АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження: 11-сс/791/475/16 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ухвала про обрання Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
іменем україни
08 грудня 2016 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження № 0000566 за апеляційними скаргами прокурора, захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 24 листопада 2016 року щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Екібастуз, Республіки Казахстан, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України такого, що не має судимості;

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

в с т а н о в и л а:
Цією ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 та обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк до 23.01.2017 року з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

ОСОБА_8 підозрюється у придбанні, зберіганні вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

22.11.2016 року ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України та в цей же день йому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

В апеляційних скаргах:

- прокурор указує на незаконність ухвали слідчого судді, посилаючись на те, що при обранні запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя належним чином не врахував, що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, його кримінальне минуле та авторитет серед осіб, раніше судимих, має наміри уникнути кримінальної відповідальності, тому наявні ризики, що він буде мати можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити знаряддя злочину, зброю, боєприпаси; перешкоджати встановленню об`єктивної істини у справі шляхом незаконно впливу на учасників обшуку та осіб, з якими він проживає та підтримує зв`язки. Тому вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного та останній може вчинити інше кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Вказані обставини відносяться до ризиків, які є підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Визначити розмір застави у розмірі 40 мінімальних заробітних плат, а саме 58 000 гривень. У разі сплати застави, покласти обов`язки, зазначені в клопотанні слідчого;

- захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 указує на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді. Свої доводи обґрунтовує тим, що під час обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя не в повній мірі врахував вимоги ст.ст. 177, 178 КПК України та практику Європейського суду з прав людини. Вважає, що ні слідчим, ні прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що підозрюваний буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливатиме на учасників обшуку, знищити будь-яку з речей, що свідчить про відсутність підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначає, що докази про вчинення ОСОБА_8 злочину є сумнівними, оскільки він добровільно видав працівника поліції два пістолета та патрони з гумовими кулями. Крім того, ОСОБА_8 має ряд хвороб, які потребують лікування, має постійне місце проживання, сім`ю та двох неповнолітніх дітей, що свідчить про міцність соціальних зв`язків. Його репутація за місцем проживання є виключно позитивною, він є таким, що не має судимості. Вважає, що застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з застосуванням електронного засобу контролю до ОСОБА_8 є необґрунтованим та таким, що суперечить зазначеним вище ризикам, тому щодо нього можливо застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який підтримав апеляційні вимоги прокурора, та просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, доводи захисника та підозрюваного ОСОБА_8 , які підтримали свої апеляційні вимоги, просили застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, у дебатах сторони залишилися на попередніх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 177 КПК України, метою та підставою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Як убачається з матеріалів провадження, відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та, застосовуючи запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя врахував наступні обставини, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років, і підозра у вчиненні зазначеного злочину підтверджується наявними в матеріалах провадження доказами, наведеними у клопотанні слідчого, зокрема, даними протоколу обшуку, протоколами допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , висновками балістичної експертизи, які вказують на причетність підозрюваного до вчинення цього злочину, але не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного ОСОБА_8 для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, зазначеним у клопотанні слідчого, які не дають достатні підстави вважати, що підозрюваний буде переховуватися від органів досудового розслідування; впливатиме на учасників обшуку: матиме можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, та будь-якими доказами не підтверджуються.

Крім того, слідчий суддя врахував, що ОСОБА_8 , є таким, що не має судимості, має постійне місце проживання в м. Херсоні, де мешкає з цивільною дружиною, з якою має малолітню доньку, ІНФОРМАЦІЯ_2 , неповнолітню дитину від першого шлюбу 30.04.2010 року, які вказують на наявність у нього міцних соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, стан його здоров`я, що він хворіє на діабет 2 типу.

Також слідчим суддею зазначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований лише з мотивів тяжкості злочину та суворості можливого судового вироку.

З урахуванням зазначених вище обставин відповідно до ч.1, 4 ст. 194 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не є виправданим і достатньо буде застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із покладенням певних обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, з метою забезпечення його належної процесуальної поведінки та запобігання спробам перешкоджати кримінальному провадженню.
З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів, тому твердження прокурора про недостатність застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж того, який зазначений у клопотанні слідчого, а також доводи захисника про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слід визнати безпідставними.

В контексті ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою.
Отже, єдиною наявною підставою для обрання запобіжного заходу тримання під вартою є тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_8 та суворість санкції інкримінованого злочину.
Сам факт підозри особи у вчиненні тяжкого злочину та суворості можливого судового вироку не є безумовною підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без наявності ризиків, які б давали достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини, у зв`язку з чим, доводи прокурора про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під варту з цих підстав не можуть бути прийняті до уваги.
Посилання слідчого в клопотанні та прокурора в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_8 має наміри уникнути кримінальної відповідальності, не знаходять свого підтвердження під час перевірки матеріалів кримінального провадження і не заслуговують на увагу.
Колегія суддів також враховує обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: наявність у ОСОБА_8 міцних соціальних зв`язків у місці його постійного проживання, його репутацію, що він є таким, що не має судимості, стан його здоров`я, які не дають достатніх підстав вважати, що ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду; впливатиме на учасників обшуку; матиме можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, тому доводи прокурора про наявність таких ризиків ґрунтуються на припущеннях і будь-якими доказами не підтверджуються.

Як убачається з матеріалів провадження, під час розгляду клопотання слідчого про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний ОСОБА_8 та його захисник, посилаючись на наведені вище обставини, встановленні слідчим суддею, просили відмовити слідчому у задоволенні цього клопотання та обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, що було враховано слідчим суддею при прийнятті рішення по суті.

Доводи захисника про можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, на думку колегії суддів, не є такими, що усувають встановленні слідчим суддею ризики, та не зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та запобігти спробам перешкоджати кримінальному провадженню.

Обставини, якими апелянти обґрунтовують доводи апеляційних скарг були відомі слідчому судді при ухваленні оскаржуваної ухвали і саме з урахуванням них та інших обставин провадження було прийняте відповідне рішення.

Порушень кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу до ОСОБА_8 , не встановлено.

З урахуванням наведеного, підстав для скасування судового рішення та застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як про це просить прокурор, та застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, як про це просить захисник, колегія судді не знаходить, тому апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора, захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 24 листопада 2016 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4
Згідно з оригіналом
Копія ухвали оформлена 08 грудня 2016 року
Ухвала набрала законної сили 08 грудня 2016 року

Суддя Апеляційного суду
Херсонської області ОСОБА_2