Справа № 755/7181/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ОСОБА_3 16.05.2017 звернувся зі скаргою до слідчого судді цього місцевого суду, в порядку ст. 303 КПК України, на дії слідчого у рамках вказаного кримінального провадження.
Скаргу заявник обґрунтував тим, що за його заявою від 19.06.2015 Дніпровським управлінням поліції ГУ національної поліції у м. Києві відкрито кримінальне провадження за ч. 1 ст. 190 КК України, по факту шахрайського заволодіння громадянином Пе ОСОБА_4 його грошовими коштами.
Проведення досудового слідства було доручено старшому лейтенанту ОСОБА_5 , яка закрила кримінальне провадження постановою від 20.08.2015.
Надалі, Київською місцевою прокуратурою № 4 скасовано постанову слідчого ОСОБА_5 від 20.08.2015 про закриття кримінального провадження та задано письмові вказівки слідчому відділу щодо організації подальшого розслідування кримінальної справи.
На думку, ОСОБА_3 , зазначена інформація є помилковою, адже постанова слідчого ОСОБА_5 від 20.08.2015 скасована Київською місцевою прокуратурою № 4, а, відповідно до довідки ОСОБА_6 від 29.03.2016 та його письмового повідомлення від 04.05.2016 слідчі дії тривали у 2016 році.
Ухвалою слідчого судді ОСОБА_8 від 17.05.2017 було відкрито провадження за скаргою та призначено її до розгляду.
В подальшому, автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст. 35 КПК України, на підставі розпорядження № 698 від 01.06.2017 в.о. керівника апарату суду ОСОБА_9 , у проваджені було призначено повторний автоматичний розподіл, за результатами якого слідчим суддею визначено ОСОБА_1 та передані дані матеріали.
При цьому, слідчий суддя виходячи з того, що у провадженні, згідно ухвали від 17.05.2017, відкрито провадження та призначено її судовий розгляд, було призначено відповідне судове засідання в ході якого, з урахуванням думки ОСОБА_3 , який скаргу підтримав, просив задовольнити, встановлено таке.
Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України, зокрема його Главою 26.
Зокрема, об`єктом оскарження на підставі глави 26 КПК України можуть бути тільки рішення, дії, бездіяльність слідчого, прокурора при здійсненні своїх повноважень під час досудового розслідування.
Частиною 1 статті 303 КПК України передбачений перелік рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування, який є вичерпним.
Так, до цього переліку віднесено: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна; 2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; 7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; 8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Однак, порушене у цій скарзі питання щодо дій слідчого під жоден з пунктів визначений ч.1 ст. 303 КПК України не підпадає.
Не регламентує дана правова норма і питання визнання викладеної у листах слідства інформації такою, що не відповідає дійсності.
А, на усі клопотання, які заявник подав до СВ, як вказує він особисто у сказі, він отримував відповідні відповіді, то ж про порушення вимог ст. 220 КПК України мова не йдеться.
Щодо питання того, аби повідомити скаржника про те хто саме розслідує його провадження, то слід урахувати те, що для того, аби зобов`язати слідчого вчинити певну процесуальну дію у порядку ст. 220 КПКПК України слід встановити факт того, що особа з даного питання подавала відповідне звернення до нього, а останній уже не розглянув його у строки визначені цією статтею.
У той же час, частиною 2 статті 303 КПК України визначається інший порядок оскарження та розгляду інших скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 КПК України.
Як наслідок передумов передбачених частиною 1 статті 303 КПК України, для зобов`язання суб`єкта скарження вчинити певну дії або скасувати те чи інше рішення не встановлено.
Згідно ж ч. 1 ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу, тобто КПК Україниу разі призначення скарги до розгляду не передбачає можливості для прийняття за нею судових рішень з числа регламентованих ст. 304 того ж Кодексу.
Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути тільки про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги (ч. 2 ст. 307 КПК України).
За таких обставин, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає за необхідне за результатами розгляду скарги на дії під час досудового розслідування постановити ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 303-307, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на дії слідчого Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві у рамках кримінального праводження унесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0009969 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та є обов`язковою до виконання на всій території України.
Визначити час проголошення повного тексту ухвали 13:30 год. 16.06.2017.

Слідчий суддя: ОСОБА_1