ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7376/17
провадження № 1-кп/753/679/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"10" травня 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

провівши в залі суду в м. Києві підготовче судове засідання кримінального провадження №0000215 від 30.11.2016 року з обвинувальним актом відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малинівка Літинського району Вінницької області, українця, громадянина України, з вищою освітою, працюючого на посаді заступника начальника начальника центру спеціальних перевірок і люстрації Головного центру кадрового забезпечення ДПС України у званні «полковник», одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Червона Гребля Чечельницького району Вінницької області, українця, громадянина України, з вищою освітою, працюючого на посаді старшого офіцера відділу забезпечення підготовки Управління бойової підготовки Генерального штабу ЗС України у званні «полковник», одруженого, маючого на утриманні дітей 2000 та 2006 років народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

ВСТАНОВИВ:
До Дарницького районного суду м. Києва надійшло кримінальне провадження з обвинувальним актом та додатками відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просить призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Захисник ОСОБА_5 , думку якого підтримав захисник ОСОБА_4 та обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , заявив клопотання про повернення обвинувального акта прокурору посилаючись на те, що прокурором не зазначено в редакції якого саме Закону про кримінальну відповідальність висунуто обвинувачення, долучений реєстр не відповідає вимогам КПК України, зокрема не містить відомостей про дату внесення кримінального провадження до ЄРДР, в анкетних відомостях обвинувачених не зазначено країну народження. Також, в даній редакції обвинувального акта прокурор обмежився лише викладом фактичних обставин кримінального правопорушення, не зазначивши при цьому сформульоване та зрозуміле обвинувачення, що є порушенням вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України та суперечить практиці Європейського суду з прав людини, і в свою чергу вказане порушення позбавляє обвинуваченого знати, від яких конкретно своїх дій він має захищатися в суді. При цьому надані обвинуваченому відомості недостатні для повного розуміння останнім суті висунутого обвинувачення, що є необхідною умовою для підготовки адекватного захисту і для ухвалення судом об`єктивного, справедливого та законного рішення.

Захисник ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_6 вважали, що наведені в клопотанні порушення повною мірою стосуються обвинуваченого ОСОБА_6 .

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, які є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити, зокрема, формулювання обвинувачення.

Крім того, відповідно до положень ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться в межах висунутого особі обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який фактично є основою для захисту обвинуваченого в суді.

При цьому, у разі визнання особи винуватою, мотивувальна частина вироку має містити відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, зокрема, формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним.

Однією із гарантій права на справедливий суд, відповідно до п. «а» ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є негайна і детальна проінформованість обвинуваченого про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього. Суд має схилятись до вибору на користь «змістовного», а не «формального» поняття звинувачення в тексті ст. 6 п. 1 Конвенції. Суд покликаний бачити, що приховано за зовнішньою стороною справи і досліджувати реалії процедури, що розглядається (рішення у справі «Девеер проти Бельгії»).

Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту (рішення у справі «Маттоціа проти Італії»).

Надання повної та детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду та має розглядатись у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого п. «b» ч. 3 ст. 6 Конвенції ( рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», а також «Даллас проти Угорщини»)

Також, Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті п. «а» ч. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення у справі «Камасінскі проти Австрії»).

Проте, в ході підготовчого судового засідання встановлено, що в поданому до суду обвинувальному акті, всупереч вимог КПК України та практики Європейського суду з прав людини, фактично відсутнє належним чином сформульоване обвинувачення.

Так, згідно з п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 91 КПК України формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних, зокрема, про подію (час, місце, спосіб та інші обставини) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, винуватість обвинуваченого у його вчиненні.

Разом з тим, в порушення вказаних вимог закону, прокурором при формулюванні обвинувачення як щодо ОСОБА_7 , так і ОСОБА_6 , не вказано конкретні обставини, спосіб вчинення, мотив та мета інкримінованого кримінального правопорушення, форма вини обвинувачених.

При цьому суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у Постанові Верховного Суду України від 24.11.2016 року№5-328кс16, зокрема щодо аналізу норм, які формують інститут обвинувачення у вітчизняному кримінальному процесі та необхідність врахування того, чи має недотримання вимог кримінально-процесуального закону (в даному випадку п.5 ч. 2 ст. 291 КПК України) наслідок у вигляді істотного впливу на права учасників кримінального провадження права на справедливий суд (п. 7 вказаної Постанови).

Так, суд звертає увагу на те, що як захисники, так і обвинувачені наполягали на тому, що їм незрозуміло у чому саме обвинувачуються ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Зважаючи на наведене, суд вважає, що є підстави визнати обґрунтованими доводи захисту на недотримання вимог пункту 5 частини другої статті 291 КПК щодо формулювання обвинувачення, що унеможливлює сприйняття стороною захисту обсягу та змісту висунутого обвинувачення та позбавляє обвинувачених можливості ефективно здійснювати свій захист, що фактично свідчить про відсутність в обвинувальному акті належним чином сформульованого обвинувачення.

При цьому, суд приймає до уваги вимоги положень ст. 22 КПК України, відповідно до яких на суд покладається функція розгляду справи, недопустимим є покладення на нього функцій, які властиві органам досудового розслідування та державного обвинувачення.

Недотримання вказаних вимог закону при складанні обвинувального акту порушує засади кримінального провадження, зокрема принципу верховенства права та законності, які застосовуються з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Наведені суперечності виключають можливість визначення судом меж пред`явленого обвинувачення та позбавляють суд можливості роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення на підставі ч. 1 ст. 348 КПК України.

Крім того, відповідно до ст. 337 КПК України, суд не вправі, за результатами судового розгляду, змінити обвинувачення на таке, що істотно відрізняється від пред`явленого, а також, не вправі за власною ініціативою в будь-якій спосіб поставити питання про таку зміну обвинувачення.

При цьому суд вважає, що вказані недоліки обвинувального акта унеможливлюють прийняття законного вироку будь-якого виду, разом з тим такі недоліки можуть бути усунуті прокурором після повернення обвинувального акта.

Що стосується посилань захисту на не зазначення країни народження обвинувачених, відсутність вказівки на редакцію статті Кримінального закону та відсутність в реєстрі даних про внесення відомостей до ЄРДР, то суд вважає, що хоч наведені порушення мають місце, проте вони не є підставою для повернення обвинувального акта прокурору. Так, в анкетних даних як ОСОБА_7 так і ОСОБА_6 щодо місця їх народжень зазначено назву області, району та села, що виключає будь-які сумніви щодо країни де вони народились. Крім того, інкриміновані обвинуваченим діяння вчинені в період з грудня 2016 року до лютого 2017 року, при цьому в цей час будь-яких змін до ч. 3 ст. 368 КК України не вносилось. Що стосується даних про невнесення всіх відомостей в реєстр, то хоч суд і вважає, що вказаний документ має містити всі дані, вказані в ч. 2 ст. 109 КПК України, без виключення, проте неповнота такого реєстру, за умови долучення його до обвинувального акта, також не свідчить про наявність підстав для прийняття рішення, передбаченого п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, і може бути усунута в ході судового розгляду кримінального провадження. Разом з тим суд вважає, що при усуненні допущених порушень ч. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті, прокурору необхідно взяти до уваги вказівки щодо наявності наведених недоліків.

Керуючись ст. 314 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0000215 від 30.11.2016 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України повернути військовому прокурору Дарницького гарнізону Центрального регіону України ОСОБА_8 .

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя