земельну ділянку що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1022 га, яка є комунальною власністю в особі Ужгородської міської ради шляхом заборони розпоряджатися зазначеною земельною ділянкою.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1