8 червня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої вироком Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 9 листопада 2015 року за ч. 1 ст. 164 КК України до покарання у виді 100 годин громадських робіт;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
за касаційною скаргою заступника прокурора Дніпропетровської області на вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 4 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:
Вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2016 року ОСОБА_6 визнано винуватою за ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді арешту строком на 4 місяці.

На підставі ч. ч. 1, 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, більш суворим остаточно призначено покарання у виді арешту строком на 4 місяці.

Вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 4 жовтня 2016 року вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2016 року щодо ОСОБА_6 , в частині призначеного покарання - скасовано. Призначено ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного ОСОБА_6 вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 9 листопада 2015 року, більш суворим, призначеним за даним вироком, призначено остаточне покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання, з випробуванням з іспитовим строком 1 рік з покладенням на засуджену певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. В решті вирок районного суду щодо ОСОБА_6 залишено без зміни.

У касаційній скарзі заступник прокурора Дніпропетровської області не оскаржуючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій засудженої ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 185 КК України, порушує питання про зміну вироку апеляційного суду щодо засудженої в частині призначеного покарання. Вважає, що при призначенні ОСОБА_6 покарання апеляційний суд неправильно застосував Закон України про кримінальну відповідальність, а саме, призначаючи засудженій покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України і звільняючи засуджену від його відбування з випробуванням не врахував, що вирок Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 9 листопада 2015 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 164 КК України до покарання у виді 100 годин громадських робіт, набрав законної сили, його звернуто до виконання та станом на 18 січня 2016 року засудженою частина покарання відбута. Тому на думку прокурора вирок Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 9 листопада 2015 року має виконуватись самостійно, оскільки на момент постановлення вироку апеляційним судом покарання у виді громадських робіт ОСОБА_6 у повному обсязі відбуто не було.

Згідно з вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватою та засуджено за те, що вона приблизно о 21 годині 30 хвилин 8 вересня 2015 року, знаходячись у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, впевнившись, що за її злочинними діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, шляхом вільного доступу таємно викрала чуже майно, що належить ОСОБА_7 , а саме: мобільний телефон «Nokia-311», вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 5135-15 від 19 жовтня 2015 року становить 735 гривень, після чого зникла з місця злочину, отримавши реальну можливість розпорядитися викраденим майном, тим самим заподіяла потерпілій матеріальний збиток на вищевказану суму.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_5 , яка підтримала касаційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину при обставинах, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації її дій за ч. 1 ст. 185 КК України у касаційній скарзі не оскаржуються.

Як убачається із матеріалів провадження, ОСОБА_6 була засуджена вироком Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 9 листопада 2015 року за ч. 1 ст. 164 КК України до покарання у виді 100 годин громадських робіт.

До постановлення зазначеного вироку ОСОБА_6 вчинила 8 вересня 2015 року інший злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, за який її засуджено вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2016 року та призначено покарання у виді арешту строком на 4 місяці. На підставі ч. ч. 1, 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, більш суворим остаточно призначено засудженій покарання у виді арешту строком на 4 місяці.

За апеляційною скаргою прокурора суд апеляційної інстанції своїм вироком скасував вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2016 року щодо ОСОБА_6 , в частині призначеного покарання та призначив засудженій покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного ОСОБА_6 вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 9 листопада 2015 року, більш суворим, призначеного за даним вироком, апеляційний суд призначив ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 було звільнено від відбування призначеного покарання, з випробуванням з іспитовим строком 1 рік з покладенням на засуджену певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами передбаченими в частинах першій третій цієї статті призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, то у цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Призначене ОСОБА_6 апеляційним судом покарання відповідає вимогам ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України та характеру і ступеню тяжкості злочину, всім обставинам справи і є необхідним для виправлення засудженої та попередження вчинення нових злочинів, як це передбачено ст. 65 КК України.

Згідно зі ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Крім того прокурор в апеляційній інстанції підтримав апеляційну скаргу прокурора та просив призначити ОСОБА_6 міру покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України.

Підстав вважати призначене ОСОБА_6 покарання неправильним, або таким, що призначене з порушенням вимог кримінального закону, про що зазначає прокурор у касаційній скарзі, не вбачається.

Вирок апеляційного суду відповідає вимогам ст. 420 КПК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити судам повно та всебічно розглянути дане кримінальне провадження і постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів по справі не виявлено.

З урахуванням наведеного, керуючись статтями 433436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області залишити без задоволення.

Вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 4 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ______________________ ___________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3