Справа № 425/2789/16-к
Провадження № 11-кп/782/348/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

законного представника

неповнолітнього засудженого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши 04 січня 2017 року у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сєвєродонецьку апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Рубіжанського міського суду Луганської області від 27 жовтня 2016 року

ВСТАНОВИВ
Оскаржуваною ухвалою було про направлено неповнолітнього ОСОБА_8 , якого звільнено від покарання з випробуванням, для відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, призначеного вироком Рубіжанського міського суду Луганської області від 25.02.2016 року за ч.ч. 1, 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України. Вказаним вироком на неповнолітнього засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75, 104 КК України на строк 2 роки, було покладено обов`язок, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 76 цього Кодексу періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Згідно з постановою Рубіжанської МВ КВІ УДПтСУ в Луганській області від 14.04.2016 року ОСОБА_8 було встановлено періодичність явок для реєстрацію до інспекції чотири рази на місяць.

Засудженому 14.04.2016 року було роз`яснено порядок та умови відбування покарання, правові наслідки за вчинення правопорушень та невиконання обов`язку, встановленого щодо нього вироком суду.

Підставою для направлення для відбування покарання засудженого стало подання Рубіжанського МВ КВІ УДПтСУ в Луганській області, відповідно якого ОСОБА_8 за період іспитового строку зарекомендував себе з негативної сторони, не з`являвся на реєстрацію до Рубіжанського МВ КВІ УДПтСУ в Луганській області з 19.05.2016 року по 04.08.2016 рік без поважної причини, виправдовуючи документів не надав, чим порушив обов`язок, покладений на нього вироком суду.

В апеляційній скарзі захисник в інтересах засудженого просить скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання Рубіжанського МВ КВІ УДПтСУ в Луганській області про направлення для відбування покарання засудженого. На погляд захисника, ухвала суду першої інстанції є явно несправедливою. Вказує, що ОСОБА_8 спільно з його законним представником повідомили суд, що в період, коли він повинен був відзначатися в Рубіжанському МВ КВІ УДПтСУ в Луганській області, останній перебував на лікуванні в м. Києві, хоча і не могли надати суду відповідних документів на підтвердження своїх доводів. Вважає, що ОСОБА_8 порушив покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК Україні, не усвідомлюючи про негативні для себе наслідки, у зв`язку з неповноліттям і відсутністю життєвого досвіду, а також неповним, неналежним контролем з боку його матері.

Після докладу суддею-доповідачем змісту ухвали, доводів апеляційної скарги, були заслухані:

- захисник і законний представник неповнолітнього засудженого, які підтримали вимоги апеляційної скарги, пославшись на її доводи;

- прокурор, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, пославшись на законність та обґрунтованість ухвали суду.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника, законного представника неповнолітнього засудженого та прокурора, вивчивши матеріали подання, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що вона є необґрунтованою, з таких підстав.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 370 КПК України, оскільки є законною, обґрунтованою і вмотивованою.

Суд першої інстанції, задовольняючи подання кримінально-виконавчої інспекції, дотримався зазначених вимог процесуального закону, належним чином мотивував своє рішення та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, виходячи з такого.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, які потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Так, судом першої інстанції встановлено, що засудженому 14.04.2016 року було роз`яснено порядок та умови відбування покарання, правові наслідки за вчинення правопорушень, вчинення нового злочину та невиконання обов`язку, встановленого щодо нього вироком суду. ОСОБА_8 роз`яснено можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням з подальшим його направленням в місця позбавлення волі, а також встановлено дні явки для реєстрації.

Проте, ОСОБА_8 за період іспитового строку зарекомендував себе з негативної сторони, не з`являвся на реєстрацію до Рубіжанського МВ КВІ УДПтСУ в Луганській області з 19.05.2016 року по 04.08.2016 рік без поважної причини, чим порушив обов`язок, покладений на нього вироком суду.

За таких обставин, враховуючи систематичне невиконання засудженим обов`язків, покладених на нього вироком судом, зневажливого та байдужого ставлення до виконання зазначених обов`язків, негативної характеристики, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність направлення засудженого ОСОБА_8 для відбування покарання, призначеного вироком суду.

При цьому, доводи апеляційної скарги захисника про перебування засудженого ОСОБА_8 в період з 19.05.2016 року по 04.08.2016 рік на лікуванні в м. Києві, не підтверджені належними та допустимими доказами.

Колегія суддів вважає, що довідка № 11 від 19.05.2016 року про перебування засудженого ОСОБА_8 в період з 19.05.2016 року по 04.08.2016 рік на амбулаторному лікуванні КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2 Дніпровського району м. Києва" є недопустимим доказом, оскільки ця довідка отримана не у належному порядку (ар.с. 139).

Зміст даної довідки спростовується відповіддю зазначеного підприємства на запит суду, відповідно до якого, ОСОБА_8 до них не звертався, лікаря вказаного в довідці № 11 від 19.05.2016 року ОСОБА_9 в медичному закладі немає.

Згідно з довідкою Старобільського СІЗО, ОСОБА_8 на диспансерному обліку не перебуває, скарг на стан здоров`я не висловлював, при огляді 13.12.2016 року, захворювань шкіри не виявлено.

Переконання захисник про те, що неповнолітній ОСОБА_8 не виконував покладені на нього судом обов`язки, через те що останній не усвідомлював негативних для себе наслідки, у зв`язку з неповноліттям і відсутністю життєвого досвіду, а також неповним, неналежним контролем з боку його матері, є безпідставні.

ОСОБА_8 неодноразово попереджався про відповідальність за допущення порушень порядку відбування покарання, з ним проводили профілактичні бесіди з приводу не виконання обов`язків визначених вироком суду.

Зазначене свідчить, що неповнолітній ОСОБА_8 знав про правові наслідки звільнення від відбування покарання з випробуванням, в тому числі про наслідки не виконання покладених на нього обов`язків.

За таких обставин у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для відмови в задоволенні подання кримінально-виконавчої інспекції.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування чи зміни судового рішення, не виявлено.

Керуючись ст. ст. 405, п. 1 ч. 1 ст. 407, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Рубіжанського міського суду Луганської області від 27 жовтня 2016 року без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, шляхом подачі касаційних скарг безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3