Справа № 128/4073/15-к
Провадження №11-кп/772/226/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 березня 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
головуючого: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10
представника потерпілого ОСОБА_11
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження №0000958, внесене в єдиний реєстр досудових розслідувань 20 липня 2014 року за апеляційними скаргами потерпілого ОСОБА_9 з доповненнями представника ОСОБА_11 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 25 жовтня 2016 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта вища, неодруженого, офіційно непрацюючого, раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 125 ч.2, 128 КК України та призначено йому покарання:
- за ст. 125 ч.2 КК України у вигляді 4 (чотирьох) місяців арешту;
- за ст. 128 КК України у вигляді громадських робіт строком 240 (двісті сорок) годин.
Згідно ст. ст. 70, 72 КК України остаточну міру покарання ОСОБА_8 визначено за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді 4 (чотирьох) місяців арешту.
Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_8 про стягнення майнової і моральної шкоди, завданої злочином задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 15 569 грн. 85 коп. майнової шкоди, 50000 грн. компенсації за спричинену моральну шкоду та 2648 грн. 58 коп. судових витрат за надання правової допомоги, а всього: 68218 грн. 43 коп.
Відповідно до вироку суду, ОСОБА_8 , 19.07.2014 року, близько 19 год. 00 хв., знаходячись на своєму подвір`ї, що розташоване в АДРЕСА_1 , під час словесної суперечки між ним та ОСОБА_9 , діючи зі злочинною недбалістю, не бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, які б виразились у заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, хоча повинен був і міг їх передбачити, так як кинув дерев`яну палицю у напрямку потерпілого ОСОБА_9 , в результаті чого вона влучила у ногу потерпілого, чим йому було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: закритого уламкового перелому обох кісток верхньої третини правої гомілки зі зміщенням; садна правої гомілки.
Вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_9 виникли від дії тупого твердого предмету (предметів), по давності утворення відповідають строку, вказаному у постанові про призначення експертизи - 19.07.2014 року. На теперішній час у ОСОБА_9 має місце порушення функції правої нижньої кінцівки: незрощення перелому правої великогомілкової кістки з формуванням хибного суглобу, помірно виражене обмеження рухів в правому колінному суглобі за рахунок контрактури. Вказані порушення функції правої нижньої кінцівки у ОСОБА_9 стоять в причинному зв`язку з названим вище вказаним переломом кісток правої гомілки і становить 35% (тридцять п`ять відсотків) стійкої втрати загальної працездатності (з застосуванням ст. 151 «б» Таблицы процентов утраты общей трудоспособности в результате различных травм») ОСОБА_12 СССР «О порядке организации и проведения врачебно-страховой экспертизы» №2 от 1986 г.»
Таким чином, вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_9 належать до тяжких за ознакою стійкої втрати працездатності не менш ніж на одну третину (п.2.1.6 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, 1995 року»).
Характер і локалізація тілесних ушкоджень у ОСОБА_9 свідчать про травматичну дію тупим твердим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею в ділянку верхньої третини правої гомілки, що не характерно для утворення в результаті падіння з положення стоячи на площину.
Крім того, ОСОБА_8 , 19.07.2014 року, близько 19 год. 30 хв., знаходячись на своєму подвір`ї, що розташоване в АДРЕСА_1 , під час словесної суперечки, яка виникла у нього з ОСОБА_10 , умисно, незаконно, розуміючи протиправність своїх дій та суспільно небезпечні наслідки, навмисно наніс останній удар правою рукою (ребром долоні) в обличчя, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно - мозкової травми - струсу головного мозку, підшкірної гематоми в лівій завушній ділянці (без зазначення морфологічних особливостей), які могли утворитися від дії тупих твердих предметів відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
В апеляційній скарзі потерпілого ОСОБА_9 з доповненнями захисника ОСОБА_11 ставиться питання про скасування вироку Вінницького районного суду Вінницької області від 25 жовтня 2016 року та постановлення нового вироку з засудженням обвинуваченого за ч.1 ст.121 КК України та призначенням покарання за цим законом. Апеляційна скарга мотивована тим, що вирок суду невмотивований та необґрунтований, оскільки ні його покази, ні покази потерпілої ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , експерта, щодо механізму та обставин заподіяння йому тілесних ушкоджень не спростовані будь-якими достовірними та переконливими доказами, крім того, судом першої інстанції були проігноровані конкретні обставини справи. Крім того суд не взяв до уваги, що після зміни прокурором обвинувачення потерпілий підтримував попереднє обвинувачення.
В апеляційні скарзі захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 ставиться питання про скасування вироку Вінницького районного суду Вінницької області від 25 жовтня 2016 року з направленням справи на новий судовий розгляд. Просить провести в апеляційному провадженні часткове судове слідство шляхом дослідження протоколу огляду місця пригоди від 19.07.2014 року та висновку експерта від 20.08.2015 року стосовно тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_15 . Апеляційна скарга мотивована тим, що судове слідство проводилось поверхнево, однобічно та непрофесійно, висновок судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_15 не можна вважати повним, оскільки експертам не надавались для дослідження матеріали кримінального провадження, ними не визначалися ступінь тяжкості тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_15 на момент їх заподіяння, не досліджувалось питання про можливість отримання тілесних ушкоджень при падінні з будівлі висотою біля двох метрів та спів ударяння ноги з виступаючими предметами. Суд першої інстанції дослідивши наявні у справі суперечливі докази, не дав їм належної оцінки, не зазначив чому взяв до уваги одні докази і відкинув інші, неповно та невірно відобразив у вироку фактичні обставини справи.
В судовому засіданні прокурор обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 підтримали доводи своєї апеляції та просили задовольнити її в повному об`ємі.
Потерпілий ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_11 підтримали доводи своєї апеляційної скарги.
Потерпіла ОСОБА_10 вважає вирок суду відносно заподіяння їй тілесних ушкоджень законним, а в частині заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 незаконним.
Прокурор ОСОБА_6 вважає вирок суду законним і обґрунтованим.
Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги обвинуваченого та потерпілого підлягають до часткового задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.
Як убачається з вироку, суд не дотримав зазначені вимоги закону,допустив істотні порушення кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою скасування вироку.
Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться відносно особи в межах висунутого обвинувачення.
Статтею 374 КПК України встановлено вимоги щодо вироків як обвинувальних, так і виправдувальних.
Як убачається з матеріалів провадження, дії ОСОБА_8 в частині заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 органами досудового розслідування були кваліфіковані за ч.1 ст.121 КК України (а.с.2-4). В ході судового розгляду прокурором в цій частині було змінено обвинувачення та його дії кваліфіковані за ст.128 КК України (а.с.114-116).
При цьому потерпілий ОСОБА_9 під тримав попереднє обвинувачення, що вбачається з журналу фіксації судових засідань та в судових дебатах просив призначити покарання саме за цим законом.
При цьому всупереч вищевказаний норм кримінального процесуального закону постановляючи вирок, судом не зазначено формулювання обвинувачення, яке було підтримано потерпілим, не наведені доводи на його підтвердження чи спростування. Також судом в резолютивній частині вироку не прийнято рішення по обвинуваченню, яке було підтримано потерпілим.
Такі істотні порушення кримінального процесуального закону перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, що відповідно до ч.1 ст.412 КПК України тягне за собою скасування вироку з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
Разом з тим доводи апеляційних скарги обвинуваченого та потерпілого про неврахування окремих доказів та неповнота судового розгляду не можуть бути предметом оцінки апеляційним судом на даному етапі, оскільки відповідно до ч.2 ст.415 КПК України призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, апеляційний суд не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність чи недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими.
Також апеляційний суд не вправі вирішувати питання про постановлення вироку відносно ОСОБА_8 , оскільки такі вимоги викладені в доповненнях до апеляційної скарги потерпілого поза межами строків на апеляційне оскарження, а відповідно до ч.4 ст.403 КПК України внесення до апеляційної скарги змін, що обтяжують становище обвинуваченого поза межами строку на апеляційне оскарження не допускається.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 412, 415, 419 КПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_9 з доповненнями представника ОСОБА_11 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 25 жовтня 20126 року у кримінальному провадженні №0000958, внесеному в єдиний реєстр досудових розслідувань 20 липня 2014 року по обвинуваченню ОСОБА_8 за ст.ст.128, 125 ч.2 КК України скасувати через істотні порушення кримінального процесуального закону.
Призначити новий розгляд кримінального провадження у Вінницьколму районному суді Вінницької області.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.
Судді:
Згідно з оригіналом: