Справа № 396/1262/17
Провадження № 1-кс/396/203/17
УХВАЛА
про арешт майна
07.08.2017 року Слідчий суддя Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , за участю прокурора Новоукраїнської місцевої прокуратури в Кіровоградській області ОСОБА_2 , при секретарі ОСОБА_3 , розглянув клопотання старшого слідчого Новоукраїнського відділу поліції ВП ГУНП в Кіровоградській області майора поліції ОСОБА_4 про арешт майна по матеріалах кримінального провадження №0000785 від 04 серпня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором ОСОБА_2 вніс до суду клопотання про арешт майна в ході проведення досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000785 від 04 серпня 2017 року

В обґрунтування клопотання вказує, що 04.08.2017 року до чергової частини Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області надійшов рапорт про те, що у ході огляду автомобіля ГАЗ-5312, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні ОСОБА_5 , відсутня заводська табличка з номером шасі та роком виготовлення, що не відповідає свідоцтву про реєстрацію транспортного засобу.
05.08.2017 року вилучено автомобіль марки ГАЗ-5312 синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якому відсутня табличка з номером шасі та роком виготовлення, а також виявлено невідповідність ідентифікаційного номеру двигуна з номером в реєстраційній картці.
У ході проведення слідчих дій встановлено, що ОСОБА_5 , маючи у своєму розпорядженні вантажний автомобіль ГАЗ-5312, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_6 , але перебуває у його володінні може знищити або приховати вказаний транспортний засіб, або змінити чи знищити сліди кримінального правопорушення, що мають істотне значення у вказаному кримінальному провадженні.

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи, що в ході розслідування кримінального провадження встановлено докази того, що автомобіль марки ГАЗ-5312 синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який використовується ОСОБА_5 не має таблички з номером шасі та роком виготовлення, через що неможливо його ідентифікувати, а також виявлено невідповідність ідентифікаційного номеру двигуна з номером в реєстраційній картці, що мають суттєве значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки є речовим доказом, тому необхідно накласти арешт на: автомобіль марки ГАЗ-5312 синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з метою забезпечення його зберігання та використання як речового доказу у кримінальному провадженні.

Прокурор подав заяву про розгляд клопотання без фіксування технічними засобами, у зв`язку з чим судове засідання було проведено без фіксування технічними засобами.
Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню з слідуючих підстав.
Відповідно до вимог ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Згідно із п.7 ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Згідно ч.7 ст.236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звукові відеозаписи, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилученні речі та документи які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку та не відносять до предметів, які вилучені законно з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Згідно до ч.1 ст.167 КПК України тимчасово вилученим майном є фактично позбавлення підозрюваного можливості, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Згідно до п.п. 3,4 ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим майном може бути майно у вигляді речей, документів грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: є предметом кримінального правопорушення, повязаного з їх незаконним обігом; набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.
Згідно ч.ч. 1,2 ст.170 КПК України арешт майна є тимчасово позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осі, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливість відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим кодексом порядку. Відповідно до вимог цього кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, обґрунтовує доводи клопотання.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.94, ст.132, ст.173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як зазначено в клопотанні, арешт на майно необхідно накласти через неможливість у зазначенні строки проведення судових експертиз та проведення слідчих дій, зважаючи на родові ознаки викрадених та вилучених речей.
Суд враховує, що згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Як визначено ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним устатті 98цього Кодексу.
За ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини друго їстатті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Вирішуючи клопотання суд виходить з наступного.
Матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, та зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, з урахуванням вимог ст.98 КПК України є речовими доказами, оскільки містять відомості про вчинення кримінального правопорушення і можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Правовою підставою для арешту зазначеного майна є п.1 ч.2 ст.170 КПК України збереження речових доказів.
Арешт зазначеного майна є розумним та співмірним з завданням кримінального провадження і вищенаведені конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає над приватними інтересами особи, яка є власником зазначеного майна.
Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами у кримінальному провадженні є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.
Згідно ч.2 ст.100 КПК України речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в поряду, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Вилучений автомобіль марки ГАЗ 5312 реєстраційний номер НОМЕР_1 , зберігається на території Новоукраїнського ВП УГНП в Кіровоградській області, за адресою: м. Новоукраїнка, вул. Гагаріна, 4. Майно вважається тимчасово вилученим під час обшуку, огляду, відповідно до ч.2 ст.168 КПК України.
Враховуючи вищенаведене, автомобіль марки ГАЗ 53 реєстраційний номер НОМЕР_1 є речовим доказом та може зберігати на собі сліди злочину, що доводять факт знищення, підробки або заміни вузлів та агрегатів транспортного засобу.
Враховуючи вищезазначені положення КПК України, строки подання клопотання про арешт майна вилученого майна, а також неможливості у зазначенні строки проведення судових експертиз та проведення слідчих дій, зважаючи на родові ознаки викрадених та вилучених речей, виникла необхідність у накладенні арешту на наступне майно: вантажний автомобіль марки ГАЗ-5312 синього кольору, 1985 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_3 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_6 , але перебуває у володінні ОСОБА_5 .
Вирішуючи заявлене клопотання, суд також враховує власну позицію, висловлену під час розгляду клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна у справі №396/1187/17, й бажаючи бути послідовним у своїх висновках, виходить із наступного.
У відповідності до п.1 ч.6 ст.100 КПК України, речові докази громіздкі або великих розмірів і які потребують зайвих витрат необхідних для їх зберігання та не містять слідів злочину можуть бути передані на зберігання власнику, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.
Отже з огляду на викладене, враховуючи, що зберігання данного речового доказу потребує значних витрат, крім того автомобіль являється громіздким предметом, тому суд вважає за можливе передати автомобіль на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , при цьому встановити обмеження, заборонивши останньому розпоряджатися та здійснювати зміни в конструктивному стані автомобіля, а також вчиняти інші дії які можуть змінити сам автомобіль та його характеристики.
Крім цього, згідно ч.4 ст.173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Суд вважає за доцільне застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна із передачею автомобіля на відповідальне зберігання ОСОБА_5 .
На підставі викладеного, клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 170-173,309 КПК України,
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання - задовольнити частково.
Накласти арешт на вантажний автомобіль марки ГАЗ-5312 синього кольору, 1985 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_3 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_6 , але перебуває у володінні ОСОБА_5 , на якому можуть бути наявні сліди вчинення кримінального правопорушення до прийняття рішення по кримінальному провадженню, з метою проведення судових експертиз та забезпечення виконання у подальшому судових рішень у кримінальному провадженні.

Передати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 , на відповідальне зберігання автомобіль марки ГАЗ-5312 синього кольору, 1985 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_3 , який відповідно до технічного паспорта належить ОСОБА_6 , переданий у користування та розпорядження ОСОБА_5 , згідно довіреності від 09.04.2008 року, до набрання у справі остаточним судовим рішенням законної сили.
Встановити ОСОБА_5 обмеження:
- розпоряджатися в будь-який спосіб та здійснювати зміни в конструктивному стані автомобіля, вчиняти інші дії, які можуть змінити сам автомобіль чи його характеристики, а також зовнішній вигляд.
Ухвала про арешт майна виконується слідчим негайно.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Кіровоградської області на протязі 5 днів з часу її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1