612/116/17
1-кс/612/60/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 лютого 2017 року смт. Близнюки
Слідчий суддя Близнюківського районного суду Харківської області ОСОБА_1 за участю прокурора Близнюківського відділу Лозівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_2 , слідчого слідчого відділу Близнюківського ВП Лозівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , при секретарі ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого СВ Близнюківського ВП Лозівського ВП ГУ Національної поліції в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Близнюки Харківської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, освіта середня, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 20.11.2012 Лозівським районним судом Харківської області за ч.4 ст. 187 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 02.02.2016 на підставі ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова,-

В С Т А Н О В И В :
Органами досудового розслідування встановлено, що 18 лютого 2017 року, з 12.00 години ОСОБА_7 , разом зі своїм сином ОСОБА_4 , знаходились в приміщенні власного житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , куди прийшов їх знайомий ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_1 . Після розмови ОСОБА_8 згодився дати 25 грн. для придбання спиртних напоїв. Придбавши 0,5 л. горілки, ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , разом почали розпивати її, після чого між ОСОБА_7 , і ОСОБА_4 , з одного боку та ОСОБА_8 , з іншого боку, виникла сварка, на ґрунті того, що ОСОБА_8 відмовився дати гроші для наступного придбання горілки.
Близько 15 год. 00 хв. 18 лютого 2017 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні власного житлового будинку, маючи прямий умисел направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , нанесли декілька ударів руками в область голови та тулуба ОСОБА_8 , а після того як від отриманих ударів останній впав на підлогу, продовжили наносити удари ногами в область голови та тулубу.
Таким чином, своїми умисними діями, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , спричинили гр. ОСОБА_8 , згідно довідки КП Близнюківської ЦРЛ від 19.02.2017 року, тілесні ушкодження у вигляді: закритих переломів 3-4-5-та 6 ребер з ліва, перелом грудини, забій легень, ЗЧМТ, забій серця, пневмогемоторакс зліва, за ступенем тяжкості - тяжке тілесне ушкодження по критерію небезпеки для життя (згідно пункту 2.1.3. Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень Наказ № 6 МОЗ України від 17.01.1995р.).
Вважають, що умисними діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 121 КК України, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, вчинене групою осіб.
Вказують, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого правопорушення підтверджується зібраними доказами: з`явленням із зізнанням, показами свідків, речовими доказами, протоколом слідчого експерименту.
У клопотанні слідчий зазначає, що ОСОБА_4 не має постійного місця роботи, в лютому місяці 2016 року звільнений з місць позбавлення волі та протягом року знову вчинив умисний злочин який є тяжким. У кримінальному провадженні тривають слідчі дії, вилучено не всі речові докази отже є достатні підстави вважати, що останній, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Будучи не одноразово засудженим за скоєння умисних злочинів, він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, оскільки проживає на території смт. Близнюки, Харківської області, добре знає сусідів та потерпілого, який зокрема на протязі близько двох місяців проживає у його домоволодінні. Також може чинити тиск на потерпілого та вчинити відносно нього нові умисні злочини, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Є підстави вважати, що ОСОБА_4 ведучи аморальний спосіб життя, зловживаючи спиртними напоями, будучи неодноразово засудженим за скоєння умисних тяжких та особливо тяжких злочинів, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість може вчинити нові злочини. Є звернення мешканців смт. Близнюки до Близнюківського ВП Лозівского ВП ГУ НП в Харківській області зі скаргами на вчинення ОСОБА_4 умисних кримінальних правопорушень. Вирок Близнюківського районного суду від 01.02.2017, яким ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, не набрав законної сили. Отже мають місце ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам.
Слідчий ОСОБА_3 у судовому засіданні на задоволені клопотання наполягала, вказуючи на обставини, викладені в клопотанні.
Прокурор ОСОБА_2 також клопотання підтримав, вказавши що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому тяжкого злочину. Свою вину ОСОБА_4 не заперечує. Він не працює, отже потребує кошти. На цей час не всі слідчі дії проведені, а тому ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі, може їм перешкоджати ОСОБА_4 добре знає мешканців селища, в тому числі і потенційних свідків, потерпілого і може на них впливати. Характер поведінки ОСОБА_4 свідчить що він може продовжити злочинну діяльність, оскільки раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину. Більщ м`які запобіжні заходи не забезпечать його належну поведінку.
У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 вирішення клопотання слідчого залишив на розсуд суду. Пояснив, що винним себе у вчиненні інкримінованого йому злочину і саме за обставин як вони викладенні слідчим, він визнає. Визнання не пов`язане з будь-яким тиском умовляннями тощо. Впливати на свідків наміру не має.
Адвокат ОСОБА_5 , не оспорюючи наявність обґрунтованої підозри, вважає, що прокурором та слідчим не в повній мірі доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу. Сама тяжкість можливого покарання є недостатньою підставою для обрання такого запобіжного заходу. ОСОБА_4 є постраждалим від аварії на Чорнобильській АЕС, проживає за місцем реєстрації. Доцільним запобіжним заходом вважає цілодобовий домашній арешт.
Вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, вважаю що клопотання підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
Пунктом 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини передбачено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
За змістом ст. ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно з ч. 1 та п.5 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, до раніше судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки..
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Подане до суду клопотання про обрання запобіжного заходу відповідає вимогам ст. ст.184,192 КПК України, погоджене з прокурором.
19.02.2017 року ОСОБА_4 затриманий в порядку ст. 208 КПК України, згідно протоколу затримання № 5/070 від 19.02.2017 року.
20.02.2017 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України.
Копію клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 отримали 21.02. 2017 об 11 год. 00 хв.
ОСОБА_4 свою вину у вчинені інкримінованих йому кримінальних правопорушень, за обставин як вини викладені в клопотанні, визнає повністю. При цьому пояснив, що визнання добровільне і не пов`язане з будь-яким тиском, погрозами, обіцянками тощо.
Визнання вини, разом із доказами наданими слідчим, підтверджують наявність обгрунтованої підозри у вчиненні саме ОСОБА_4 зазначеного вище кримінального правопорушення.
Так під час слідчого експерименту ОСОБА_4 пояснив та показав на місцевості про обставини події так як вони викладені слідчим, що підтвердив і у судовому засіданні. Обгрунтованим є і те, що існують реальні ризики, що з метою уникнення покарання ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину. Так за ч.2 ст.121 КК України передбачене покарання до 10 років позбавлення волі. Отже не виключена спроба ухилитися від суду на що вказував прокурор.
Встановлено що досудове слідство триває. Прокурор пояснив, що не всі слідчі дії проведені, зокрема не всі речові докази виявлені. Отже, перебуваючи на волі, ОСОБА_4 може знищити ті з них які ще не виявлені.
Також суд приймає до уваги твердження прокурора про те, що ОСОБА_4 добре знає своїх односельців в тому числі і тих, хто може бути потенційним свідком, а тому може на них впливати на свою користь, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню. Крім того потерпілий фактично є квартирантом ОСОБА_4 , . а тому тиск на нього з боку ОСОБА_4 дуже можливий.
Не виключається і те, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Так ОСОБА_4 раніше 20.11.2012 засуджений Лозівським районним судом Харківської області за ч.4 ст. 187 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 02.02.2016 на підставі ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова. Отже у вчиненні нового тяжкого злочину він знову підозрюється фактично тільки через рік після звільнення з місць позбавлення волі.
Крім того, відповідно до вироку Близнюківського районного суду від 01.02.2017 ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, вирок суду не набрав законної сили. Отже ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні нового злочину в період коли він уже знову був засуджений.
Вивченням особи ОСОБА_4 встановлено, що він проживає в смт. Близнюки. Характеризується формально позитивно. Не одружений. Не працює. Стан здоров`я задовільний. На обліку в органі зайнятості населення не перебуває.
Таким чином, надані достатні докази які вказують на обгрунтовану підозру у вчиненні цього кримінального правопорушень саме ОСОБА_4 і інші, більш м`які запобіжні заходи, не забезпечать його належну поведінку.
Наведеним вище спростовуються доводи захисника ОСОБА_5 .
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України вважаю недоцільним визначати розмір застави для забезпечення виконання ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України. Оскільки він обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства.
Строк тримання під вартою ОСОБА_4 обчислювати з моменту його затримання - 19 лютого 2017 року.
Термін дії ухвали визначається в межах строку, встановленого ч.1 ст. 197 КПК України.
На підставі викладеного і керуючись ч.5 ст. 182, ст. ст.184,193,196 КПК України,-
У Х В А Л И В :
Клопотання слідчого СВ Близнюківського ВП Лозівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 задовольнити.
Застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в Харківській установі виконання покарань (№27).
ОСОБА_4 взяти під варту негайно в залі суду.
Ухвала про застосування запобіжного заходу діє до 19 квітня 2017 року включно. Ухвала підлягає оскарженню, шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до апеляційного суду Харківської області.

Слідчий суддя ОСОБА_1