№ 317/3813/15-к
№/п 1-кс/317/352/2017
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 квітня 2017 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Запорізького районного суду Запорізької області ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянув у закритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Запорізького РВП ДВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 ,про надання дозволу на затримання з метою приводу за погодженням з прокуроромЗапорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню № 0002296, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.11.2015 року, за ознаками складу злочину, передбаченого ч.4 ст. 190, ч.4 ст. 358 КК України, відносно підозрюваного ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:
Слідчий СВ Запорізького РВП ДВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області ОСОБА_3 , звернувся до суду із клопотаннямпро надання дозволу на затримання з метою приводу, по кримінальному провадженню № 0002296, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.11.2015 року, за ознаками складу злочину, передбаченого ч.4 ст. 190, ч.4 ст. 358 КК України, відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Із клопотання та наданих слідчому судді матеріалів, в тому числі повідомлення про підозру, вбачається, що 09 листопада 2015 року ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , приблизно об 11 год. 00 хв., перебуваючи в приміщенні відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Селидівського міського управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, розташованого за адресою: Донецька область, м. Селидове, вул. Маяковського, буд. 39, маючи умисел на використання завідомо підробленого документа, звернувся до працівника вказаної установи, з метою державної реєстрації прав на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Продовжуючи свої незаконні дії, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою заволодіння вказаним житлом, надав державному реєстраторові підроблену ухвалу Ворошилівського районного суду м. Донецька від 24 червня 2014 року № 255/6366/14-ц про визнання мирової угоди, укладеної між позивачем ОСОБА_5 та відповідачем ОСОБА_6 , згідно якої в рахунок погашення існуючої заборгованості грошових коштів в розмірі 2 500 000 грн. 00 коп., ОСОБА_6 передає у власність ОСОБА_5 чотирьохкімнатну квартиру, розташовану за вищевказаною адресою. Надалі, невстановлена слідством особа чоловічої статі, яка знаходилась постійно поряд з ОСОБА_5 , заповнила від його ім`я заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 14196382, яку останній передав державному реєстраторові для реєстрації прав ОСОБА_5 на нерухоме майно.

В подальшому, 09 листопада 2015 року, державним реєстратором на підставі ухвали Ворошилівського районного суду м. Донецька від 24 червня 2014 року№ 255/6366/14-ц, внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, про виникнення права власності ОСОБА_5 на об`єкт нерухомого майна, а саме на чотирьохкімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно листа Державної судової адміністрації України від 15.01.2016 № 15-250/16 вбачається, що в Центральній базі даних автоматизованої системи документообігу суду міститься інформація по цивільній справі Ворошилівського районного суду м. Донецька № 255/6366/14-ц за заявою ТОВ «Кредекс Фінанс» до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про заміну сторони виконавчого провадження. Зафіксовано ухвалу суду від 01.07.2014 у статусі «Проект», не підписану електронним цифровим підписом, без відмітки про направлення ухвали до Єдиного державного реєстру судових рішень. В обліково-статистичній картці на цивільну справу № 255/6366/14-ц сторін ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не знайдено, ухвалу від 25.06.2014 про затвердження мирової угоди не зафіксовано.

Таким чином, ОСОБА_5 шахрайським шляхом за допомогою неіснуючої ухвали Ворошилівського районного суду м. Донецька від 24 червня 2014 року № 255/6366/14-ц, заволодів чотирьохкімнатною квартирою, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною вартістю 1 560 000 (один мільйон п`ятсот шістдесят тисяч) гривень 00 копійок, тим самим заподіяв потерпілій ОСОБА_6 матеріальний збиток на вказану суму.

Умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.4 ст. 190, ч.4 ст. 358 КК України.

01.11.2016 було складене письмове повідомлення ОСОБА_5 про підозру, але вручити повідомлення про підозру підозрюваному ОСОБА_5 не є можливим, через його постійне місцеперебування на тимчасово окупованій частині Донецької області.

03.11.2016 року ОСОБА_5 постановою слідчого Запорізького РВП оголошено в розшук.

На письмові виклики слідчого 08.11.2016, 23.11.2016, 15.12.2016, 11.01.2017, 20.02.2017, 15.03.2017 підозрюваний ОСОБА_5 не з`явився.

Органом досудового розслідування 14.04.2017 року подано до суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заслухавши доводи прокурора, вивчивши матеріали клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання не засноване на вимогах закону, є необґрунтованим, тому не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Згідно вимог ст.ст. 188, 183 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке може бути подане одночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно ст. 189 ч.4 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що підозрюваний переховується від органів досудового розслідування.
Відповідно до ч. 3 ст. 188 КПК України прокурор додає до клопотання документи, які підтверджують зазначені у пунктах 1, 2 частини четвертої статті 189 цього Кодексу обставини.
У клопотанні про надання дозволу на затримання з метою приводу, як і у клопотанні про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , не зазначено сукупності доказів (посилання на матеріали провадження) в обґрунтування підозри за ст. ст. 190 ч.4, 358 ч.4 КК України, що є обов`язковим згідно ч.2 ст. 177, 184 КПК України.

Згідно матеріалів клопотання, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є не судимою особою, пенсіонером, якому є 80 років.
Матеріали клопотання не містять жодних належних даних, передбачених КПК України, щодо здійснення слідчим викликів підозрюваного до слідчого, та відповідно даних, що підозрюваний ухиляється від слідства.
ОСОБА_5 не допитувався слідчим, повідомлення про підозру не було особисто вручене ОСОБА_5 , як і жодні повістки про виклик до слідчого.
Зі змісту постанови слідчого про оголошення підозрюваного у розшук від 03.11.2016 року, також не вбачається, що слідчим було вчинено усі необхідні дії щодо виклику підозрюваного, визначені, зокрема у ст. 135 КПК України (шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою). Лише вказується на те, що ОСОБА_5 мешкає на тимчасово окупованій території Донецької області, ухиляється від слідства та його місцезнаходження не відоме, в той же час зазначається його постійне місце проживання та реєстрації за однією адресою: АДРЕСА_2 .
Ухвалами слідчих суддів Запорізького районного суду Запорізької області від 29.11.2016 року та 16.01.2017 року у задоволенні аналогічних клопотань слідчого було відмовлено.
Слідчий суддя вважає, що факт проживання особи на тимчасово окупованій території не може об`єктивно свідчити про те, що особа ухиляється від слідства і не може бути обґрунтованою підставою для дозволу на затримання такої особи чи обрання відносно неї найбільш тяжкого запобіжного заходу (або ініціювання застосування запобіжного заходу).
Усе наведене у сукупності унеможливлює задоволення клопотання та свідчить про його необґрунтованість та передчасність, тому у задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Таким чином, керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 176-178, 183, 187-189 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Запорізького РВП ДВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 ,про надання дозволу на затримання з метою приводу за погодженням з прокуроромЗапорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню № 0002296, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.11.2015 року, за ознаками складу злочину, передбаченого ч.4 ст. 190, ч.4 ст. 358 КК України, відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення до апеляційного суду Запорізької області.

Слідчий суддя : ОСОБА_1