Справа № 131/1223/15-к
Провадження №11-кп/772/109/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 січня 2017 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області
у складі :

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

за участі прокурора - ОСОБА_6

засуджених - ОСОБА_7 та ОСОБА_8

адвоката - ОСОБА_9

потерпілого - ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Вінниці апеляційну скаргуз доповненнями потерпілого ОСОБА_10 на ухвалу Липовецького районного суду Вінницької області від 06.09.2016 року у кримінальному провадженні №11-кп/772/1331/2016, якою обвинувачених

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця і жителя АДРЕСА_1 ,

українця, громадянина України,

раніше не судимого,

звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.І ст.296 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

уродженця і жителя АДРЕСА_2 ,

українця, громадянина України,

раніше не судимого,

звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1ст.122 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000141 від 26 грудня 2012 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.І ст.296 КК України, ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.І ст.122 КК України - закрито

в с т а н о в и в:

До Липовецького районного суду Вінницької області надійшли матеріали кримінального провадження щодо підозрюваного ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.І ст.296 КК України та підозрюваного ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.122 КК України.

Розглянувши у судовому засіданні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч.І ст.296 КК України і обвинуваченого ОСОБА_8 про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст.122 КК України та закриття відносно них кримінального провадження у зв"язку із закінченням строків давності, суд першої інстанції задовольнив його. Свою ухвалу суд мотивував тим, що на час скоєння ОСОБА_7 та ОСОБА_8 інкримінованих їм злочинів минуло 8 років та 8 місяців, а тому відповідно до ст. 49 КК України вони звільняються від кримінальної відповідальності у зв"язку із закінченням строків давності.

В апеляційній скарзі з доповненнями потерпілого ОСОБА_10 порушуються питання про скасування ухвали Липовецького районного суду Вінницької області від 06.09.2016 року у зв"язку з неповнотою судового розгляду та істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону. Просить призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції, посилаючись на те, що висновки суду є незаконними та необґрунтованими. Вказівки ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 16.06.2016 року судом першої інстанції виконані не були.

Зазначає, що судом не досліджено правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Заслухавши суддю-доповідача, потерпілого ОСОБА_10 , який підтримав свою апеляційну скаргу з доповненнями; адвоката ОСОБА_9 , обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , на переконання яких ухвала суду є законною та обґрунтованою, а тому підлягає залишенню без зміни, прокурора ОСОБА_6 , який погодився з доводами апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження,колегія суддів вважає, що апеляційна скарга з доповненнями підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках передбачених законом України про кримінальну відповідальність

Згідно з вимогами п.2 та п.3 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минуло три роки, а у разі вчинення злочину середньої тяжкості, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі п`ять років.

Згідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до роз`яснень, даних у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 р. № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також, що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК, і лише після цього має бути постановлено відповідне судове рішення у визначеному КПК порядку. При цьому ухвали рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави.

Отже, рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності може бути прийняте тільки на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України.

Однак, суд першої інстанції не дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону під час судового розгляду та постановлення зазначеної ухвали.

В ході апеляційної перевірки матеріалів кримінального провадження встановлено, що обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 звернулись до суду першої інстанції із клопотаннями про звільнення їх від кримінальної відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення, передбачених ч.1 ст.122 та ч. 1 ст. 296 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Розглянувши клопотання обвинувачених, суд задовольнив їх, звільнивши обвинувачених від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи ОСОБА_7 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.І ст.296 КК України, який відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості; ОСОБА_8 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, який відноситься до категорії злочинів середнього ступеня тяжкості.

Висновок суду у підготовчому судовому засіданні про необхідність закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та звільнення їх від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є помилковим, оскільки не відповідає матеріалам кримінального провадження та суперечить вимогам закону України про кримінальну відповідальність та кримінальному процесуальному закону.

Відповідно до направленого до суду обвинувального акта органом досудового розслідування ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються в наступному.
Так, ОСОБА_7 22 грудня 2007 року, близько 23.00 години, перебуваючи біля входу в кафе « Норка», що в м. Іллінці по вул. Карла Маркса, Вінницької області, умисно, грубо, порушуючи громадський порядок, що супроводжувалось особливою зухвалістю, прагнучи показати присутнім свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві та самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, під приводом покарання ОСОБА_10 , який нібито наніс тілесні ушкодження старшому брату ОСОБА_8 ОСОБА_11 та нібито захищаючи честь ображеного ОСОБА_8 , розуміючи свою перевагу у фізичній силі, з метою побиття ОСОБА_10 , викликав останнього та разом з ним вийшов з приміщення кафе на вулицю. Коли ОСОБА_10 виходив із приміщення кафе « Норка» на вулицю, то ОСОБА_7 підставив останньому підніжку, в результаті якої ОСОБА_10 оперся рукою до землі. В той же час ОСОБА_8 зненацька наніс ОСОБА_10 удар кулаком в нижню частину щелепи, від якого останній впав на землю.
Після того, як ОСОБА_10 від удару ОСОБА_8 , впав на землю, то ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , протягом кількох хвилин продовжували невпинно бити ногами ОСОБА_10 по різним частинам тіла.
Даним фактом побиття, під час якого ОСОБА_10 відчував приниження та сильний фізичний біль, його інтересам було заподіяно істотної шкоди.
Згідно висновку експерта № 128/14 від 23.09.2014 року ОСОБА_7 наніс ОСОБА_10 тілесні ушкодження у виді гематоми нижньої повіки та підкон`юктивальний крововилив лівого ока, які відносяться до легких тілесних ушкоджень .

Своїми умисними діями, які виразились в грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення,передбачене ч.1 ст. 296 КК України.
Крім того, ОСОБА_8 22 грудня 2007 року близько 23:00 години, знаходились біля входу в кафе «Норка», що в м. Іллінці по вул. Карла Маркса, Вінницької області, розпочав сварку з ОСОБА_10 , яка виникла на ґрунті неприязних відносин із за того, що останній заподіяв тілесні ушкодження рідному брату ОСОБА_8 , ОСОБА_11 . В ході виниклої словесної сварки ОСОБА_8 з метою нанесення тілесних ушкоджень, умисно наніс два удари лівою рукою та правою руками зжатими в кулаки ОСОБА_10 в район обличчя спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді перелому тіла нижньої щелепи в ділянці кута зі зміщенням.
Згідно висновку експерта №128/14 від 23.09.2014: перелом тіла нижньої щелепи в ділянці кута тіла зі зміщенням відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознаками розладу здоров`я поєднані зі стійкою втратою працездатності менш ніж на одну третину.
Своїми умисними діями, які виразились умисному нанесення середньої тяжкості тілесне ушкодження, а саме умисне ушкодження , яке не є небезпечним для життя, але спричинило тривалий розлад здоров`я, ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ст. 122 ч.1 КК України.
Як вбачається з матеріалів справи та аудіозапису судового процесу, суд під час розгляду кримінального провадження обмежився лише виконанням підготовчої частини судового розгляду (статті 342-346 КПК) і в порушення вимог статей 347- 363 КПК України не з`ясовував обставини, установлені під час кримінального провадження і не перевірив їх доказами, а відразу розглянув клопотання обвинувачених щодо їх звільнення від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст.122 та ч. 1 ст. 296 КК України і закриття кримінального провадження на підставі ч.І ст.49 КК України та постановив відповідне рішення.

За матеріалами провадження потерпілий ОСОБА_10 та його представник адвокат ОСОБА_12 категорично заперечували доводи заявленого клопотання щодо звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності, посилаючись на неправильну кваліфікацію його дій, вбачаючи в них кваліфікацію за більш тяжким злочином, що виключало застосування щодо них положень ст.49 КК України.

За таких обставин висновок суду в ухвалі про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні хуліганства та ОСОБА_8 в умисному заподіянні потерпілому тілесних ушкоджень середньої тяжкості, не відповідає матеріалам кримінального провадження.

Тому доводи в апеляційній скарзі потерпілого ОСОБА_10 про те, що суд не досліджував докази, установлені на досудовому розслідуванні, і не мав права оцінювати їх без проведення судового розгляду, є обґрунтованими і такими, що заслуговують на увагу.

Оскільки суд першої інстанції при розгляді клопотання обвинувачених щодо звільнення їх від кримінальної відповідальності вищезазначених вимог кримінального процесуального та кримінального законів не дотримав, то прийняте ним рішення не можна визнати законним і обґрунтованим.

Виходячи з того, що суд першої інстанції не досліджував фактичні обставини кримінального правопорушення, чим допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили йому ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення, а апеляційний суд, згідно зі ст.404 КПК України не вправі встановлювати й доказувати факти, які не були встановлені та не доведені судом першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що допущені судом порушення кримінального процесуального закону відповідно до ч.б ст.9, п.З ч.І ст.409 і ч.І ст.412 КПК України є підставою для скасування ухвали і повернення справи на новий судовий розгляд.

Крім того, судом першої інстанції не було виконано вказівку ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 16.06.2016 року в частині розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення.
Так, суд Апеляційної інстанції у своїй ухвалі від 16.06.2016 року зазначив «з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 , і ОСОБА_8 вину в інкримінованих їм злочинах не визнали, у зв`язку з чим суд першої інстанції повинен був розглянути кримінальне провадження по суті обвинувачення, допитати обвинувачених, потерпілого та дослідити інші докази і ухвалити вирок, яким звільнити обвинувачених від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України», проте дана вказівка суду судом першої інстанції виконана не була, що є неприпустимим.
Оскільки обвинувачені вину свою вину у вчиненні інкримінованих їм злочинів не визнали, а суд під час підготовчого судового засідання позбавлений можливості переконатися, що діяння, які поставлені особам за провину, дійсно мали місце, що вони містять склад злочинів і особи винні в їх вчиненні , що є істотним для вирішення справи.
Отже, зазначені порушення вимог КПК України є істотними, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а тому ухвала суду підлягає скасуванню з призначенням кримінального провадження до нового судового розгляду в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 412, 415 КПК України,апеляційний суд

у х в а л и в :

апеляційну скаргу з доповненнями потерпілого ОСОБА_10 - задовольнити.

Ухвалу Липовецького районного суду Вінницької області від 06.09.2016 року про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст.296 КК України та ОСОБА_8 за ч.1 ст. 122 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, - скасувати.

Кримінальне провадження направити до Липовецького районного суду Вінницької області для призначення нового судового розгляду зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4