Провадження 1-кп/331/72/2017
ЄУН 331/5733/16-к
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2017 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжі кримінальне провадження № 1-кп/331/72/2017 за фактом скоєння ОСОБА_5 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя знаходиться обвинувальний акт за фактом скоєння ОСОБА_5 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

Судом на обговорення учасників процесу поставлено питання продовження терміну дії обраного раніше запобіжного заходу.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 вважала доцільним продовжити термін дії обраного раніше запобіжного заходу.

Захисник ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 просили змінити запобіжний захід на інший, не пов"язаний із позбавленням волі, т.я. обвинувачений має постійне місце проживання, стійкі соціальні зв"язки, наміру ухилитися від слідства не виявляє, бажає стати на шлях виправлення та вести законослухняний спосіб життя.

Суд, вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає необхідним задовольнити клопотання сторони захисту та змінити обраний раніше запобіжний захід з наступних підстав.

Відповідно до ст.. 331 КПК України незалежно від наявності клопотання суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа, знищити чи спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України") після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК.

Під час вирішення питання про продовження терміну дії обраного раніше запобіжного заходу суд враховує, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні одного епізоду злочину середньої тяжкості, при цьому раніше притягувався до кримінальної відповідальності та був засуджений за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя 24.09.2012 року, що свідчить про наявність ризику, що обвинувачений може продовжити злочинну діяльність, на теперішній час зазначений ризик не змінився.

В той же час у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 утворив родину, з 08.07.2015 року перебуває в офіційному шлюбі із ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, що свідчить про створення обвинуваченим міцних соціальних зв"язків.

Допитана у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_6 суду пояснила, що з 2013 року до моменту затримання ОСОБА_5 вони мешкали однією родиною за адресою її реєстрації: АДРЕСА_1 . ОСОБА_5 працював, ніяких порушень громадського порядку не вчиняв. На сьогодні вона має намір продовжувати спільне сімейне життя із обвинуваченим та не заперечує проти встановлення її чоловіку домашнього арешту за адресою її мешкання.

Зазначені факти на думку суду свідчать про те, що обвинувачений після утворення родини із ОСОБА_6 змінив свою поведінку на суспільно-корисну, порушень кримінального закону у цей періоду часу не вчинював, на теперішній час бере активну участь у розгляді кримінального провадження, має постійне місце проживання, що свідчить про те, що обраний раніше запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з надмірним та не буде забезпечувати справедливий баланс між суспільним інтересом та правом обвинуваченого на особисту свободу.

Як випливає з практики Європейського суду з прав людини, зі спливом часу перебування під вартою ризик втечі зменшується, або втеча становиться малоімовірна. Враховуючи досліджені судом обствини вказаної справи, суд приходить до висновку про те, що уникнення ризику втечі ОСОБА_5 можливе із застосуванням менш обтяжливого запобіжного заходу, а саме: такого як домашній арешт.

Доводи сторони обвинувачення про те, що ОСОБА_5 може здійснити спроби знищити докази чи впливати на свідків суд відкидає як необгрунтовані, оскільки більша частина доказів вже була безпосередньо досліджена судом у судовому засіданні, в тому числі пояснення потерпілих, які мають вирішальну роль у даному провадженні. Також суд враховує той факт, що потерпілі у вказаному провадженні не є мешканцями міста Запоріжжя та їх спілкування із ОСОБА_5 поза межами суду малоімовірне.

Відповідно до ч.3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту "c" пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

У судовому засіданні встановлено, що на протязі останніх трьох місяців стороною обвинувачення не було вжито заходів щодо забезпечення явки свідків з їх боку для надання поясненнь у вказаному кримінальному провадженню, при цьому вжиті судом заходи результату не дали. Таким чином, суд не має можливості винести справедливе рішення по справі лише у зв"язку із неналежним виконанням стороною обвинувачення своїх процесуальних обов"язків, через які не повинна потерпати людина, особисті права якої, гарантовані Конституцією України, обмежені.

За таких обставин, враховуючи особу обвинуваченого, дані про його біографію, які змінились після притягнення його до кримінальної відповідальності, наявність міцних соціальних зв"язків, зменшення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України через тривалий розгляд кримінального провадження, суд приходить до висновку про можливість застосувати щодо ОСОБА_5 інший більш м"який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронних заходів контролю та із покладенням на обвинуваченого певних обов"язків.

На підставі викладеного, керуючись ст.177,183, 331, 372 КПК,-

У Х В А Л И В:

Змінити у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звинувачується за ч.2 ст. 146 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 , терміном дії на два місяці тобто до 15 жовтня 2017 року із застосуванням засобів електронного контролю.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 додаткові обов`язки:

-з`являтися на виклик до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя;

-не відлучатися за межі Запорізької області без дозволу суду;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Обов`язки по контролю за поведінкою ОСОБА_5 покласти на працівників Запорізького відділення поліції Дніпровського відділу поліції Запорізької області.

Звільнити ОСОБА_5 з-під варти у залі суду негайно.

Копію ухвали для виконання негайно направити до Запорізького відділення поліції Дніпровського відділу поліції Запорізької області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1