Провадження № 1-кп/537/127/2017
Справа № 537/1306/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.07.2017 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кременчука кримінальне провадження № 0000152 за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Губкінського, Пуровського району, Тюменської області, Російської Федерації, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15.09.2014 року за ч. 1 ст. 125 КК України до 60 годин громадських робіт;

-вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19.10.2015 року за ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70, ст. 71, ст. 72 КК України до остаточного покарання 2 роки 7 днів позбавлення волі. Звільнений 15.09.2016 року ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 07.09.2016 року на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на не відбутий строк 10 місяців 29 днів,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_8 вчинив повторно, відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та повторно, заволодів чужим майном шляхом зловживання довіри (шахрайство) за наступних обставин.

21.01.2017 року у вечірній час доби поблизу будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_8 , завдав одного удару рукою зібраною в кулак по обличчю ОСОБА_4 , від якого останній впав. В результаті нанесення ОСОБА_8 удару у ОСОБА_4 утворилися тілесні ушкодження у вигляді синців на обличчі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Подавивши опір потерпілого, шляхом застосування до нього насильства, яке не є небезпечним для його життя та здоров`я, ОСОБА_8 відкрито, повторно викрав сумку з мобільним телефоном марки «НОМТОМ» модель НТ3 ІМЕІ: НОМЕР_1 , вартістю 1453 грн., тубусом з окулярами вартістю 350 грн., ключами від квартири, гаманцем та пропуском, які матеріальної цінності для ОСОБА_4 не представляють. З місяця вчинення злочину ОСОБА_8 зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

23.01.2017 року у вечірній час доби на зупинці громадського транспорту, що розташована поблизу будинку 2б на проспекті Свободи у місті Кременчуці ОСОБА_8 повторно, шляхом зловживання довірою, під приводом тимчасового використання, заволодів мобільним телефоном марки «Xiaomi Redmi 3s 2/16 Silver 4828» ІМЕІ: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , який знаходився у неповнолітнього ОСОБА_9 , вартістю 2874 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріального збитку на вказану суму. ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, майном розпорядився на власний розсуд.

Крім того, 03.03.2017 року близько 15:00 год. ОСОБА_8 , перебуваючи у залі очікування залізничного вокзалу міста Кременчука, за адресою: Полтавська область місто Кременчук вулиця Першотравнева, 52, повторно, шляхом обману, під приводом зателефонувати, заволодів мобільним телефоном марки «Lenovo А1000», чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , який знаходився у неповнолітнього ОСОБА_10 , вартістю 1633 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріального збитку на вказану суму. ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, майном розпорядився на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень не визнав та пояснив, що кримінальне правопорушення відносно ОСОБА_4 він не вчиняв, оскільки перебував за межами міста, а саме на дачі в с. Васьківка. На дачу він приїхав разом з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 20 чи 21 числа, точної дати не пам`ятає, ввечері після 18:00 год., там вони перебували близько двох діб. На дачу вони їхали попутним автомобілем, якої марки не пам`ятає, зупинили його в районі автопарку та доїхали до с. Кагамлик, потім перейшли поле. Їхали попутнім транспортом, оскільки не дочекалися автобуса на автовокзалі. Точної адреси дачі не знає, дача належить його колишній дружині. До того, як він поїхав на дачу гуляв з хлопцями по місту, ОСОБА_4 не бачив та раніше його не знав. Щодо подій, які відбувалися 23.01.2017 року пояснив, що він з ОСОБА_11 та ОСОБА_13 біля ТЦ «Галактика» зустрів ОСОБА_9 , який був з ОСОБА_14 , це було ввечері десь після 20:00 год. Потім вони пішли проводити ОСОБА_9 на зупинку громадського транспорту, яка знаходиться навпроти колишнього лінійного відділу поліції. Стояли чекали маршрутку, він попросив у ОСОБА_9 мобільний телефон, щоб зателефонувати колишній дружині та дівчині, після того, як подзвонив віддав телефон назад ОСОБА_9 . Коли брав телефон біля нього стояв ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , після того, як віддав телефон пішов з ОСОБА_11 в бік фабрики «Рошен», ОСОБА_9 залишився на зупинці, більше він в цей день його не бачив. Щодо подій, які відбулися 03.03.2017 року пояснив, що ОСОБА_10 він знав, познайомився з ним біля ПТУ № 6. Де був 03.03.2017 року точно не пам`ятає, мабуть гуляв по місту з хлопцем на ім`я ОСОБА_15 , прізвища не пам`ятає, начебто йшли до товариша ОСОБА_16 , ОСОБА_10 в той день він не бачив. Останній раз він бачив ОСОБА_10 біля ПТУ №6. Телефон в кіоск не здавав, не мав навіть на той час паспорту, при цьому вказав, що підпис в журналі про прийом телефону ніби його. Знайомства з свідком ОСОБА_17 , якому було здано телефон не заперечує, знає його ще з 2015 року. Вказав що ОСОБА_18 є його братом, він йому неодноразово продавав мобільні телефони, які саме не пам`ятає. Стверджує, що на нього та свідків під час досудового розслідування працівниками поліції здійснювався тиск.

Незважаючи на те, що обвинувачений свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень не визнав, його вина повністю доводиться належними та допустимими доказами, що безпосередньо досліджені судом в судовому засіданні, перевірені та співставлені судом, а саме:

-показаннями допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_4 , який пояснив, що він 21.01.2017 року близько 18:00 год. йшов додому по вулиці Велика набережна у м. Кременчуці в районі будинку АДРЕСА_2 з дня народження, в той день вживав алкогольні напої, близько 200 гр., по дорозі заходив до магазину «Маркетопт», де придбав продукти харчування. Коли він йшов по вулиці Велика набережна з лівого боку раптово отримав удар в обличчя рукою, від удару впав на землю. Даний удар наніс йому ОСОБА_8 , який потім зірвав у нього сумку з плеча та забрав її, також забрав пакет з продуктами, свідомість потерпілий не втрачав. В сумці були карточки, ключі від квартири, гаманець з грошима, окуляри в футлярі, мобільний телефон марки «НОМТОМ». Потім він пішов в опорний пункт, який розташований на вулиці Кучми попрохав допомоги, приїхала поліція. Побої зафіксувала швидка допомога, оскільки була субота. В понеділок поїхав на молодіжний, де зняли побої, від удару в обличчя були гематоми. Через три тижні слідчий повідомив йому, що телефон знайшли, його було здано до кіоску;

-показаннями допитаної в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_5 , яка пояснила, що 09.01.2017 року вона купила мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 3s» своєму сину ОСОБА_9 на його день народження. 23.01.2017 року син пішов гуляти близько 21:00 год. до нього підійшов ОСОБА_8 та попрохав телефон, щоб подзвонити своїй дівчині. Таким чином ОСОБА_8 взяв телефон у ОСОБА_9 та пішов, не повертаючи його. Вона дзвонила сину три рази, але ніхто не відповідав. О 22:38 год. син зателефонував їй від бабусі та повідомив, що у нього телефон вкрав ОСОБА_8 , якого він до цього бачив два чи три рази. Потім слідчий повідомив, що телефон здали в кіоск разом ще з одним. ОСОБА_8 при слідчому говорив їй, що поверне телефон протягом тижня, але не повернув. Даним злочином їй нанесено матеріального збитку на суму 2874,00 грн.;

-показаннями допитаної в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_6 , яка пояснила, що 04.02.2017 року вона купила своєму сину ОСОБА_10 мобільний телефон марки «Lenovo А1000» на день народження. Ії син ОСОБА_10 є інвалідом з дитинства з вадами мови, навчається в ПТУ № 6 та кожну п`ятницю їздить додому поїздом з залізничного вокзалу. 03.03.2017 року о 15:00 год. до її сина на залізничному вокзалі підійшов невідомий чоловік, який згодом виявився ОСОБА_8 та попрохав мобільний телефон, щоб подзвонити, отриманий телефон не повернув. О 17:00 год. вона зателефонувала синові, телефон був вимкнений, зв`язавшись з чоловіком вона спитала його чи бачив він сина. Пізніше чоловік передзвонив їй і сказав, що телефон сина вкрали. Завданий їй матеріальний збиток становить 1895,00 грн.;

-показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_10 , який пояснив, що 03.03.2017 року на залізничному вокзалі о 15:00 год. він віддав мобільний телефон марки «Lenovo А1000» молодому хлопцю, на його прохання з метою подзвонити. Молодий хлопець, який взяв мобільний телефон був одягнений в спортивний одяг та за рисами обличчя схожий на ОСОБА_8 , якого він впізнав по фото;

-показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_9 , який суду пояснив, що він 23.01.2017 року ввечері йшов з другом ОСОБА_14 на зупинку громадського транспорту, яка знаходиться навпроти колишнього лінійного відділу поліції, щоб їхати додому. По дорозі вони зустріли ОСОБА_8 , який був з хлопцем високого зросту, з яким він не знайомий, ім`я його не знає, можливо його звати ОСОБА_19 . Хлопець попрохав у нього мобільний телефон, щоб зателефонувати дівчині. Він йому повідомив про те, що зателефонувати не вдасться, оскільки на рахунку відсутні кошти. На що ОСОБА_8 сказав, що зателефонує через сервіс «130». Потім ОСОБА_8 взяв у нього телефон і почав натискати на дисплей, після чого він з незнайомим хлопцем пішли, телефон не віддали. Коли ОСОБА_8 з хлопцем почали переходити дорогу він їм говорив, щоб вони віддали йому телефон, але вони не реагували та пішли в бік фабрики «Рошен». Даний телефон марки «Xiaomi Redmi 3s» йому подарували батьки на день народження. В поліції ОСОБА_8 говорив йому, що якщо вони заберуть заяву він віддасть гроші за телефон;

-показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_18 , який пояснив, що він є рідним братом по матері ОСОБА_8 . Він купував у ОСОБА_8 мобільні телефони близько двох разів. Мобільний телефон «НОМТОМ» здавав до кіоску він, де його купував не пам`ятає. Зазначив, що про існування дачі у ОСОБА_8 нічого не знає;

-показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_20 , який суду пояснив, що він працює в кіоску на ринку, займається продажем та ремонтом мобільних телефонів. 25.01.2017 року за паспортом на прізвище ОСОБА_18 йому було здано два мобільні телефони марки «Xiaomi Redmi 3s» та «НОМТОМ». Потім дані мобільні телефони було реалізовано, «Xiaomi Redmi 3s» за 2200,00 грн., а «НОМТОМ» десь за 1400-1500 грн. Через деякий час прийшла поліція і повідомила, що дані телефони крадені;

-показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_21 , який пояснив, що він працює в кіоску на ринку, реалізовує мобільні телефони. З ОСОБА_8 він знайомий, оскільки останній неодноразово (раз в місяць, раз на два тижні) здавав йому на реалізацію мобільні телефони. Мобільний телефон марки «Lenovo А1000» чорного кольору до кіоску приносив саме ОСОБА_8 , прохав не продавати його деякий час, згодом через декілька днів сказав, що забирати телефон не буде. Точної дати коли ОСОБА_8 приніс мобільний телефон не пам`ятає, вказав, що в журналі записів є дата. Чи був тоді у ОСОБА_8 паспорт не пам`ятає, оскільки у нього вже були його паспортні дані і він знав, що це за хлопець, переписав дані з іншого запису. На даний телефон документів не було, ОСОБА_8 розписався в журналі і написав, що телефон «не ворован»;

-показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_22 , який пояснив, що з ОСОБА_8 він знайомий близько півтора року, вони гуляли разом в одній компанії. Точної дати не пам`ятає, десь 21.01.2017 року він зустрівся з ОСОБА_12 в районі центрального ринку десь о 15:00 год. Потім вони зустріли ОСОБА_11 , потім ОСОБА_8 , біля магазину «Маркетопт» та вирішили випити пива. Вони всі разом пішли в район першого занасипу, попереду них йшов чоловік, який був напівпитку (похитувався), він ніс пакет в руках. Коли вони пройшли хлібозавод, в районі багатоповерхівок ОСОБА_8 раптово прискорився та догнавши чоловіка, що йшов попереду штовхнув його долонею, від даного поштовху чоловік впав на землю, поштовх ОСОБА_8 здійснив в район голови чоловіка. Свідок відійшов в бік та не бачив чи ОСОБА_8 підходив до чоловіка. ОСОБА_8 підібрав пакет, який ніс чоловік, що в пакеті свідок не бачив. Потім вони почали тікати, добігши до центру міста (школа № 11) він пішов. На дачу до ОСОБА_8 він ніколи не їздив, чи є дача у ОСОБА_8 не знає. Де дівся мобільний телефон чоловіка, якого вдарив ОСОБА_8 , він точно не знає, чув, що брат останнього ОСОБА_18 здав його в ломбард, як телефон потрапив до брата ОСОБА_8 не знає. В поліцію його визивали два рази, там він давав письмові пояснення та пояснення на відеокамеру, говорив лише правду, разом з ним давав пояснення ОСОБА_11 , які були ідентичні з його поясненнями. Вказав, що брат ОСОБА_8 , а саме ОСОБА_18 погрожував йому, за те, що він дав свідчення, говорив йому, щоб він змінив покази;

-протоколом огляду місця події від 21.01.2017 року з фотознімками, а саме відкритої земельної ділянки, що розташована близько 15 метрів від будинку АДРЕСА_2 , яким описано місцевість;

-висновком експерта Кременчуцького міжрайонного відділення Обласного бюро СМЕ ДОЗ Полтавської облдержадміністрації №64 від 23.01.2017 року, встановлено, що на момент судово-медичної експертизи у гр. ОСОБА_4 , виявлені тілесні ушкодження у вигляді: синців на обличчі, які утворилися від ударної дії тупих твердих предметів, можливо в указаний термін і при вказаних обставинах у постанові, і за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень;

-постановою про визнання і приєднання до кримінального провадження речових доказів від 08.02.2017 року, якою визнано речовим доказом копію договору купівлі-продажу, в якому зазначено, що гр. ОСОБА_18 , продав до кіоску фізичної особи підприємця ОСОБА_23 , АДРЕСА_3 , мобільний телефон марки «НОМТОМ» с/н: НОМЕР_1 та мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 3s, с/н: НОМЕР_6 ;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.02.2017 року та довідкою до нього, згідно якого потерпілий ОСОБА_4 за загальними рисами обличчя, формою голови, густими бровами, закоченими до гори очима на фотознімку № 4, що розміщений з ліва на право впізнав ОСОБА_8 , який 21.01.2017 року поблизу будинку № 1 А по вулиці Велика Набережна в м. Кременчуці наніс йому один удар в обличчя та заволодів його сумкою, в якій перебував мобільний телефон марки «НОМТОМ», футляр з окулярами, ключі, пропуск, гаманець;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 15.02.2017 року та довідкою до нього, згідно якого свідок ОСОБА_13 за загальними рисами обличчя, за формою обличчя на фото за № 4 впізнав знайомого на ім`я ОСОБА_24 , який 21.01.2017 року у вечірній час доби перебуваючи в районі першого занасипу у м. Кременчуці, завдав удару кулаком в обличчя незнайомому чоловіку, після чого забрав у нього його речі. Судом встановлено, що в ході розгляду справи даний свідок своїх показів не змінював та дав однакові покази, як на стадії досудового слідства, так і в суді;

-копією рецепту на окуляри від 14.09.2016 року, з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_4 придбав окуляри вартістю 500,00 грн.;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.02.2017 року та довідкою до нього, згідно якого свідок ОСОБА_9 за загальними рисами обличчя та формою голови на фото за №3, що розташоване з ліва на право впізнав особу чоловічої статті на ім`я ОСОБА_24 , який 23.01.2017 року, перебуваючи на зупинці навпроти колишнього лінійного відділу поліції, шахрайським шляхом заволодів його мобільним телефоном марки «Xiaomi Redmi 3s, с/н: НОМЕР_6 ;

-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.03.2017 року, згідно якого свідок ОСОБА_10 за сукупністю ознак зовнішності, а саме: формою голови, зачіскою, формою, положенням очей, формою носу, губ впізнав на фотознімку за № 2 раніше не відомого йому хлопця, який 03.03.2017 року близько 15:00 год. у приміщенні залу очікування залізничного вокзалу шахрайським шляхом заволодів мобільним телефоном марки «Lenovo А1000»;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.03.2017 року, згідно якого свідок ОСОБА_21 за сукупністю ознак зовнішності, а саме: формою голови, формою носа, губ та формою положення очей на фотознімку за № 2 впізнав ОСОБА_8 , який продав йому мобільний телефон марки «Lenovo А1000», чорного кольору 03.03.2017 року в другій половині дня, в кіоск на ринку «Плеяда», розташованому на вулиці Шевченка в м. Кременчуці, на документи ОСОБА_8 ;

-копією товарного чеку від 09.01.2017 року на мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 3s 2/16 Silver 4828» вартістю 3 377,00 грн.;

-копією з журналу, яким фіксується купівля мобільних телефонів в кіоску, з якого вбачається, що 03 березня ОСОБА_8 продав мобільний телефон марки «Lenovo А1000», де міститься підпис останнього (в судовому засіданні обвинувачений вказав що підпис схожий на його);

-копією товарного чеку № 2 від 24.02.2017 року на мобільний телефон марки «Lenovo А1000», вартістю 1895,00 грн.;

-висновком експерта з оцінки майна від 16.02.2017 року, яким встановлено, що середня ринкова вартість мобільного телефону марки «НОМТОМ НТ3», ІМЕІ: НОМЕР_1 станом на 21.01.2017 року становить 1453,00 грн.; мобільного телефону марки «Xiaomi Redmi 3s Silver 4828 16 Gb» станом на 23.01.2017 рік становить 2 874,00 грн.;

-висновком експерта оцінки майна від 24.03.2017 року, яким встановлено, що середня ринкова вартість майна окулярів для зору станом на 21.01.2017 року становить 350,00 грн.; мобільного телефону марки «Lenovo А1000» станом на 03.03.2017 рік становить 1633,00 грн.

При цьому при ухвалені вироку суд відноситься критично до наданих стороною обвинувачення наступних доказів: протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.02.2017 року, проведеного за участю свідка ОСОБА_12 ; протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.02.2017 року, проведеного за участю свідка ОСОБА_11 , оскільки свідки, які здійснювали впізнання були допитані безпосередньо в судовому засіданні та не підтвердили, що впізнаний ними ОСОБА_8 є особою, яка вчинила злочини.

Також, при ухвалені вироку суд критично ставиться до пояснень свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_11 наданих в суді, які стверджували, що вони перебували на дачі разом з ОСОБА_13 та ОСОБА_8 , оскільки у суду виникають обґрунтовані сумніви в об`єктивності і правдивості пояснень цих свідків так, як вони спростовуються дослідженим в суді доказами в їх сукупності та наданими в судовому засіданні поясненнями свідка ОСОБА_18 , який нічого про існування дачі не знає, свідка ОСОБА_13 , який стверджує, що на дачі він ніколи не був та про її існування не знає. Посилання свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_11 на тиск з боку працівників поліції в судовому засіданні свого підтвердження не знайшли.
Окрім того суд вважає доводи захисника обвинуваченого щодо не допустимості, як доказу протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.03.2017 року, за участю свідка ОСОБА_10 , безпідставними, оскільки в суді свідок ОСОБА_10 , який є інвалідом з вадами мови, фактично надав ідентичні пояснення, що були викладені в протоколі пред`явлення особи для впізнання.

Відповідно до ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Під час безпосереднього дослідження у судовому засіданні доказів, суд оцінював кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності. Перевірив порядок отримання кожного доказу на відповідність вимогам КПК України.

Сукупність безпосередньо досліджених у судовому засіданні доказів, які суд визнав належними, допустимими та достовірними, що є взаємопов`язаними між собою є достатньою для постановлення вироку.

Взявши до уваги показання свідків, потерпілих, обвинуваченого, дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вказані вище докази узгоджуються між собою і вказують на те, що саме обвинувачений ОСОБА_8 вчинив кримінальні правопорушення, отже суд вважає винуватість обвинуваченого доведеною в повному обсязі пред`явленого обвинувачення і кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж) поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого вчинене повторно та за ч. 2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довіри (шахрайство) вчинене повторно.

Не визнання ОСОБА_8 вини та його твердження про застосування до нього недозволених методів ведення досудового розслідування в частині застосування насильства з боку поліції суд розцінює як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення з метою уникнення покарання, оскільки ці доводи спростовуються сукупністю зазначених доказів.

Вирішуючи питання, пов`язане з призначенням виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки скоєних кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжкого та середньої тяжкості злочинів, а також особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який раніше судимий за злочини проти власності, звільнений з місць позбавлення волі умовно-достроково, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку в Кременчуцькому обласному наркологічному диспансері не перебуває, знаходиться під наглядом в Кременчуцькому обласному психоневрологічному диспансері з травня 2013 року з приводу органічних, включаючи симптоматичні, психічні розлади, знаходиться в консультативній групі обліку, неодружений, не працює. Згідно акту судово-психіатрічного експерта Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні імені О.Ф.Мальцева №136 від 24.03.2017 року ОСОБА_8 на даний час будь-яким хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим розладом психічної діяльності не страждає, а виявляє ознаки розладу особистості і поведінки органічного походження; в період часу, до якого відносяться інкриміновані йому протиправні діяння, ОСОБА_8 будь-яким хронічним психічним захворюванням, недоумством не страждав, як і не перебував в стані тимчасового розладу психічної діяльності, а виявляв ознаки розладу особистості і поведінки органічного походження; ступінь змін особистості у ОСОБА_8 внаслідок наявного у нього психічного розладу є таким, що не позбавляв його здатності повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними в період часу, що відноситься до інкримінованих йому протиправних діянь і не позбавляє здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними в даний час; ОСОБА_8 під дію ч.2, ч. 3 ст.19 та ст. 20 КК України не підпадає, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 просив суд врахувати те, що він є інвалідом ІІІ групи та має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак будь-яких доказів в підтвердження даних фактів суду не надав.

Обставин, які в силу ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_8 судом не встановлено.

Обставиною, яка в силу ст. 67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_8 є рецидив злочинів.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що обвинуваченому потрібно призначити покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів у межах санкції статей, що передбачають відповідальність за вчинені злочини у виді позбавлення волі, з застосуванням ст.ст. 70, 71 КК України за сукупністю злочинів та вироків. Враховуючи, що встановлені судом злочини обвинувачений вчинив через нетривалий час після умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за вчинення попередніх злочинів, за ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 07.09.2016 року, до нього раніше вже було застосовано кримінальне покарання, що повинно було стимулювати його від подальшої злочинної поведінки, проте він знехтував винесеним вироком, не зробив належних висновків і вчинив нові злочини, суд вважає, що його виправлення та перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства, і вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі. Підстав для застосування, при призначенні покарання, положень ст.ст. 69, 75 КК України суд не вбачає.

Суд вважає за необхідне для забезпечення виконання вироку продовжити ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Крім наведеного, суд вважає, що відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_8 зарахувати строк його попереднього ув`язнення, із розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі починаючи з 14.03.2017 року по 20.06.2017 року (день внесення змін до ч. 5 ст. 72 КК України на підставі Закону України № 2046-VІІІ опублікованого 20.06.2017 року і такого, що набрав чинності з 21.06. 2017 року).

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Потерпілою ОСОБА_5 до обвинуваченого по справі ОСОБА_8 пред`явлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 2 874,00 грн.

Також потерпілою ОСОБА_6 до обвинуваченого по справі ОСОБА_8 пред`явлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 1 895,00 грн. та моральної шкоди в сумі 2 000, 00 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 дані цивільні позови не визнав, оскільки інкриміновані йому кримінальні правопорушення він не вчиняв.

Згідно ч. 1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Враховуючи те, що як встановлено судом, неправомірними діями обвинуваченого ОСОБА_8 завдано матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_5 , вказана шкода не відшкодована, майно не повернуто, суд приходить до висновку, що вказані позовні вимоги потерпілої в частині відшкодування матеріальної шкоди в сумі 2 874,00 грн. є законними і обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Що стосуються позовних вимог потерпілої ОСОБА_6 в частині відшкодування матеріальної шкоди суд приходить до висновку, що позов в цій частині підлягає частковому задоволенню, оскільки, як встановлено судом, вимоги потерпілої в цій частині є обґрунтованими частково. Так, враховуючи встановлену судом вартість майна потерпілої, а саме мобільного телефону марки «Lenovo А1000» позов ОСОБА_6 підлягає задоволенню в розмірі 1 633,00 грн., враховуючи висновок експерта з оцінки майна від 24.03.2017 року.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як встановлено судом, в результаті дій обвинуваченого, що виразились у заволодінні майном потерпілої ОСОБА_6 , остання зазнала втрат немайнового характеру внаслідок моральних страждань від втрати належного їй майна та душевних страждань, оскільки вона на деякий час втратила телефонний зв`язок з сином, який є інвалідом з дитинства, тобто останній безумовно завдано моральну шкоду.

Враховуючи характер та обсяг душевних і психічних страждань, яких зазнала ОСОБА_6 , характер немайнових втрат, та зважаючи на положення Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди, з урахуванням встановлених судом обставин справи, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості також підлягають задоволенню в заявленому розмірі, а саме в сумі 2 000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 368, 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Визнати винуватим ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання

за ч. 2 ст.186 КК України у виді 5 років позбавлення волі;

за ч. 2 ст.190 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного ОСОБА_8 за вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19.10.2015 року та призначити остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 5 (років) років 6 (шість) місяців позбавлення волі з відбуванням покарання в установі виконання покарань.

Продовжити ОСОБА_8 запобіжний захід тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з 14.03.2017 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_8 зарахувати строк його попереднього ув`язнення, із розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі починаючи з 14.03.2017 року по 20.06.2017 року, а саме по день внесення змін до ч. 5 ст. 72 КК України на підставі Закону України № 2046-VІІІ опублікованого 20.06.2017 року і такого, що набрав чинності з 21.06.2017 року.

Речові докази: договір купівлі-продажу від 25.01.2017 року та лазерний диск ANV 16 X DVD-R 4,7 GB з файлами: «М2U00932» об`ємом 989 272 555 байт, «20170215_131410» об`ємом 247 563 500 байт, «1301» об`ємом 247 108 863 байт залишити в матеріалах справи.

Цивільний позов ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_5 2 874 грн. 00 коп. (дві тисячі вісімсот сімдесят чотири грн. 00 коп.) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Цивільний позов ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_6 1 633 грн. 00 коп. (одна тисяча шістсот тридцять три грн. 00 коп.) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_6 2 000 грн. 00 коп. (дві тисячі грн. 00 коп.) в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні позовних вимог потерпілої ОСОБА_6 в іншій частині відмовити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги, яка подається через Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Обвинуваченому, його захиснику, потерпілим роз`яснити право подати клопотання про помилування, право ознайомитися з журналом та технічним записом судового засідання і подати на них письмові зауваження в строк, передбачений для апеляційного оскарження судового рішення.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити потерпілим, які не були присутні в судовому засіданні.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1