АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 001393 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 12 січня 2017 року, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 (матеріали щодо якого виділені в окреме провадження та який засуджений вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 21 листопада 2016р.) 30 серпня 2015 року, близько 20 години 00 хвилин, перебуваючи біля магазину «Фора» по вул. Будівельників в м. Києві, зустрівся зі своїм знайомим ОСОБА_5 .
В подальшому, вказані особи вступили в злочинну змову, направлену на таємне викрадення чужого майна з помешкань громадян та обернення його в свою користь.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, 31 серпня 2015 року, близько 00 годин 05 хвилин, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, діючи за попередньою змовою групою осіб, а ОСОБА_5 ще й повторно, підійшли до будинку АДРЕСА_2 , де побачили відчинене вікно до квартири АДРЕСА_3 .

ОСОБА_7 , впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, через вікно, незаконно проник до приміщення квартири АДРЕСА_4 . Перебуваючи в даній квартирі, ОСОБА_7 , підійшов до вхідних дверей, де побачив ключ, який знаходився в дверях, відчинив вхідні двері квартири та двері під`їзду. Після цього до квартири АДРЕСА_4 , таємно, повторно, незаконно проник ОСОБА_5 .

Перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , діючи за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , обшукавши її на предмет знаходження цінних речей, та таємно, а ОСОБА_5 ще й повторно, викрали чуже майно, а саме телевізор марки «Самсунг», вартістю 1000 грн., мікрохвильову піч марки «Сатурн», вартістю 500 грн., машинку для шиття марки «Мінерва», вартістю 2000 грн., чайник, вартістю 400 грн., мобільний телефон марки «Нокіа», вартістю 500 грн., в якому знаходились сім-картка оператора «Київстар» НОМЕР_1 , вартістю 10 грн., на рахунку 20 грн. та сім-картка оператора «Лайф» НОМЕР_2 , вартістю 10 грн. на рахунку якої було 20 грн., годинник на руку марки «Арієнт», вартістю 2000 грн., ДВД-програвач вартістю 800 грн., сумку коричневого кольору, вартістю 200 грн., в якій знаходились документи та дисконтні картки, які матеріальної цінності не становлять, гаманець шкіряний коричневого кольору, вартістю 1500 грн., в якому знаходились грошові кошти в сумі 200 грн. та дисконтні картки, які матеріальної цінності не становлять, окуляри марки «Діор». вартістю 1000 грн., манікюрний набір вартістю 200 грн., що належать ОСОБА_8 .

Після цього, ОСОБА_9 та ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, викраденим розпорядилися на власний розсуд, чим спричинили потерпілій ОСОБА_8 матеріального збитку на суму 10360 грн.
Не погодившись з рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу в якій, з урахуванням наступних змін, просить вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 12 січня 2017 року відносно нього змінити в частині призначеного покарання, звільнивши від його відбування на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, з випробувальним терміном на 3 (три) роки.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_5 не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, посилається на надмірну суворість призначеного йому покарання та вважає, що при його призначенні не враховано всі обставини, які пом`якшують його покарання щире каяття, збіг тяжких обставин та сімейних обставин, так як він вчинив злочин через те, що не хватало коштів на ліки хворій тітці, яка замінює йому матір, оскільки він є сиротою. Суд безпідставно не врахував останню обставину такою, яка пом`якшує покарання. До затримання він працював близько шести місяців, має дівчину, з якою хоче створити сім`ю, його тітка потребує постійної допомоги.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого, котрий підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.
Суд першої інстанції визнав обвинуваченого ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому з проникненням у житло, повторно, розглянувши кримінальне провадження відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, з урахуванням того, що вказана вище кваліфікація дій обвинуваченого та фактичні обставини вчиненого ним кримінального правопорушення в суді першої інстанції ніким не ставилися під сумнів.
При цьому судом першої інстанції, після з`ясування того, чи не заперечують проти цього учасники судового провадження та чи правильно вони розуміють зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснення їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, тобто з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, був допитаний обвинувачений, який повністю визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтвердивши обставини його вчинення. Як під час допиту обвинуваченого, так і взагалі під час всього судового розгляду в суді першої інстанції ні у кого з його учасників не виникало питань щодо правильності викладення в обвинувальному акті фактичних обставин вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення та його правової кваліфікації
При призначенні покарання ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст. 65 КК України, судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який є тяжким, відомості про особу обвинуваченого, котрий повністю визнав свою вину, не перебуває на обліках у лікарів нарколога та психіатра, посередньо характеризується за місцем проживання, неофіційно працює, є сиротою, раніше притягувався до кримінальної відповідальності. Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 судом визнано щире каяття, а обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Врахувавши наведені вище дані про особу обвинуваченого суд прийшов до висновку про необхідність призначення ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі та про відсутність підстав для застосування положень ст.ст. 69,69-1, 75 КК України.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині відсутності підстав для звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та вважає, що при прийнятті такого рішення суд недостатньо врахував дані про особу обвинуваченого, який раніше був засуджений за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу, є сиротою, працював без оформлення трудових відносин, посередньо характеризується за місцем проживання. З урахуванням встановленої судом першої інстанції обставини, яка пом`якшує покарання щирого каяття та за відсутності обставин, які обтяжують покарання, а також враховуючи підстави скасування апеляційним судом попереднього вироку щодо ОСОБА_5 у цій же справі, яким останнього було звільнено від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України відсутність технічного запису судового процесу, та з урахуванням того, що з часу вчинення кримінального правопорушення минуло більше ніж півтора роки і за цей час ОСОБА_5 не вчиняв злочинів, колегія суддів приходить до переконання про можливість звільнення обвинуваченого без відбування призначеного йому судом першої інстанції покарання з випробуванням, з встановленням максимального терміну іспитового строку передбаченого ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків передбачених ч.1 ст. 76 КК України.
Таким чином, колегія суддів вбачає підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_5 та зміни вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 12 січня 2017 року щодо нього в частині призначеного покарання.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.
Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 12 січня 2017 року щодо ОСОБА_5 змінити в частині призначеного покарання.
Вважати ОСОБА_5 засудженим за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням встановивши іспитовий строк терміном 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 з під варти в залі суду негайно.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга на дану ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді:

______________ _______________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3