Справа № 444/290/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/579/17 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2017 року, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючого-судді : - ОСОБА_2

суддів : - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі : - ОСОБА_5 , ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові матеріали провадження за апеляційними скаргами в.о. прокурора Львівської області ОСОБА_7 та представника потерпілого ОСОБА_8 захисника ОСОБА_9 на вирок Жовківського районного суду Львівської області від 27 березня 2017 року,-

за участю прокурора : - ОСОБА_10

обвинуваченої : - ОСОБА_11

захисника : - ОСОБА_12
потерпілого : - ОСОБА_8
представника потерпілого-захисника : - ОСОБА_9
в с т а н о в и л а :
Цим вироком:
ОСОБА_11 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Любеля, Жовківського району Львівської області, жительку АДРЕСА_1 , українку, громадянку України, раніше не судиму, з професійно-технічною освітою, не одружену, не працюючу,-

визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнено обвинувачену ОСОБА_11 від відбування покарання з випробовуванням строком на 2 (два) роки, якщо вона протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покладено на обвинувачену ОСОБА_11 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

По кримінальному провадженні вирішено питання цивільного позову, процесуальних витрат та речових доказів.
За вироком суду обвинувачена ОСОБА_11 18 березня 2015 року близько 19 години, керуючи автомобілем марки «БМВ 520» реєстраційний номер « НОМЕР_1 » на автодорозі сполученням «Ковель-Володимир-Волинськ-Червоноград-Жовква» у межах села Туринка Жовківського району Львівської області, порушуючи вимоги п. п. 12.4, 12.3, 12.1 Правил дорожнього руху України, які виразились в тому, що вона, керуючи автомобілем, проявила неуважність до дорожньої обстановки та її змін, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не урахувала дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух керованого нею транспортного засобу та безпечно керувати ним, без причин технічного характеру виїхала праворуч по ходу її руху, за межі проїзної частини дороги, де допустила зіткнення із деревом. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобіля марки «БМВ 520» реєстраційний номер « НОМЕР_1 » ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді консолідованого перелому задньо-верхнього краю лівої вертлюгової западини. Після травматична помірно виражена контрактура лівого кульшового суглобу. Нейрогенна розгинальна контрактура лівого гомілково-ступневого суглоба в еквінусі стопи. По наслідках перенесеної у 2015 році травми стійка втрата професійної працездатності у ОСОБА_8 складає 55%, що відноситься до тяжкого тілесного ушкодження.

Не погоджуючись із прийнятим судом рішенням в.о. прокурора Львівської області ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить, вирок Жовківського районного суду Львівської області від 27 березня 2017 року скасувати з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_11 від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням строком на 2 роки. Додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 роки виконувати самостійно. Мотивує це тим, що додаткові покарання підлягають реальному виконанню, про що суд зазначив в резолютивній частині вироку. Натомість суд першої інстанції у резолютивній частині вироку не вказав про звільнення обвинуваченої від основного покарання, зазначивши, що ОСОБА_11 на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки, тим самим звільнивши останню від основного та додаткового покарання.

На вирок суду першої інстанції представник потерпілого ОСОБА_8 захисник ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Жовківського районного суду Львівської області від 27 березня 2017 року та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 286 КК України і призначити їй покарання у відповідності санкції ч.2 ст. 286 КК України, без застосування ст. 75 КК України. Мотивує це тим, що призначене обвинуваченій покарання не відповідає особі обвинуваченої, її ставлення до наслідків події.

На апеляційні скарги в.о. прокурора Львівської області ОСОБА_7 та представника потерпілого ОСОБА_8 захисника ОСОБА_9 , захисник ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_11 подав заперечення, в якому просить вирок суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення, оскільки вирок суду є законний та обґрунтований.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу в.о. прокурора Львівської області ОСОБА_7 та заперечив апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_8 захисника ОСОБА_9 , виступи потерпілого ОСОБА_8 та його представника-захисника ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу та заперечили апеляційну скаргу прокурора, виступи обвинуваченої ОСОБА_11 та її захисника ОСОБА_12 , які заперечили апеляційні скарги прокурора, та представника потерпілого ОСОБА_8 захисника ОСОБА_9 , перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_7 підлягає до задоволення, а апеляційна скарга представника потерпілого ОСОБА_8 захисника ОСОБА_9 підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доведеність вини та кваліфікація дій обвинуваченої ОСОБА_11 за ч.2 ст.286 КК України учасниками судового провадження не оспорюються.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю наведених у вироку суду доказів, є обґрунтованим і вмотивованим.

Апеляційний суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за таких обставин.

ОСОБА_11 18 березня 2015 року близько 19 години, керуючи автомобілем марки «БМВ 520» реєстраційний номер « НОМЕР_1 » на автодорозі сполученням «Ковель-Володимир-Волинськ-Червоноград-Жовква» у межах села Туринка Жовківського району Львівської області, порушуючи вимоги п. п. 12.4, 12.3, 12.1 Правил дорожнього руху України, які виразились в тому, що вона, керуючи автомобілем, проявила неуважність до дорожньої обстановки та її змін, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не урахувала дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух керованого нею транспортного засобу та безпечно керувати ним, без причин технічного характеру виїхала праворуч по ходу її руху, за межі проїзної частини дороги, де допустила зіткнення із деревом. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобіля марки «БМВ 520» реєстраційний номер « НОМЕР_1 » ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді консолідованого перелому задньо-верхнього краю лівої вертлюгової западини. Після травматична помірно виражена контрактура лівого кульшового суглобу. Нейрогенна розгинальна контрактура лівого гомілково-ступневого суглоба в еквінусі стопи. По наслідках перенесеної у 2015 році травми стійка втрата професійної працездатності у ОСОБА_8 складає 55%, що відноситься до тяжкого тілесного ушкодження.

Згідно з ч.1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Перевіряючи вирок у визначених в апеляційних скарах межах, колегією суддів встановлено, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність
У відповідності до ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
У відповідності до абз. 5 п. 9 ППВСУ від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при звільненні з випробуванням від відбування основного покарання суд відповідно до ст. 77КК України може призначити додаткові покарання: штраф (за умови, що він передбачений санкцією закону, за яким засуджується особа); позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю; позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.
Додаткові покарання підлягають реальному виконанню, про що суд зазначив в резолютивній частині вироку.
Однак, суд першої інстанції у резолютивній частині вироку не вказав про звільнення обвинуваченої від основного покарання, зазначивши що ОСОБА_11 на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробовуванням строком 2 на (два) роки, тим самим звільнивши останню від основного та додаткового покарання.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419, 420 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу в.о. прокурора Львівської області ОСОБА_7 задоволити, апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_8 захисника ОСОБА_9 задоволити частково, вирок Жовківського районного суду Львівської області від 27 березня 2017 року скасувати та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_11 від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням строком на 2 роки.

Додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 роки виконувати самостійно.

В решті вирок суду залишити без змін.
Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_13