Справа № 303/1714/16-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

28.02.2017 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретарів судових засідань ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,
та учасників судового розгляду : прокурора ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, ром, без освіти, не одружений, не працюючий, раніше судимий,
визнаний винним і йому призначено покарання за ч. 3 ст. 152 КК України у виді позбавлення волі на строк сім років; за ч. 2 ст. 153 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років; за ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки; за ч. 1 ст. 304 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю вчинених злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно до відбуття обвинуваченому ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк сім років.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою. Початок строку відбування ОСОБА_7 покарання визначено рахувати з 11 травня 2015 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України до строку відбування обвинуваченим ОСОБА_7 покарання зараховано строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення на два дні позбавлення волі в період з 11 травня 2015 року до 18 листопада 2016 року.
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, ром, без освіти, не одружений, не працюючий, не судимий,
визнаний винним і йому призначено покарання за ч. 3 ст. 152 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років; за ч. 2 ст. 153 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки; за ч. 1 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю вчинених злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно до відбуття обвинуваченому ОСОБА_8 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою. Початок строку відбування ОСОБА_8 покарання визначено рахувати з 14 травня 2015 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України до строку відбування обвинуваченим ОСОБА_8 покарання зараховано строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення на два дні позбавлення волі в період з 14 травня 2015 року по 18 листопада 2016 року.

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, ром, без освіти, не одружений, не працюючий, не судимий,
визнаний винним і йому призначено покарання за ч. 3 ст. 152 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років.
На підставі ст. ст. 75, 104 КК України обвинуваченого ОСОБА_11 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки й на нього покладені передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язки : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган із питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_11 до набрання вироком законної сили залишено домашній арешт.
Речові докази, які зберігаються в кімнаті речових доказів Виноградівського РВ УМВС України в Закарпатській області, а саме: мобільний телефон марки «Нокіа 202» чорного кольору; жіночі штани чорного кольору, жилетка-безрукавка біло-рожевого кольору; светр бірюзового кольору; жіночі труси білого кольору та бюзгалтер бірюзово-зеленого кольору ухвалено передати потерпілій ОСОБА_12 ..
Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 грудня 2016 року виправлено допущені в резолютивній частині вироку Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 листопада 2016 року описки, а саме:
«строк відбування покарання засудженим ОСОБА_8 обчислювати з 14 травня 2015 року» виправити на «строк відбування покарання засудженим ОСОБА_8 обчислювати з 11 травня 2015 року»; «на підставі ч. 5 ст. 72 КК України до строку відбування ОСОБА_13 покарання зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 14 травня 2015 року по 18 листопада 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення на два дні позбавлення волі» виправити на «на підставі ч. 5 ст. 72 КК України до строку відбування ОСОБА_13 покарання зарахувати строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення на два дні позбавлення волі в період з 11 травня 2015 року по 18 листопада 2016 року».
Згідно вироку, ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_8 визнані винуватими у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.
07 травня 2015 року обвинувачений ОСОБА_7 , у стані алкогольного сп`яніння, знаючи, що ОСОБА_11 є неповнолітнім, шляхом умовлянь, втягнув його до вживання алкогольних напоїв, після чого, перебуваючи на території футбольного стадіону по вул. Стадіонній у смт. Королево Виноградівського району, розуміючи, що ОСОБА_11 є неповнолітнім, з метою залучити його до вчинення особливо тяжкого злочину, у словесній формі, під впливом шантажу про розповсюдження неправдивих чуток, пов`язаних зі станом статевого здоров`я неповнолітнього, інших низьких спонукань щодо можливості задоволення статевої пристрасті, звернувся до неповнолітнього ОСОБА_11 з вимогою про вчинення насильницького задоволення своєї статевої пристрасті.
У подальшому, ОСОБА_7 , усвідомлюючи про можливість вчинення щодо неповнолітнього ОСОБА_11 психологічного впливу, виявляючи свої протиправні наміри, у присутності останнього вчинив крадіжку 800 гривень від ОСОБА_12 , з яких 20 гривень передав неповнолітньому, чим переконав останнього про легкість і доступність вчинення протиправних діянь, внаслідок чого порушив моральні засади суспільства в ставленні до виховання підростаючого покоління, здійснив пагубний вплив на неповнолітнього ОСОБА_11 та завдав шкоди його моральному вихованню.
07 травня 2015 року з 19-ї години 30 хвилин до 04-тої години 08 травня 2015 року, ОСОБА_7 , разом із ОСОБА_8 та неповнолітнім ОСОБА_11 , знаходячись на території футбольного поля стадіону по вул. Стадіонній у смт. Королево Виноградівського району, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, усупереч волі потерпілої ОСОБА_12 , погрожуючи застосуванням фізичного насильства та застосовуючи фізичне насильство, яке виражалось в утриманні потерпілої, нанесенні їй ударів по тілу, не зважаючи на опір та прохання потерпілої ОСОБА_12 припинити протиправні діяння, кожен, декілька разів, по черзі, вступили з останньою в статеві зносини природнім шляхом, внаслідок чого спричинили їй тілесні ушкодження та моральні травми. Крім того, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , з метою задоволення своєї статевої пристрасті неприроднім способом, усупереч волі потерпілої ОСОБА_12 , обидва, декілька разів, по черзі, вступили з останньою в статеві зносини неприроднім шляхом (орогенітальний контакт), внаслідок чого спричинили їй тілесні ушкодження та моральні травми. У результаті протиправних дій ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_12 спричинені легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я.
07 травня 2015 року з 19-ї години 30 хвилин до 04-тої години 08 травня 2015 року, ОСОБА_7 , у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи на території футбольного стадіону по вул. Стадіонній у смт. Королево Виноградівського району, шляхом вільного доступу, таємно викрав із гаманця, що знаходився в жіночій сумочці потерпілої ОСОБА_12 гроші в сумі 800 гривень, чим завдав їй матеріальної шкоди на вказану суму.
07 травня 2015 року з 19-ї години 30 хвилин до 04-тої години 08 травня 2015 року, обвинувачений ОСОБА_8 , у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи на території футбольного стадіону по вул. Стадіонній у смт. Королево Виноградівського району, зсередини кишені безрукавки потерпілої ОСОБА_12 , відкрито викрав мобільний телефон марки «Нокіа 202», вартістю 260 гривень, чим спричинив їй матеріальну шкоду на вказану суму.
В а п е л я ц і й н и х с к а р г а х :
захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 , вказує на те, що вирок у частині призначеного ОСОБА_8 покарання є незаконним. Вважає, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд не в повній мірі дотримався вимог ч. 2 ст. 65 КК України та не в повній мірі врахував особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, у зв`язку із чим призначив ОСОБА_8 покарання, яке не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок суворості. Посилається на те, що обставинами, які пом`якшують ОСОБА_8 покарання й істотно знижують ступінь вчиненого ним діяння є: визнання вини в повному обсязі, активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття; відшкодування заподіяних потерпілій збитків та відсутність із боку останньої претензій як матеріального, так і морального характеру; позитивна характеристика за місцем проживання; раніше до кримінальної відповідальності не притягувався; молодий за віком. Просить вирок змінити; пом`якшити ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 152 КК України покарання із застосуванням ст. 69 КК України до позбавлення волі на строк чотири роки один місяць; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю вчинених злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки один місяць; у решті вирок залишити без змін;
обвинувачений ОСОБА_7 вказує на те, що вирок є незаконним. Посилається на те, що йому не було здійснено усного перекладу й не надано письмового перекладу обвинувального акту на мову, якою він володіє; що залучення під час судового розгляду перекладача ОСОБА_14 мало тільки формальний характер, оскільки вказаний перекладач у судовому засіданні, що мало місце 17.11.2016, не здійснив перекладу жодного слова; що в даному засіданні було допитано свідків, покази яких не було перекладено на зрозумілу для нього мову; що йому не було зрозуміло про що говорить прокурор і які клопотання заявляє; що він був позбавлений можливості виступити в судових дебатах та з останнім словом; що після оголошення вироку, такий не було перекладено на зрозумілу для нього мову. Тому, вважає, що судом було грубо порушено його права. Крім того, посилається на те, що, суд прийшов до висновку про наявність у його діях складу передбачених ч. 1 ст. 185 та ч. 1 ст. 304 КК України кримінальних правопорушень лише на підставі безпідставних і нічим не підтверджених тверджень ОСОБА_11 , який співпрацював зі слідством для отримання покарання з іспитовим строком і обмовив його, при цьому, не взявши до уваги те, що показання ОСОБА_11 спростовуються показами обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпілої ОСОБА_12 та іншими матеріалами кримінального провадження. Також вказує на те, що потерпіла ОСОБА_12 вела аморальний спосіб життя і не заперечувала щодо статевого акту; що висновком експерта підтверджено те, що потерпіла ОСОБА_12 жила статевим життям. Просить вирок скасувати, призначивши новий судовий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання; під час апеляційного розгляду дослідити докази, на які є посилання в апеляційній скарзі та відтворити технічні записи судових засідань.
У запереченні на апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 прокурор Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_15 вказує на те, що викладені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими. Посилається на те, що ОСОБА_8 вчинив інкриміновані йому злочини в стані алкогольного сп`яніння; що суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, врахував обставини, що пом`якшують покарання (щире каяття; відшкодування потерпілій шкоди; відсутність претензій із боку потерпілої; молодий вік обвинуваченого; те, що до кримінальної відповідальності притягується вперше), у зв`язку із чим, призначив йому покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 3 ст. 152 КК України. Крім того, посилається на те, що, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд врахував роз`яснення, викладені в п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 та вірно застосував положення ст. ст. 50, 65, 69 КК України. Також вказує на те, що в апеляційній скарзі не наведено жодного доводу, який би свідчив про які-небудь обставини, що не були враховані судом при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання. Вважає, що призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки із застосуванням положень ч. 5 ст. 72 КК України, фактично звільнить обвинуваченого від відбування покарання за вчинення ним особливо тяжкого злочину. Просить вирок залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційних скарг, пояснення учасників судового розгляду : обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_10 , які підтримали подану першим апеляційну скаргу; обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 , які підтримали подану адвокатом ОСОБА_9 апеляційну скаргу ; прокурора, яка вирок вважала законним та обґрунтованим і заперечувала щодо задоволення апеляційних скарг, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга, яку подав адвокат ОСОБА_9 задоволенню не підлягає з таких підстав.
Розгляд кримінального провадження апеляційним судом проводиться за відсутності перекладача, з урахуванням думки обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та їх захисників - адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , у присутності яких обвинувачені стверджували, що володіють української мовою і послуг перекладача не потребують. З урахуванням пояснень, які обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 давали під час розгляду справи апеляційним судом, у тому числі змісту цих пояснень, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 про порушення судом першої інстанції його права на розгляд справи на мові, якою він вільно володіє. При прийнятті рішення у частині доводів ОСОБА_7 про те, що 17.11.2016 під час судового розгляду справи місцевим судом перекладач ОСОБА_14 не здійснив перекладу жодного слова; що в цьому засіданні було допитано свідків, показання яких не було перекладено на зрозумілу для нього мову; що йому не було зрозуміло про що говорить прокурор і які клопотання заявляє; що він був позбавлений можливості виступити в судових дебатах та з останнім словом, колегія суддів враховує матеріали кримінального провадження, в яких містяться дані про участь у цих засіданнях адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , те, що обвинувачений ОСОБА_7 не заявляв будь-яких клопотань, і, зокрема, на мові, якою він вільно володіє, й які б підтверджували, що він не розуміє зміст вчинюваних судом процесуальних дій та їх хід, у тому числі не розуміє українську мову, на якій проводилось судове засідання. При оцінці цих доводів колегія суддів враховує й те, що апеляційну скаргу ОСОБА_7 подав на українській мові, а також те, що ОСОБА_7 проживає у місцевості, де населення розмовляє на українській мові, у тому числі ОСОБА_7 , про що ним вказувалось. З урахуванням наведеного, колегія суддів доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 у цій частині відхиляє.
Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні передбачених ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 153, ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України злочинів, ґрунтується на сукупності наведених у вироку доказів, які безпосередньо досліджені під час розгляду місцевим судом кримінального провадження та перевірені апеляційним судом під час розгляду даного кримінального провадження, а доводи апеляційної скарги про незаконність вироку, відхиляє.
Так, під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 вину в скоєнні інкримінованих йому злочинів визнав повністю, підтвердивши зазначені в мотивувальній частині вироку час, місце та обставини, за яких скоїв злочини, щиро каявся в їх скоєнні. При цьому підтвердив, що його позиція є добровільною й просив пом`якшити йому покарання.
З показань показань потерпілої ОСОБА_12 вбачається, що, перебуваючи в смт. Королево Виноградівського району, вона зустріла обвинувачених, які запропонували їй піти на каву та пиво. Після цього, вони пішли до магазину, де придбали коньяк, пиво та вирушили на автостанцію розпивати придбані напої. Після розпивання спиртного, вона сказала, що хоче їхати додому, а ОСОБА_16 запропонував її підвезти на власному авто, яке знаходиться на стадіоні, при цьому, вона погодилася на їх пропозицію. Усі разом вирушили до стадіону. Прийшовши на стадіон, почала курити цигарку, після чого до неї почав чіплятися ОСОБА_16 , роздягати її. Усупереч її волі, не дивлячись на пручання з її боку, завдаючи ударів, обвинувачені ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , кожен, по декілька разів вступили з нею в статеві зносини природнім та неприроднім способом один раз. Після зґвалтування ОСОБА_17 із кишені безрукавки забрав її телефон. Крім того, у неї зникли гроші в розмірі 800 гривень, хто саме їх викрав не бачила.
З показань обвинуваченого ОСОБА_11 вбачається, що він разом із ОСОБА_18 та ОСОБА_17 у смт. Королево Виноградівського району зустріли ОСОБА_19 й запропонували їй піти на пиво. Після цього, вони пішли до магазину, де придбали коньяк, пиво та вирушили на автостанцію розпивати напої. Після розпивання спиртного ОСОБА_20 сказала, що хоче їхати додому, а ОСОБА_16 запропонував її підвезти на власному авто, яке знаходиться на стадіоні, погодившись на їх пропозицію. Усі разом вирушили до стадіону. Прийшовши на стадіон, ОСОБА_21 почала курити цигарку й до неї почав чіплятися ОСОБА_16 , роздягати її. Усупереч її волі, не дивлячись на пручання з її боку, ОСОБА_16 та ОСОБА_17 вступили з нею в статеві зносини. Богар ОСОБА_22 сказав йому, що принизить його честь, якщо він не вступить із ОСОБА_23 в статеві зносини. Під тиском, він також вступив із ОСОБА_23 , усупереч її волі в статеві зносини. Крім того, ОСОБА_16 викрав у Зіти гроші, з яких 20 гривень дав йому, а 50 гривень Форкошу Даніелу.
З показань обвинуваченого ОСОБА_8 вбачається, що він разом із ОСОБА_18 та ОСОБА_24 у смт. Королево Виноградівського району зустріли ОСОБА_19 й запропонували їй піти на пиво. Після цього, направились до магазину, де придбали коньяк, пиво, сигарети та вирушили на автостанцію розпивати напої. Після розпивання спиртного, ОСОБА_20 сказала, що поїде додому, а ОСОБА_16 запропонував її підвезти на власному авто, яке знаходиться на стадіоні, на що вона погодилась. Усі разом вирушили до стадіону, де примусили її вступити з ними в статеві зносини. Потерпілій, яка виривалась від них удари наносив ОСОБА_16 . Звідки в нього телефон потерпілої пояснити не може.
З показань свідка ОСОБА_25 вбачається, що ОСОБА_17 є її сином. Того дня, ОСОБА_26 пішов до магазину за хлібом, для придбання якого вона дала йому 50 гривень. По дорозі зустрів ОСОБА_27 і ОСОБА_28 , коли повернувся додому вона не знає, звідки в нього телефон їй теж не відомо. Даніел розповів їй, що вони були з потерпілої, яка купила горілку, коньяк та апельсини.
З показань свідка ОСОБА_29 вбачається, що ОСОБА_11 , прийшовши додому, ствердив, що сумісно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вступив у статеві зносини з потерпілою, і тоді ж ОСОБА_7 та ОСОБА_8 задовольнили свою статеву пристрасть неприроднім способом.
З показань свідка ОСОБА_30 вбачається, що ОСОБА_17 і його мати повернули телефон потерпілої.
З висновку судово-медичної експертизи № 207 від 03.06.2015 вбачається, що потерпілій ОСОБА_12 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: синців шкірних покровів чола по центру, правого плеча в середній третині по внутрішній поверхні, правої гомілки в середній третині по передній поверхні, синців із петехіальними крововиливами шкірних покровів шиї в середній третині по передній поверхні та лівої молочної залози, саден шкірних покровів попереково-куприкової ділянки та обох колінних суглобів по переднім поверхням, які належать до групи легких тілесних пошкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я. Зокрема, тілесні ушкодження у вигляді: «синців шкірних покровів чола по центру та правої гомілки» виникли внаслідок дії тупого предмету з обмеженою травмуючою поверхнею, яким могла бути стиснута в кулак рука, обута нога чи інші подібні предмети, при нанесенні щонайменше двох ударів ними; «синців із петехіальними крововиливами шкірних покровів шиї в середній третині по передній поверхні та лівої молочної залози» виникли по механізму створення вакууму («засоси»); «правого плеча в середній третині по внутрішній поверхні» - могло виникнути по механізму стискання, можливо при утриманні потерпілої, захватом руки, а «саден шкірних покровів попереково-куприкової ділянки та обох колінних суглобів по переднім поверхням» - виникли по механізму тертя-ковзання, при цьому, в момент виникнення згаданих вище тілесних пошкоджень потерпіла могла знаходитись в будь-якому положенні тіла, повернутою травмованими ділянками до травмуючого предмету, виникнення даних тілесних пошкоджень в результаті падіння на тверду поверхню виключено. По давності виникнення тілесні пошкодження вкладаються в дату події 07.05.2015. При акушерського-гінекологічному обстеженні зовнішніх статевих органів потерпілої ОСОБА_12 виявлені патологічні зміни у вигляді «гіперемії та набряку сливової оболонки піхви», що може свідчити як про нещодавній статевий акт, так і про запальний процес у цій ділянці, також виявлені рубці дівочої пліви, які вказують на те, що вона жила статевим життям (т. 2, а. к. п. 112-114).
Із протоколу огляду місця події від 08.05.2015 та приєднаних до нього фото таблиць убачається, що під час огляду будинку АДРЕСА_2 . Село, де мешкає потерпіла ОСОБА_12 , на ліжку виявлені та вилучені для експертного дослідження чорні жіночі штани, жіноча жилетка біло-рожевого кольору з капюшоном, светр бірюзового кольору, у які вона була одягнута під час її зґвалтування 07.05.2015 (т. 2, а. к. п. 33-16).
Із протоколу огляду місця події від 08.05.2015 та приєднаних до нього фото таблиць убачається, що під час огляду території стадіону по вул. Стадіонній у смт. Королево потерпіла показала вм`ятини на траві, де її було зґвалтовано обвинуваченими, на цьому ж місці було виявлено та вилучено для експертного дослідження її розірвані жіночі труси білого кольору; всередині одноповерхової будівлі, що розташована на стадіоні, на вказаній потерпілою бетонній плиті було виявлено та вилучено для експертного дослідження бюстгальтер бірюзово-зеленого кольору, який належить їй та був зірваний із неї під час зґвалтування (т. 2, а. к. п. 37-40).
З висновку судово-медичної експертизи № 320 від 26.05.2015 кров потерпілої ОСОБА_12 відноситься до груп: В з ізогемаглютиніном Анти-А, MN за ізосерологічними еритроцитарними системами АВО, MN; кров підозрюваного ОСОБА_7 відноситься до груп: В з ізогемаглютиніном анти-А, N за ізосерологічними еритроцитарними системами АВО, MN; кров підозрюваного ОСОБА_11 відноситься до груп: В з ізогемаглютиніном анти-А, MN за ізосерологічними еритроцитарними системами АВО, MN; кров підозрюваного ОСОБА_8 відноситься до груп: О з ізогемаглютиніном анти-А, анти-В за ізосерологічними еритроцитарними системами АВО (т. 2, а. к. п 109-111).
З висновку судово-медичної експертизи № 382 від 19.06.2015 у сліді на кофті, вилученої в потерпілої ОСОБА_12 , знайдена кров людини, без домішку сперми. При встановленні групової належності крові за ізосерологічною системою АВО в сліді на кофті виявлені антигени В і Н. Таким чином, кров у слід на кофті могла походити від осіб із групами крові В з ізогемаглютиніном анти-А із супутнім антигеном Н, у тому числі від потерпілої ОСОБА_12 та підозрюваних ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , а також, із супутнім антигеном О з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В, у тому числі від підозрюваного ОСОБА_8 шляхом її змішування (т. 2, а. к. п. 121-126).
Із протоколу проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_11 від 05.06.2015, проведеного за участю його захисника, законного представника та понятих, убачається, що хід слідчого експерименту зафіксовано відео зйомкою цифрових відеокамер, продемонстрованої учасникам процесу під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції, з якої вбачається, що ОСОБА_11 добровільно, детально розказав та послідовно показав на місце, де вони зустріли потерпілу, куди її повели, на місце зґвалтування, як, хто і в які частини тіла наносив удари потерпілій, куди після зґвалтування її відвели ОСОБА_8 та ОСОБА_7 (т. 2, а. к. п. 59-62).
З висновку про вартість оцінюваного майна від 27.05.2015 вбачається, що ринкова вартість мобільного телефону марки «Нокіа-202», бувший у використанні, становить 260 гривень (т. 2, а. к. п. 93-102).
З актів судово-психіатричної експертизи № 119, 120, 122 від 18.06.2015 вбачається, що ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 психічним захворюванням не страждають, ознак алкогольної залежності не виявляють, у період часу, що відноситься до інкримінованих їм злочинів могли усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а відтак можуть постати перед судом (т. 2, а. к. п. 130-141).
При оцінці доказів та доводів апеляційної скарги також ураховується те, що в справі відсутні які-небудь дані про те, що як у потерпілої ОСОБА_12 , так і в обвинуваченого ОСОБА_11 були підстави для обмови ОСОБА_7 .. Показання потерпілої ОСОБА_12 та ОСОБА_11 колегія суддів вважає логічними, послідовними, такими, що не містять суперечностей і такими, що відповідають фактичним обставинам справи. Крім того, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийняв їх до уваги, надавши їм перевагу та визнавши їх достовірними, при цьому, відхиливши показання обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що інкримінованих йому злочинів не вчиняв.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що вищенаведені докази в їх сукупності, які є достовірними, допустимими, зібраними відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України, у тому числі із врахуванням вимог ст. ст. 85-89 КПК України, підтверджують винуватість ОСОБА_7 у вчиненні передбачених ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 153, ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України злочинів, що висновок суду першої інстанції про доведеність вини відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на сукупності наведених вище доказів. У процесі перевірки матеріалів кримінального провадження колегія суддів не встановила процесуальних порушень при збиранні, дослідженні і оцінці доказів, які б ставили під сумнів обґрунтованість висновків місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_7 та правильність кваліфікації його дій.
Перевіркою справи в апеляційному порядку не виявлено порушень норм Конституції України, у тому числі передбачених статтею 62 Конституції України, норм Кримінального процесуального кодексу України, які тягнуть скасування вироку з направленням справи на новий судовий розгляд, у тому числі істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на правильність, та обґрунтованість судового рішення в частині доведеності вини та кваліфікації дій, та які є безумовною підставою для його скасування і, зокрема, порушення права особи на захист.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги про скасування вироку із призначенням нового судового розгляду зі стадії підготовчого судового засідання, оскільки судом було грубо порушено його права; суд прийшов до висновку про наявність у його діях складу передбачених ч. 1 ст. 185 та ч. 1 ст. 304 КК України кримінальних правопорушень лише на підставі безпідставних і нічим не підтверджених тверджень ОСОБА_11 , який співпрацював зі слідством для отримання покарання з іспитовим строком і обмовив його, при цьому, не взявши до уваги те, що показання ОСОБА_11 спростовуються показами обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпілої ОСОБА_12 та іншими матеріалами кримінального провадження, колегія суддів, з урахуванням вищенаведених доказів відхиляє як такі, що не підтверджені матеріалами кримінального провадження, а також спростовані самим обвинуваченим ОСОБА_7 під час апеляційного розгляду кримінального провадження.
Доводи апеляційної скарги про те, що потерпіла ОСОБА_12 вела аморальний спосіб життя і не заперечувала щодо статевого акту; що висновком експерта підтверджено те, що потерпіла ОСОБА_12 жила статевим життям, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки такі не спростовують висновок суду щодо винуватості обвинуваченого в скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
Об`єктивних даних, які вказували б на вчинення кримінальних правопорушень за інших обставин, колегія суддів за матеріалами кримінального провадження не встановила і передбачені законом підстави для перевірки цього відсутні.
При вирішенні питання про призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, колегія суддів враховує вимоги ст. 65-67 КК України, у тому числі ступінь тяжкості вчиненого; дані про його особу молодий за віком, посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку в лікарів психіатра, нарколога, невролога та фтизіатра не перебуває, до моменту затримання допомагав сестрі ОСОБА_31 утримувати її шістьох неповнолітніх дітей; відсутність претензій щодо нього з боку потерпілої ОСОБА_12 .. При цьому враховується й те, що під час розгляду справи апеляційним судом обвинувачений ОСОБА_7 визнав встановлені місцевим судом фактичні обставини справи й щиро розкаявся у вчиненому. Добровільне визнання вини в скоєному, щире каяття у вчиненому, колегія суддів визнає обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 .. Крім того, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 колегія суддів визнає сукупність даних про його особу : проживав разом із сестрою ОСОБА_31 , на утриманні якої знаходиться шість неповнолітніх дітей, яких їй утримувати допомагав і ОСОБА_7 , є молодим за віком, відсутність у потерпілої ОСОБА_28 будь-яких претензій до нього та її прохання пом`якшити обвинуваченому покарання. Указані дані підтверджені також документами, наданими стороною захисту на їх обґрунтування. При визнанні вказаних даних про особу ОСОБА_7 в їх сукупності як обставина, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 колегія суддів враховує положення КК України, у яких не міститься заборони визнавати дані про особу обвинуваченого за обставини, що пом`якшують його покарання, у тому числі за конкретною нормою кримінального закону. Ураховуючи наведені обставини в їх сукупності колегія суддів вважає їх такими, що дають підстави для застосування щодо ОСОБА_7 положень ст. 69 КК України призначення покарання нижче від найнижчої межі встановленої санкцією ч. 3 статті 152 КК України. При встановленні строку покарання колегія суддів вважає за необхідне призначити покарання, яке буде достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів, справедливим.
Враховуючи те, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів учасниками процесу не оспорюється, апеляційним судом з урахуванням положень ст. 404 КПК України не перевіряється і визнається таким, що ґрунтується на сукупності безпосередньо досліджених у суді першої інстанції та наведених у вироку доказів, а дії ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 153, ч. 1 ст. 186 КК України, кваліфіковані правильно.
Доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 , про незаконність вироку в частині призначеного ОСОБА_8 покарання і про його пом`якшення, колегія суддів відхиляє з таких підстав.
Так, з вироку вбачається, що, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд урахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень; особу обвинуваченого молодий за віком, до кримінальної відповідальності притягується вперше; обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, та обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та відсутність претензій із боку потерпілої, у зв`язку із чим, прийшов до висновку про те, що мета покарання, виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів буде досягнута у разі призначення обвинуваченому ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 152 КК України покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років.
При цьому, обставини, на які захисник посилається в апеляційній скарзі як на підстави для пом`якшення ОСОБА_8 покарання за ч. 3 ст. 152 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до чотирьох років одного місяця позбавлення волі, а саме: визнання вини в повному обсязі, активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття; відшкодування заподіяних потерпілій збитків та відсутність із боку останньої претензій як матеріального, так і морального характеру; позитивна характеристика за місцем проживання; що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався і є молодим за віком, колегія суддів визнає такими, що не дають підстав для пом`якшення ОСОБА_8 покарання. При оцінці цих доводів колегія суддів зазначає, що вищенаведені обставини були враховані судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання, у тому числі й із застосуванням ст. 69 КК України. Тому, призначене ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років, колегія суддів вважає справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Крім того, частиною 5 статті 72 КК України у редакції Закону України від 26 листопада 2015 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII передбачено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а тому, колегія суддів вважає за необхідне зарахувати обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до строку відбутого ними покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, кожному, з 11 травня 2015 року до 28 лютого 2017 року, включно.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу, яку подав адвокат ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а апеляційну скаргу, яку подав обвинувачений ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 листопада 2016 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 змінити : із застосуванням ст. 69 КК України пом`якшити призначене йому за ч. 3 ст. 152 КК України покарання до п`яти років шести місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю вчинених злочинів шляхом поглинання менш суворих покарань покарань призначених за ч. 2 ст. 153 ; ч. 1 ст. 185 ; ч. 1 ст. 304 КК України, цим покаранням, остаточно до відбуття обвинуваченому ОСОБА_7 призначити п`ять років шість місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України до строку відбування покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 зарахувати строк попереднього ув`язнення з 11 травня 2015 року до 28 лютого 2017 року, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
У решті вирок залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців із дня її проголошення, а засудженими, які тримаються під вартою, - у той самий строк із дня вручення їм копії ухвали.
Судді: