Справа № 344/2520/17
Провадження № 1-кс/344/651/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2017 року м.Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши в судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , який підозрюється за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий, за погодженням прокурором, звернувся з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , в обгрунтування якого покликався на те, що 16.12.2016 року, приблизно о 10 годині 55 хвилин, в світлу пору доби, суху погоду, водій ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, що знижує реакцію та унеможливлює належним чином оцінити дорожню обстановку, керуючи автомобілем «Ford Transit Connect», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час виконання маневру повороту ліворуч на перехресті вулиць Долинської Окружної у м. Калуш, в напрямку вулиці Окружної, проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, з`їхав автомобілем на праве узбіччя дороги, своєчасно не вжив заходів до зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди та вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , яка в цей час йшла у попутному напрямку, правим узбіччям вул. Окружної. В результаті порушення ОСОБА_7 Правил дорожнього руху України, а саме п. 2.3., б); п. 2.9., а); п. 10.1; п. 12.1.; п. 12.3. відбулась дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої ОСОБА_6 померла від закритої черепно-мозкової травми з крововиливами в м`які покриви голови, під м`яку мозкову оболонку, в речовину головного мозку, синцями та забійною раною в ділянку голови, яка ускладнилася набряком та стисненням головного мозку. Відомості про кримінальне правопорушення внесені 09.06.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001581 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

У клопотанні зазначається, що 21.02.2017 року ОСОБА_4 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Прокурор в судовому засіданні підтримав вказавши, що злочин ОСОБА_4 вчинив при обтяжуючих обставинах у стані алкогольного сп`яніння та зазначив, що підозрюваний раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.

Захисник в судовому засіданні заперечила клопотання, вказавши, що підозрюваний на час скоєння ДТП не перебував у стані алкогольного сп`яніння. Дорожньо-транспортна пригода трапилась о 10.55 год., а експертиза на виявлення стану алкогольного сп`яніння проведена о 17.05 год., через значний період часу. Місце ДТП ОСОБА_4 залишив після того, як дочекався приїзду лікарів швидкої невідкладної допомоги, яких сам викликав. Ризики, наведені у клопотанні адвокат вважає безпідставними та необгрунтованими, так як підозрюваний на кожен виклик слідчого з`являвся; вважає, що на свідків впливати він не може, оскільки всі слідчі дії проведені. Щодо ризику про можливість вчинення іншого кримінального правопорушення, адвокат зазначила, що після притягнення підозрюваного до кримінальної відповідальності за раніше вчинені злочини, пройшло 12 років, за цей час він жодного правопорушення не вчиняв. Крім того просила врахувати, що ОСОБА_4 брав участь в антитерористичній операції як доброволець та є учасником бойових дій.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав позицію захисника.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку прокурора, підозрюваного та його захисника, встановлено наступне.

Матеріалами клопотання встановлено, що у вчиненні даного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Студінка Калуського району, житель АДРЕСА_1 , українць, громадянин України, не одружений, із середньо-спеціальною освітою, не працюючий, раніше неодноразово судимий.

Можлива причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, повністю підтверджується зібраними доказами у кримінальному провадженні: протоколом огляду місця події, висновками інженерно-транспортних, судово-медичної експертизи, медико-криміналістичної експертизи, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 та іншими доказами у кримінальному провадженні.

Згідно зі змістом ст.ст.131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

За ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Пунктом 5 ч.2 ст.183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

В ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, за який передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років. ОСОБА_4 нести відповідальність за свої дії, бажання уникнути покарання.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а прокурор при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, однак наявність підстав, що існують ризики переховування підозрюваного від досудового розслідування, можливість впливати на потерпілого та свідків, можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, не доведено в судовому засіданні.

Проте, враховуючи вагомість наявних доказів про можливу причетність підозрюваного до кримінального правопорушення, яке йому інкриміноване, можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, представлені дані про наявність місця проживання, вважаю, що у відповідності до ч.4 ст. 194 КПК України щодо підозрюваного слід обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з застосуванням електронних засобів контролю, заборонивши йому залишати житло цілодобово за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора, або суду та з покладенням на нього обов`язків, визначених ч.5 ст.194 КПК України. На переконання слідчого судді саме цей запобіжний захід надасть змогу забезпечити адекватне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно слідчий суддя приходить до переконання про відмову в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та вважає, що на підставі ч.4 ст. 194 КПК України слід застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 22, 131, 132, 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 309, 395 Кримінального процесуального Кодексу України, -

У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 - відмовити.

Застосувати до ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з застосуванням електронних засобів контролю, заборонивши йому залишати житло цілодобово за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду та при цьому покласти на підозрюваного наступні обов`язки:

прибувати до визначеної службової особи слідчого, прокурора або суду, із визначеною періодичністю;

не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;

утримуватись від спілкування з потерпілими, свідками;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон.

Обов`язки, покладені на підозрюваного, діють до 22.04.2017 року.

Строк дії ухвали шістдесят днів.

Виконання ухвали доручити відповідному органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, а контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено 22 лютого 2017 року.