Справа № 206/404/17
Провадження № 1-кп/206/112/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"09" лютого 2017 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро кримінальне провадження № 0001417 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, з загальною середньою освітою, не одруженого, громадянина України, раніше судимого:
- 27.03.2009 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років обмеження волі, на ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання на строк 1 рік 6 місяців;
- 25.09.2012 року Самарським районним судом м.Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України; ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 06.06.2013 року ст. 75 КК Україна скасована, направлений для відбування покарання строком на 4 роки; постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15.10.2014 року невідбутий строк позбавлення волі замінено на обмеження волі, на підставі ст.82 КК України; звільнений умовно-достроково 27.03.2015 року з Ігренського виправного центру № 133 за ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19.03.2015 року, невідбутий строк 7 місяців 29 днів;
- 29.01.2016 року Самарським районним судом

м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309, ст. 71 КК України до 1 року 4 місяців обмеження волі;

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 390, ч. 2 ст. 309 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , будучи засудженим вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 26.01.2016 року за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року 3 місяців обмеження волі, на підставі ст. 71 КК України остаточно до 1 року 4 місяців обмеження волі, 13 квітня 2016 року прибув для відбування призначеного йому покарання до державної установи «Ігренський виправний центр (№ 133)», розташованої за адресою: м. Дніпро, вул. Бєхтєрєва, 5, яка відповідно до положень ст.ст. 16, 56 Кримінально-виконавчого кодексу України та п.2.1 Положення про державну установу «Ігренський виправний центр (№133)», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №3679/143/5 від 15.12.2016 року, є місцем відбування покарання у виді обмеження волі стосовно осіб, засуджених за злочини невеликої та середньої тяжкості.

Після прибуття до державної установи «Ігренський виправний центр (№133)», у відповідності з вимогами статті 59 Кримінально-виконавчого кодексу України, п. 29 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених Наказом Міністерства юстиції України № 2186/5 від 29.12.2014 року, ОСОБА_3 особисто під розписку був ознайомлений з Порядком і умовами відбування покарання у виді обмеження волі, а саме йому було роз`яснено права засуджених до обмеження волі, зокрема, що їм може бути дозволено короткочасні виїзди за межі виправного центру за обставин, передбачених законом для осіб, засуджених до позбавлення волі, а також з інших поважних причин, у тому числі у випадках необхідності звернутися в медичний заклад з приводу захворювання чи лікування за наявності відповідного медичного висновку; у разі виникнення інших життєво необхідних обставин, які потребують присутності засудженого, в інших випадках.

Також, ОСОБА_3 було письмово під розписку роз`яснено, що особи, засуджені до обмеження волі, зобов`язані виконувати законні вимоги адміністрації виправного центру, які стосуються порядку відбування призначеного покарання , постійно знаходитися в межах виправного центру під наглядом, залишати його межі лише за спеціальним дозволом адміністрації цього центру, а також він був попереджений про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 390 КК України, за самовільне залишення місця обмеження волі.

З 13.04.2016 року по 30.11.2016 року ОСОБА_3 відбував покарання в межах території державної установи «Ігренський виправний центр (№ 133)», та 30.11.2016 року, у зв`язку з погіршенням стану його здоров`я, згідно з Наказом начальника державної установи «Ігренський виправний центр (№133)», засудженому ОСОБА_3 було надано короткостроковий виїзд для проходження стаціонарного лікування до КЗ «Дніпропетровське дванадцяте територіальне медичне об`єднання» ДОР, розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Електрична, 15, терміном з 30.11.2016 року до кінця проходження лікування.
У той же день, тобто 30.11.2016 року ОСОБА_3 був ознайомлений під розписку з положеннями розділу XXIX Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених Наказом № 2186/5 від 29.12.2014 року, в частині, що межі відбування покарання для засуджених, які проходять стаціонарне лікування або медичний огляд у державних або комунальних закладах охорони здоров`я, встановлюються по території цього закладу.

Перебуваючи на лікуванні в КЗ «Дніпропетровське дванадцяте територіальне медичне об`єднання» ДОР, розташованому за адресою:

м. Дніпро, вул. Електрична, 15, тобто в місці відбування покарання для засуджених до обмеження волі, які проходять стаціонарне лікування у комунальних закладах охорони здоров`я в період лікування, будучи особою, засудженою до обмеження волі, у ОСОБА_3 18.12.2016 року приблизно о 12:00 год. виник злочинний умисел, направлений на самовільне залишення місця обмеження волі, реалізуючи який, діючи умисно, в порушення вимог Розділу 3 п.3 та Розділу 29 п.1 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених Наказом Міністерства юстиції України №2186/5 від 29.12.2014 року, ОСОБА_3 самовільно безпідставно та без відповідного дозволу адміністрації державної установи «Ігренський виправний центр (№133)», покинув територію КЗ «Дніпропетровське дванадцяте територіальне медичне об`єднання» ДОР, розташованого за адресою м. Дніпро, вул. Електрична, 15, самовільно залишивши, таким чином, місце відбування покарання для засуджених, які проходять стаціонарне лікування у комунальних закладах охорони здоров`я, тобто самовільно залишив місце обмеження волі.

18.12.2016 року о 13:25 год. ОСОБА_3 було затримано працівниками поліції за межами території КЗ «Дніпропетровське дванадцяте територіальне медичне об`єднання» ДОР, а саме на дитячому майданчику біля будинку № 12 по вул. В.Симоненка (колишня Таманська) у м. Дніпро за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 175-1 КУпАП.

Окрім того, ОСОБА_3 , будучи раніше судимим 26.01.2016 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309, 71 КК України до 1 року 4 місяців обмеження волі, під час відбування покарання у виді обмеження волі, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, і, маючи не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість, повторно вчинив умисний аналогічний злочин за наступних обставин: так, 18.12.2016 року приблизно о 12:00 год., під час відбування покарання у виді обмеження волі, перебуваючи на стаціонарному лікуванні в КЗ «Дніпропетровське дванадцяте територіальне медичне об`єднання» ДОР» за адресою: м. Дніпро, вул. Електрична, 15, реалізуючи раніше виниклий злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, самовільно залишивши місце обмеження волі, діючи повторно, знаходячись у невстановленому місці, ОСОБА_3 незаконно придбав у невстановленої в ході досудового розслідування особи одноразовий медичний шприц з рідиною коричневого кольору, яка містить особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, об`ємом 1,4022 г., та став зберігати при собі в правому рукаві одягнутої на ньому куртки без мети збуту, рухаючись вулицею В.Симоненка (Таманська) у

м. Дніпро.

В той же день, о 13:25 год. ОСОБА_3 було затримано працівниками поліції на дитячому майданчику біля будинку №12 по

вул. В.Симоненка (колишня Таманська) у м. Дніпро за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 175-1 КУпАП.

В ході особистого огляду, в правому рукаві одягнутої на

ОСОБА_3 куртки було виявлено та вилучено одноразовий медичний шприц об`ємом 2,0 мл., в якому знаходилась рідина коричневого кольору масою 1,4022 г., яка відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № 1/8.6/3346 від 28.12.2016 року, містить наркотичний засіб опій ацетильований, що віднесений до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, масою в перерахунку на суху речовину 0,0198 г, яку

ОСОБА_3 повторно незаконно придбав та зберігав при собі для особистого вживання без мети збуту.

09.02.2017 року між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 , якій на підставі ст. 37 КПК України надано повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника-адвоката ОСОБА_5 на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_3 та прокурор дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 390 та ч. 2 ст. 309 КК України, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 , а саме за ч. 2 ст. 309 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 390 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань призначити покарання у вигляді 2-х років 3 місяців позбавлення волі. У відповідності з правилами ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29.01.2016 року, яким ОСОБА_3 був засуджений до 1 року 4 місяців обмеження волі та невідбута частина якого становить 7 місяців 26 днів, що в перерахунку за правилами ст. 72 КК України складає 3 місяці 28 днів, та остаточно призначити покарання у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

В судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладенні угоди дотримані вимоги і правила КПК України, просив затвердити дану угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений ОСОБА_3 також просив затвердити дану угоду з прокурором і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309 та ч. 1 ст. 390 КК України в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Злочини, у вчиненні яких ОСОБА_3 обвинувачується, згідно ст. 12 КК України, є злочинами середньої тяжкості.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК, а також наслідки укладення, затвердженої даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України.

Дана угода, на думку суду, відповідає вимогам ст. 472 КПК України та може бути затверджена і по ній може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не суперечать вимогам КПК України, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань.

За таких обставин суд вважає доведеним те, що ОСОБА_3 самовільно залишив місця обмеження волі, будучи особою, засудженою до обмеження волі , а тому його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 390 КК України, а також суд вважає доведеним те, що ОСОБА_3 повторно незаконно придбав, зберігав наркотичні засоби без мети збуту, а тому його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 309 КК України, за якими слід призначити ОСОБА_3 узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити попереднім до набрання вироком чинності.
Зарахувати ОСОБА_3 в строк відбуття покарання період часу попереднього ув`язнення з 20.01.2017 року по 09.02.2017 року включно, у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідають два дні позбавлення волі.
Наступне зарахуваня в строк відбування покарання до набрання вироком законної сили має бути проведений місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого буде виконуватись даний вирок, або судом апеляційної інстанції в разі оскарження даного вироку.

Речові докази по справі суд вважає за необхідне у відповідності до ст. 100 КПК України знищити.

Крім того, згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь експерта документально підтверджені витрати на залучення експерта.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 394, 395, 468, 472, 473, 475, 476 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 09.02.2017 року, укладену між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 про визнання винуватості.

ОСОБА_3 визнати винним в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309 та ч. 1 ст. 390 КК України, за якими призначити йому покарання:

-за ч. 2 ст. 309 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі;

-за ч. 1 ст. 390 КК України у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

За сукупністю злочинів відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у вигляді 2 (двох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного ОСОБА_3 покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29.01.2016 року, яким він був засуджений до 1 року 4 місяців обмеження волі та невідбута частина якого становить 7 місяців 26 днів, що в перерахунку за правилами ст. 72 КК України складає 3 місяці 28 днів, та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді тримання під вартою.

Зарахувати ОСОБА_3 в строк відбуття покарання період часу попереднього ув`язнення з 20.01.2017 року по 09.02.2017 року включно у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Речові докази по справі одноразовий медичний шприц ємністю 2,0 мл з голкою та захисним ковпачком, в якому знаходяться залишки рідини, яка містить наркотичний засіб- опій ацетильований, обіг якого заборонено, кількістю 0,6982 г., який перебуває у камері зберігання речових доказів Самарського ВП ДВП (квитанція № 000534) - знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України витрати за проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, оформлену висновком експерта від 28.12.2016 року № 1/8.6/3346 в розмірі 880,40 гривень, реквізити рахунку: одержувач платежу: УДКСУ у Шевченківському районі м. Дніпра Дніпропетровської області; номер рахунку: 0004; МФО: 805012; ; найменування установи банку: ГУДКСУ у Дніпропетровській області.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1