Провадження № 1-кп/734/66/17 Справа № 734/556/17
іменем України
25 квітня 2017 року смт. Козелець
Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисник ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт. Козелець Чернігівської області кримінальне провадження відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Замістя, Прилуцького району Чернігівської області, українця, громадянина України, не одруженого, з повною середньою освітою, військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини польова пошта НОМЕР_1 , призваного ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 407 КК України,
13 грудня 2016 року солдат ОСОБА_4 призваний на військову службу за контрактом ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Наказом командира військової частини-польова пошта НОМЕР_1 від 13.12.2016 № 321 (по стройовій частині), солдата ОСОБА_4 зараховано до списків військової частини, поставлено на всі види забезпечення і призначено на посаду курсанта військової частини польова пошта НОМЕР_1 .
Відповідно до вимог ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» солдат ОСОБА_4 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за контрактом.
Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Згідно з вимогами ч. 5 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацією» вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення.
У такий спосіб, з моменту видання первинного Указу Президента України № 303 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває і до теперішнього часу.
Згідно з вимогами ст.ст. 17, 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Статті 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.
Під час проходження військової служби в умовах особливого періоду солдат ОСОБА_4 відповідно до положень Військової присяги та ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів.
Однак, 03 січня 2017 року, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за контрактом, проходячи військову службу в умовах особливого періоду, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не маючи на те поважних причин, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, знаючи про те, що він повинен проходити військову службу за контрактом на особливий період, враховуючи стан у Державі, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України не з`явився вчасно без поважних причин на службу до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ).
Згідно наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №1 від 03.01.2017 солдат ОСОБА_4 вважається таким, що самовільно залишив військову частину, у зв`язку з чим останній виключений з усіх видів забезпечення.
В подальшому, 26.01.2017 солдат ОСОБА_4 добровільно прибув до місця дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та приступив до несення військової служби.
Згідно наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 № 19 від 26.01.2017 солдат ОСОБА_4 вважається таким, що повернувся з самовільного залишення частини на місце служби, у зв`язку з чим останнього поставлено на усі види забезпечення.
Під час незаконної відсутності у військовій частині обов`язків військової служби не виконував, а проводив час на власний розсуд, не пов`язаний з проходженням військової служби. Під час незаконної відсутності у військовій частині солдат ОСОБА_4 постійно перебував за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , нікуди не відлучався, займався домашніми справами та господарством.
Отже, солдат ОСОБА_4 був незаконно відсутнім на місці служби у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 в період з 03 січня 2017 року до 26 січня 2017 року.
В подальшому, 15 березня 2017 року, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за контрактом, проходячи військову службу в умовах особливого періоду, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не маючи на те поважних причин, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, знаючи про те, що він повинен проходити військову службу за контрактом на особливий період, враховуючи стан у Державі, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України самовільно залишив місце служби - військову частину - польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ).
30 березня 2017 року солдат ОСОБА_4 добровільно прибув до місця дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та приступив до несення військової служби.
Під час незаконної відсутності у військовій частині обов`язків військової служби не виконував, а проводив час на власний розсуд, не пов`язаний з проходженням військової служби. Під час незаконної відсутності у військовій частині солдат ОСОБА_4 постійно перебував за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , нікуди не відлучався, займався домашніми справами та господарством.
Отже, солдат ОСОБА_4 був незаконно відсутнім на місці служби у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 в період з 15 березня 2017 року до 30 березня 2017 року.
25 квітня 2017 року між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону старшим лейтенантом юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості у відповідності ст. 472 КПК України.
Згідно вказаної угоди прокурор військової прокуратури Деснянського гарнізону старший лейтенант юстиції ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 407 КК України, істотних для даних кримінальних проваджень обставин. При цьому, обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст. 407 КК України.
За вказаною угодою обвинуваченому ОСОБА_4 , враховуючи рівень суспільної небезпечності вчиненого обвинуваченим злочину, його особи, щире каяття активне сприяння розкриттю злочину, характер та тяжкість злочину, бажання останнього у подальшому проходити військову службу, враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, беручи до уваги інтереси суспільства, з урахуванням ст. 69 КК України, сторони узгодили обвинуваченому ОСОБА_4 необхідного й достатнього для його виправлення покарання, а також з метою попередження вчинення ним нових злочинів, яке є більш м`яким, нижчим від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 407 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України шляхом складання покарань призначити остаточне покарання у вигляді 4 (чотирьох) місяців арешту з відбуванням на гауптвахті.
В угоді викладені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 476 КПК України, та наслідки невиконання цієї угоди.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим. Відповідно до ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано органами досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст. 407 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання.
Суд дійшов висновку про те, що угода про визнання винуватості між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону старшим лейтенантом юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди не суперечать вимогам КПК України і КК України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права свободи та інтереси сторін або інших осіб.
Вивчивши угоду про визнання винуватості, вислухавши думку прокурора ОСОБА_3 та захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 , суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону старшим лейтенантом юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання за ч. 4 ст. 407 КК України із застосуванням ст. 69 та ст. 70 КК України у виді арешту строком на 4 (чотири) місяці з відбуванням покарання на гауптвахті.
Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 для забезпечення виконання вироку до набрання вироком законної сили обрати тримання під вартою взявши під варту із зали суду.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з часу взяття під варту.
Керуючись ст.ст. 371, 373, 374 і 475 КПК України, суд, -
затвердити угоду про визнання винуватості від 25 квітня 2017 року між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону старшим лейтенантом юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 та ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань, остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у виді 4 (чотирьох) місяців арешту із відбуванням покарання на гауптвахті.
Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 для забезпечення виконання вироку до набрання вироком законної сили обрати тримання під вартою взявши під варту із зали суду.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з часу взяття під варту.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 зарахувати час його попереднього ув`язнення з розрахунку - одному дню перебування під вартою відповідають два дні тримання в дисциплінарному батальйоні (гауптвахті).
Вирок набирає законної сили через тридцять днів із моменту проголошення, у разі не подання апеляції.

Вирок може бути оскаржений із підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Чернігівської області через Козелецький районний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів із дня проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1