УХВАЛА
Іменем України
06 грудня 2016 року м.Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю слідчого ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
Під час досудового розслідування встановлено, що 29.09.1997 року рішенням Малиновського районного суду міста Одеси ОСОБА_6 , 1953 р.н. визнана недієздатною. Згідно розпорядження Ленінської районної адміністрації виконкому ОМР № 520 від 10.12.1997 року ОСОБА_5 1947 р.н. визнано опікуном за недієздатною ОСОБА_6
10.08.2010 року згідно договору дарування, ОСОБА_7 подарував, а ОСОБА_6 прийняла у дар трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 65,4 м.кв. Таким чином 26.09.2000 року, на ім`я недієздатної ОСОБА_6 зареєстровано право власності на зазначену квартиру.
З метою відчуження квартири АДРЕСА_1 , яка належить недієздатній ОСОБА_6 , 03.09.2002 року опікун ОСОБА_5 звернулася з листом до Суворовської рай адміністрації м. Одеса, при цьому зазначивши що замість відчуженого житла ОСОБА_6 буде придбано житловий будинок.
Розглянувши заяву та наданні документи громадянкою ОСОБА_5 , виконавчий комітет Одеської міської ради Суворовської районної адміністрації прийнято розпорядження № 993 від 20.09.2002р., яким дозволено гр. ОСОБА_5 продати квартиру АДРЕСА_1 , яка належить недієздатній ОСОБА_6 . Також розпорядженням зобов`язано ОСОБА_5 подарувати гр. ОСОБА_6 частку житла не менше наявної, за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідальність за порушення чинного законодавства щодо захисту житлових та майнових прав ОСОБА_6 та невиконання зобов`язання по даруванню житла покладено на ОСОБА_5 згідно п. 5 розпорядження. Крім того, розпорядженням передбачено що у разі змини адреси придбаного житла та невиконання пунктів розпорядження райадміністрації вважати недійсним.
24.09.2002 р.ОСОБА_5 , шляхом обману, порушуючи права недієздатної ОСОБА_6 здійснила відчуження квартири АДРЕСА_1 , яка належить недієздатній ОСОБА_6 при цьому не подарувавши частку житла не менше наявної, за адресою: АДРЕСА_2 . В подальшому незаконно заволоділа грошовими коштами від відчуження житла у розмірі 55 000 грн.
Також під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , на підставі договору купівлі-продажу від 23.08.2000 року є власником квартири АДРЕСА_3 (загальна площа квартири 37,9 кв.м.), але після вчинення шахрайських дій з майном ОСОБА_6 , розуміючи можливий арешт майна у разі виявлення фактів кримінального правопорушення, ОСОБА_5 09.11.2002 року згідно договору дарування перереєструвала право власності на свого сина ОСОБА_7 .
На підставі вищенаведеного слідчий, просив клопотання задовольнити.
З наданих до суду матеріалів кримінального провадження, вбачається, що майно, на яке слідчий,вважає необхідним накласти арешт, а саме квартира АДРЕСА_3 належить ОСОБА_7 .
Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
З наданих до суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.4 КК України, не було пред`явлено ОСОБА_5 , а тим паче її сину - ОСОБА_7 , на майно якого слідчий вважав необхідним накласти арешт.
На підставі викладеного, керуючись ст.168, 171, 172 КПК Країни, -
УХВАЛИВ:
Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.
Слідчий суддя: