Справа № 346/3778/16-к
Провадження № 11-кп/779/499/2016
Категорія ч. 1 ст. 121 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 грудня 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області

в складі суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000638 за апеляційною скаргою заступника прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_6 на вирок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 вересня 2016 року, згідно якого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коломия Івано-Франківської області, адреса фактичного проживання: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, що не працює, не одружений, депутатом не обирався, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, з призначенням покарання, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, 1 (один) рік позбавлення волі.

Ухвалено зарахувати в строк відбуття покарання час перебування ОСОБА_7 під вартою з 10 травня 2016 року по 06 липня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту, застосований до ОСОБА_7 , залишено без змін.

Цим же вироком стягнуто з ОСОБА_7 9 771 (дев`ять тисяч сімсот сімдесят одну) гривню витрат за проведення експертиз, вирішено питання про речові докази відповідно до ст. 100 КПК України.

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а :
Прокурор в апеляційній скарзі просить даний вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним за ч. 1 ст. 121 КК України та призначити покарання 5 років позбавлення волі, в решті вирок залишити без зміни.

В обґрунтування таких вимог зазначає, що не оспорюючи правильність кваліфікації дій та доведеність вини обвинуваченого, вважає вирок суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Істотні порушення вимог кримінального процесуального закону полягають в тому, що призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , із застосуванням ст. 69 КК України, суд першої інстанції взагалі не вказав, які саме обставини справи або дані про особу він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів і впливають на пом`якшення покарання. Стверджує, що дана норма закону застосована безпідставно. Місцевий суд повинен був, в першу чергу, врахувати, що злочин вчинений ОСОБА_7 , згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів і становить підвищену суспільну небезпеку, оскільки вчинений із застосуванням ножа. Вказує, що судом не мотивовано, чому наведені дані про особу ОСОБА_7 пом`якшують його покарання. Неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність у формі безпідставного застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання ОСОБА_7 сприяло призначенню необґрунтовано м`якого покарання останньому. Стверджує, що таке рішення не можна вважати справедливим. Судом у повній мірі не враховано обставини злочину, кількість нанесених ударів, обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, а також те, що ОСОБА_7 вчинив злочин із застосуванням ножа, що свідчить про підвищену небезпеку скоєного. Ті обставини, які пом`якшують покарання та дійсно підтверджується матеріалами справи не дають підстав, виходячи з тяжкості злочину, фактичних обставин справи, ступеня суспільної небезпеки, заподіяння шкоди здоров`ю потерпілого, для застосування ст. 69 КК України.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 умисно заподіяв своєму батькові - потерпілому ОСОБА_9 тяжкі тілесні ушкодження.

Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин.

10 травня 2016 року приблизно о 19:20 год. обвинувачений, перебуваючи за місцем проживання свого батька - потерпілого ОСОБА_9 , що в АДРЕСА_1 , умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, будучи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, тримаючи в руках кухонного ножа, наніс ним не менше чотирьох ударів потерпілому, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани передньої черевної стінки з проникненням в черевну порожнину, що супроводжувалось кровотечею в цю порожнину, повним пересіченням прямого м`язу живота, частковим розсіченням нижньої третини правого сечоводу, різаної рани задньої поверхні грудної клітки, поперекової ділянки справа, 1-го пальця правої китиці. Колото-різана рана передньої черевної стінки з проникненням в черевну порожнину, що супроводжувалось кровотечею в цю порожнину, повним пересіченням прямого м`язу живота, частковим розсіченням нижньої третини правого сечоводу відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент їх спричинення.

Потерпілий ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився, про час та місце апеляційного розгляду був повідомлений належним чином, заяв про розгляд кримінального провадження за його участю та про відкладення розгляду до суду апеляційної інстанції не надходило, під час його повідомлення телефонограмою про час та місце розгляду справи вказав, що не бажає брати участь у судовому засіданні.

Тому, оскільки згідно ч. 4 ст. 405 КПК України, це не перешкоджає проведенню розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає за можливе розглянути вказане кримінальне провадження за його відсутності.

Обвинувачений ОСОБА_7 подав до суду заяву, в якій просить розглядати кримінальне провадження без участі захисника, бажає здійснювати свій захист самостійно.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути кримінальне провадження у відсутності захисника за наявності такої заяви, крім того, виходячи з приписів ст. 52 КПК України, у вказаному кримінальному провадженні участь захисника не є обов`язковою.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор підтримав доводи апеляційної скарги, з мотивів, викладених у ній, просить її задовольнити;

- обвинувачений ОСОБА_7 заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вважає її безпідставною та необґрунтованою. Повністю визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за вказаних у вироку обставин.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково, з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції згідно вимог ст. 404 КПК України переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розгляд кримінального провадження проводився в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, відповідно фактичні обставини скоєного ОСОБА_7 , доведеність його вини та кваліфікація дій за статтею КК України, за яким він визнаний винуватим, у поданій апеляційній скарзі не оспорюється і апеляційним судом не перевіряється.

Прокурор висловив свою незгоду щодо призначеного обвинуваченому покарання.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції цих вимог в частині призначення обвинуваченому покарання не дотримався.

Так, як вбачається зі змісту вироку, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд вважає, що згідно зі ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є його щире каяття, активне сприяння розкриттю даного злочину, а також позиція потерпілого, який просить не позбавляти обвинуваченого волі, а дати йому можливість заробляти собі на проживання.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, вказаною в ст. 67 КК України, зазначив вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Тому, суд прийшов до висновку, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності (а.п. 39), позитивно характеризується за місцем проживання (а.п. 43), обвинуваченому слід призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 1 ст. 121 КК України, тобто застосувати ч. 1 ст. 69 КК України, та призначив покарання один рік позбавлення волі.

Між тим, з вказаним рішенням суду першої інстанції, колегія суддів погодитись в повній мірі не може.

Так, ст. 65 КК України передбачає, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті ( частини статті ), що передбачає відповідальність за вчинений злочин, але із врахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу. Судам належить обговорювати питання про призначення менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, які щиро покаялися у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частині статті Особливої частини цього Кодексу. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в загальній частині цього Кодексу.

Крім того, згідно з приписами п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи винуватою зазначаються мотиви призначення покарання.

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта та вважає, що суд першої інстанції при обрані обвинуваченому ОСОБА_7 виду та міри покарання не в повній мірі врахував ступінь тяжкості скоєного ним злочину, особу винного, і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Суд першої інстанції обґрунтовано застосував положення ст. 69 КК України про можливість призначення покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією статті за скоєний ним злочин, але призначив покарання, яке за своїм розміром є явно несправедливим через м`якість.

Колегія суддів вважає, що призначаючи основне покарання обвинуваченому ОСОБА_7 в розмірі один рік позбавлення волі, тобто в розмірі найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в загальній частині цього Кодексу, судом першої інстанції не було належним чином враховано:

спосіб нанесення ударів та знаряддя злочину - нанесення не менше чотирьох ударів ножем;

характер та локалізацію тілесних ушкоджень тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани передньої черевної стінки з проникненням в черевну порожнину, що супроводжувалось кровотечею в цю порожнину, повним пересіченням прямого м`язу живота, частковим розсіченням нижньої третини правого сечоводу, різаної рани задньої поверхні грудної клітки, поперекової ділянки справа, 1-го пальця правої китиці;

їх тяжкість - ОСОБА_7 заподіяв потерпілому ОСОБА_9 тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння;

зміст та спрямованість умислу винного, а саме, що ОСОБА_7 умисно заподіяв тяжкі тілесні ушкодження.

Суд першої інстанції не звернув увагу на те, що правопорушення вчинене ОСОБА_7 відноситься до категорії тяжкого злочину, відповідно до ст. 12 КК України, проти життя та здоров`я особи. В той же час, у відповідності до ст. 3 Конституції України «Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю».

Як підтверджує текст вироку і обставини злочину, його вчинено в стані алкогольного сп`яніння, що, як правильно зазначив суд першої інстанції, відповідно до ст. 67 КК України, є обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому.

Проте, визнавши вказану обставину такою, що обтяжує покарання, суд у той же час призначив покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 1 ст. 121 КК України, в розмірі найнижчої межі, встановленої для позбавлення волі в загальній частині цього Кодексу, що суперечить зазначеній позиції суду.

Так, колегія суддів вважає неприпустимим з урахуванням наведених обставин, а саме у разі вчинення тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи та при наявності такої обтяжуючої обставини як - вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 1 ст. 121 КК України, що визначає відповідальність за вчинення скоєного кримінального правопорушення, в розмірі найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання як позбавлення волі в загальній частині цього Кодексу, тобто у виді одного року позбавлення волі.

Тому, на думку колегії суддів, суд першої інстанції призначив покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, яке не буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, та, яке відповідно, є явно несправедливим.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України необхідність застосування більш суворого покарання є однією із підстав для скасування судом апеляційної інстанції вироку суду першої інстанції та ухвалення свого вироку.

За таких обставин, вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання ОСОБА_7 підлягає скасуванню з постановленням нового вироку.

Під час апеляційного розгляду досліджено матеріали кримінального провадження, які характеризують обвинуваченого ОСОБА_7 :

копію заяви про видачу паспорта ОСОБА_7 (а.п. 37);

довідку про судимість ОСОБА_7 , згідно якої останній раніше не судимий (а.п. 39);

повідомлення Коломийської ЦРЛ від 12 травня 2016 року (а.п. 40) про те, що ОСОБА_7 на обліку в психіатричному кабінеті Коломийської ЦРЛ не перебуває;

довідку № 595 Наркологічного кабінету Коломийської райполіклініки, видану 12 травня 2016 року (а.п. 41) про те, що ОСОБА_7 на диспансерному обліку в наркологічному кабінеті не перебуває;

довідку № 442 від 12 травня 2016 року, видану виконкомом Корницької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області (а.п. 42) про те, що ОСОБА_7 проживає в АДРЕСА_1 , без реєстрації, депутатом сільської ради не являється;

характеристику, видану 12 травня 2016 року Корницькою сільською радою (а.п. 43) про те, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в м. Коломия, проживає в АДРЕСА_1 , без реєстрації, не одружений, на даний час не працює. Участі в громадському житті села не приймає. До кримінальної відповідальності не притягався;

довідку № 116 про стан сп`яніння (а.п. 38), згідно якої 10 травня 2016 року о 21 год. 35 хв. було проведено освідчення на стан сп`яніння ОСОБА_7 в Коломийській ЦРЛ з висновком 1,78 % алкоголю.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, колегія судів враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, що відноситься відповідно до ст. 12 КК України до тяжкого злочину, індивідуальний ступінь кримінального правопорушення, спосіб посягання, форму та ступінь вини обвинуваченого, особу винного, що не працює, неодружений, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується по місцю проживання, вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Обставинами, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 , колегія суддів визнає його щире каяття та повне визнання вини у вчиненні кримінального правопорушення, активне сприяння розкриттю даного злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_7 , колегія суддів визнає вчинення ним кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, колегія суддів враховує думку потерпілого, який претензій до обвинуваченого не має та просить не позбавляти обвинуваченого волі.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції та бере до уваги, що ті обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме його щире каяття, активне сприяння розкриттю даного злочину та також позиція потерпілого, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, та з урахуванням особи винного, приходить до висновку про можливість призначення основного покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 1 ст. 121 КК України.

Колегія суддів враховує те, що мати обвинуваченого померла, а сестра відбуває покарання у виді позбавлення волі, що обвинувачений має намір допомагати батьку по господарству, однак такі обставини не можуть самі по собі бути підставою для призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 1 ст. 121 КК України, в розмірі найнижчої межі, встановленої для позбавлення волі в загальній частині цього Кодексу, а саме одного року.

З урахуванням викладених обставин та сукупності даних про обвинуваченого, колегія суддів вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 121 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 1 ст. 121 КК України, у виді 4 років позбавлення волі.

Колегія суддів вважає, що саме таке покарання, відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним, справедливим, та достатнім, і сприятиме виправленню обвинуваченого ОСОБА_7 та попередженню вчинення кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного та керуючись 374, 405, 407, 409, 414, 420 КПК України, колегія суддів,

засудила :
Апеляційну скаргу заступника прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 вересня 2016 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, скасувати в частині призначеного покарання.

Постановити відносно ОСОБА_7 в цій частині новий вирок.

Визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити покарання, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, у виді 4 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з часу його затримання в порядку виконання вироку.

На підставі ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 10 травня 2016 року по 06 липня 2016 року у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Цей вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

Вирок може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію вироку, не пізніше наступного дня після його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4