Справа № 521/51/17
Номер провадження:1-в/521/111/17
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 січня 2017 року Малиновський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
представника ЧВК УДПтСУ в
Одеській області (№ 74) ОСОБА_4
засудженої ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі, в режимі відео конференції, клопотання засудженої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відбуваючої покарання на вироком апеляційного суду Вінницької області від 08 листопада 2007 року за ст. ст. 115 ч 2 п.п. 6,12, 187 ч 4, 70 КК України у вигляді дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією усього особистого майна, про її умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,-

З ЧВК УДПтСУ в Одеській області (№ 74) від засудженої ОСОБА_5 надійшло клопотання про її умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Прокурор просив відмовити в задоволенні клопотання, оскільки підстав для звільнення засудженої не має, та висловив думку, що засуджена не довела своє виправлення.
Представник установи виконання покарання залишив питання на розсуд суду.
Засуджена ОСОБА_5 у судовому засідання клопотання підтримала та просила його задовольнити.
Вивчивши клопотання засудженої про умовно-дострокове звільнення з яким вона звернулась до суду, та матеріали особової справи, вислухавши думку прокурора, представника установи виконання покарання та засуджену, суд вважає за необхідне у задоволені клопотання необхідно відмовити, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Пунктом 3 частини 3 статті 81 КК України, також встановлюється, що умовно - дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим (серед інших): не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання..
Під час розгляду клопотання, судом встановлено, що засуджена формально підпадає під умовно-дострокове звільнення, оскільки відбула більше ? строку покарання призначеного вироком суду. Разом з тим, суд вважає, що засуджена ОСОБА_5 , під час виконання покарання своєю поведінкою та ставленням до праці не довела своє виправлення, тому її необхідно залишити у місці позбавлення волі.
Так, покарання це один із центральних інститутів кримінального права, якому відведена важлива роль щодо охорони найбільш значущих суспільних відносин від злочинних посягань.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 50 КК України, покарання, є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Тобто мета покарання це те, чого прагне досягти держава, застосовуючи його щодо особи, яка вчинила злочин. Застосовуючи покарання, суд має на меті покарати винного, що необхідно для захисту суспільства і для задоволення почуття обурення і справедливості потерпілого, його близьких та суспільства в цілому.
Суд, відмовляючи в задоволенні клопотання приймає до уваги, що під час відбуття покарання, засуджена ОСОБА_5 з січня 2009 року за власним бажанням працевикористовувалась у швейному відділені на ручних роботах, до роботи ставилась не сумлінно, мала виробничі показники нижчі за бригадні, бажання щодо застосування професії швачки не виявила, з лютого 2015 року працевикористовувалась швачкою, до роботи ставилась відповідально, проявляла старання, але мала зауваження щодо дотримання внутрішнього розпорядку, потребує постійного контролю з боку цехового персоналу. За період відбування покарання дванадцять разів притягувалась до дисциплінарної відповідальності, п`ять стягнень на даний період часу є діючими, за характером ОСОБА_5 емоційна, самовпевнена, хитра поведінка не стабільна. Отже характеристика на ОСОБА_5 не відображає процесу виправлення засудженої.
Враховуючи викладені обставини, а також то, що засуджена має п`ять діючих стягнень за створення конфліктних ситуацій, невиконання законних вимог адміністрації, порушення внутрішнього режиму, суд вважає, що засуджена ОСОБА_5 своєю поведінкою та ставленням до праці не довела своє виправлення.
На підставі вищевикладеного, керуючись ч.ч.2, 3 ст. 81 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, -
В задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_5 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Апеляційна скарга, на ухвалу суду, може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: ОСОБА_1