Ухвала іменем україни 06 квітня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі за участю прокурора захисникаОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6
розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене

до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000657, за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Свалявського районного суду Закарпатської області від 26 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 02 вересня 2016 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

с. Обави Мукачівського району Закарпатської області, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого.

За оскаржуваним вироком, ухвалою апеляційного суду залишеним без зміни в частині засудження ОСОБА_7 , останнього засуджено до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 2 ст. 185 КК України на строк 2 роки, за ч. 3 ст. 185 КК України на строк 3 роки.

На підставі ст. 70 цього Кодексу за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Також за цими судовими рішеннями засуджено ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , однак у касаційному порядку зазначені рішення не оскаржуються.

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він за попередньою змовою групою осіб разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 31 липня 2015 року викрадали чуже майно, а саме:

- близько 02.00 год., проникнувши до стайні житлового будинку

АДРЕСА_2 , автомобільний акумулятор, мотоблок з плугом-підгортальником та насадкою для збору картоплі, завдавши ОСОБА_11 матеріальної шкоди на суму 7451,30 грн;

- повторно, проникнувши до гаражу на території домоволодіння

АДРЕСА_3 , автомобільну покришку, автомагнітолу, сумку з викрутками, молотком, зубилами, пасатижами, барсетку з накидними ключами, вогнегасник та домкрат

у чохлі, завдавши ОСОБА_12 матеріальної шкоди на суму 1059,30 грн;

- повторно, проникнувши до гаражу на території домоволодіння

АДРЕСА_3 газонокосарку з двигуном, пилосос, набір викруток, заточувальний верстат, завдавши ОСОБА_13 матеріальної шкоди на суму 8576,90 грн;

- приблизно о 02.00 год. повторно, проникнувши до підсобного приміщення будинку АДРЕСА_4 , бензопилу, акустичну колонку та підсилювач звуку, завдавши

ОСОБА_14 матеріальної шкоди на суму 13 406 грн;

- повторно, приникнувши на територію домогосподарства АДРЕСА_5 , бензопилу, пару полімерних тапок, дві пари капців, дві пари кедів, завдавши потерпілому

ОСОБА_15 матеріальної шкоди у сумі 12 499,30 грн.

У касаційній скарзі захисник просить скасувати оскаржувані судові рішення та призначити новий розгляд в суді першої інстанції через істотні порушення кримінального процесуального закону.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника, який просив задовольнити касаційну скаргу, та прокурора, який заперечив проти задоволення касаційної скарги та просив залишити без зміни оскаржувані судові рішення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Так, відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, правильність правової оцінки обставин, і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, а також вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Тобто під час касаційного розгляду кримінального провадження колегія суддів виходить із фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, встановлених судом, а неповнота досудового розслідування чи судового розгляду, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.
Як видно з касаційної скарги захисника, для обгрунтування своєї позиції щодо незаконності оскаржуваних судових рішень він звертав увагу суду на те, що підготовче судове засідання в межах цього кримінального провадження було проведено за відсутності частини потерпілих.

Така обставина дійсно підтверджується матеріалами провадження, однак колегія судів не може визнати її істотним порушенням кримінального процесуального закону з огляду на таке.

Положеннями ст. 412 КПК України, яка встановлює визначення істотних порушень та їх перелік, передбачено, що судове рішення підлягає скасуванню, крім іншого, також у випадку, коли судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, якому належним чином не було повідомленого про дату, час та місце судового засідання.

При цьому згідно зі ст. 3 цього ж Кодексу до визначення судового провадження також відноситься і стадія підготовчого судового засідання.

Разом із тим, як установлено ст. 425 зазначеного Кодексу, захисник засудженого має право подати касаційну скаргу в частині, що стосується інтересів засудженого.

У межах цього кримінального провадження порушення прав потерпілих не можна вважати таким, що стосується інтересів засудженого. Крім того, матеріали провадження не містять жодних заяв чи скарг, так само як і апеляційних чи касаційних скарг від потерпілих, у яких би вони вважали постановлені судові рішення незаконними внаслідок порушення їх прав.

Таким чином, з огляду на наведені обставини та положення ст. 425 КПК України щодо того, в якій частині суб`єкт касаційного оскарження має право на оскарження судового рішення, а також з огляду на відсутність установлених фактів, які свідчать про те, що проведення підготовчого судового засідання за відсутності потерпілих порушило права засудженого, зазначений факт хоч і є порушенням кримінального процесуального закону, однак за наведених обставин його не можна визнати істотним.

Що стосується доводів сторони захисту про те, що суд першої інстанції істотно порушив вимоги процесуального закону, оскільки під час підготовчого судового засідання відмовив у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_16 щодо повернення прокурору обвинувального акта через його невідповідність вимогам процесуального закону, то такий факт на стадії касаційного перегляду кримінального провадження не може бути розглянуто, оскільки судовий розгляд вже закінчено та постановлено відповідне судове рішення, у якому і було наведено обґрунтованість обвинувачення винного та законність його засудження, у тому числі й в частині виконання вимог процесуального закону.

Твердження захисника про те, що ОСОБА_7 було засуджено

за вчинення двох епізодів кримінального правопорушення, вчинених в один і той же час 31 липня 2015 року біля 02-ї год., однак у різних населених пунктах, що є суперечливим, також не є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки формулювання часу, в який було вчинено протиправні діяння, є приблизним і охоплює досить значний проміжок часу. При цьому, самими винними не оспорюються вчинення ними кримінальних правопорушень вночі 31 липня 2015 року.

Таким чином, указана неконкретність щодо часу вчинення двох різних крадіжок не може вважатися суттєвою та тягнути за собою скасування вироку районного суду.

Також захисник у своїй скарзі висловлював позицію щодо того, що суд при обгрунтуванні вироку використав докази, які слід було визнати недопустимими, оскільки, за твердженням захисника, такі слідчі дії, як пред`явлення речей потерпілим, було проведено особою, яка не мала на те повноважень, оскільки матеріали провадження не містять процесуальних документів, які б свідчили про наявність у слідчого ОСОБА_17 (який проводив зазначені слідчі дії) повноважень у межах цього кримінального провадження.

Твердження захисника про те, що матеріали провадження не містять відповідної постанови, якою було б уповноважено зазначеного слідчого проводити слідчі дії в межах цього кримінального провадження не є голослівними, однак з огляду на те, що слідчий ОСОБА_17 є службовою особою органу досудового розслідування, що проводила таке розслідування, та з урахуванням того, що зазначені процедури відповідають вимогам КПК України щодо їх проведення, підстави визнавати такі порушення істотними чи такими, що тягнуть за собою недопустимість отриманих у результаті їх проведення доказів, відсутні.

Крім того, аналогічні доводи щодо незаконності постановленого щодо ОСОБА_7 судового рішення захисник наводив у своїй апеляційній скарзі, однак суд апеляційної інстанції, належним чином перевіривши їх, визнав ці доводи безпідставними, відобразивши це у своєму рішенні. Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Доводи захисника про відсутність у суду апеляційної інстанції повноважень щодо зміни вироку суду першої інстанції частково є неспроможними, оскільки не базуються на вимогах процесуального закону, який не містить заборон щодо часткової зміни рішення районного суду.
Призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, підстав вважати його несправедливим унаслідок суворості, а також підстав для його пом`якшення чи застосування положень ст. 69 або ст. 75 зазначеного Кодексу, колегія суддів не вбачає.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би перешкодили чи могли перешкодити суду повно й усебічно розглянути провадження і постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення, у матеріалах провадження не встановлено.
Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

вирок Свалявського районного суду Закарпатської області

від 26 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 02 вересня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника

ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ ОСОБА_1 __________________ ОСОБА_2 _________________ ОСОБА_3