№ 243/1999/17
№ 1-кп/243/331/2017
ВИРОК
іменем України
24 березня 2017 року м. Слов`янськ
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Слов`янська Донецької області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000003 від 13.01.2015 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кілія Одеської області, РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, одруженого, має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , освіта професійно-технічна, раніше не судимого, з 10.11.2011 року по 12.05.2015 року проходив військову службу за контрактом на посаді заступника командира 1-го відділення 2-ї стрілецької роти (з конвоювання, екстрадиції та охорони підсудних) стрілецького батальйону (з конвоювання, екстрадиції та охорони підсудних та охорони спеціальних закладів) військової частини НОМЕР_2 , старшого сержанта, працюючого ФОП « ОСОБА_5 » водієм-експедитором, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 08 листопада 2011 року уклав контракт про проходження військової служби на 5 років та згідно наказу командира військової частини по стройовій частині № 230 від 10.11.2011 року призначений на посаду помічника начальника варти 2-х стрілецької роти (з конвоювання, екстрадиції та охорони підсудних) військової частини НОМЕР_2 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 по особовому складу №33 від 18.10.2013 року ОСОБА_4 звільнений з займаної посади та призначений на посаду заступника командира 1-го відділення 2-ї стрілецької роти (з конвоювання, екстрадиції та охорони підсудних) стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 .

08 листопада 2014 року старший сержант ОСОБА_4 був направлений з вч НОМЕР_2 на лікування до КЗ «Харківська клінічна лікарня №8», по завершенні якого був зобов`язаний повернутися у розташування вч НОМЕР_2 , яка дислокується у АДРЕСА_3 . Проте, у визначений термін 15 грудня 2014 року ОСОБА_4 , з метою ухилитися від проходження військової служби не з`явився з лікувального закладу на службу до розташування вч НОМЕР_2 , яка дислокується у АДРЕСА_3 , а убув за місцем проживання дружини ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , де проводив час на власний розсуд до 20 лютого 2017 року, коли добровільно з`явився до органу досудового розслідування.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав повністю свою провину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України та суду пояснив, що дійсно проходив службу за контрактом у вч НОМЕР_2 з дислокацією у АДРЕСА_3 . 08.11.2014 року він був направлений на лікування до м. Харкова, звідки мав повернутися до вч НОМЕР_2 у АДРЕСА_3 15.12.2014 року, але з лікарні він поїхав до дружини у м. Ізюм, де знаходився до 20.02.2017 року, коли добровільно з`явився до прокуратури.

Окрім повного визнання своєї провини обвинуваченим, провина обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.

ОСОБА_4 08 листопада 2011 року уклав контракт про проходження військової служби на 5 років та згідно наказу командира військової частини по стройовій частині № 230 від 10.11.2011 року призначений на посаду помічника начальника варти 2-ї стрілецької роти (з конвоювання, екстрадиції та охорони підсудних) військової частини НОМЕР_2 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 по особовому складу №33 від 18.10.2013 року ОСОБА_4 звільнений з займаної посади та призначений на посаду заступника командира 1-го відділення 2-ї стрілецької роти (з конвоювання, екстрадиції та охорони підсудних) стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 .

З матеріалів службового розслідування (наказу командира ВЧ НОМЕР_2 від 16.12.2014 р. № 168, акту проведення службового розслідування від 22.12.2014 року, наказу № 190 від 25.12.2014 року) вбачається, що ст. сержант ОСОБА_4 знаходився на лікуванні з 08.11.2014 року в м. Харків. З 15.12.2014 року вказаний військовослужбовець не дзвонив та на телефон не відповідав, при перевірці його місцезнаходження виявлено, що він в МЛ м. Харків на лікуванні не знаходиться, до місця проходження служби та причини відсутності не повідомляє. Встановлено, що ОСОБА_4 не прибув на службу з лікування та в подальшому не виходив на службу без поважних причин.

Аналізуючи вищезазначені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що вказані вище докази є достовірними, доповнюють один одного, перебувають між собою у взаємозв`язку, тобто подія кримінального правопорушення мала місце, провину обвинуваченого повністю доведено, а вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 408 КК України як дезертирство, тобто нез`явлення з лікувального закладу на службу з метою ухилитися від військової служби

Згідно роз`яснень п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року (із змінами та доповненнями), суди, вирішуючи питання про вид і розмір покарання щодо особи, яка визнається винною у скоєнні злочину, зобов`язані дотримуватися загальних принципів призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, брати до уваги ступінь тяжкості скоєного злочину, дані щодо винної особи та обставини справи, які обтяжують або пом`якшують покарання.

Згідно досудової доповіді органу пробації від 14.03.2017 року ризик небезпеки ОСОБА_4 для суспільства низький, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

При визначенні міри покарання обвинуваченому у відповідності до ст. 65 КК України, суд приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченим, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: сукупність усіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, віднесення кримінального правопорушення законодавством до злочинів середньої тяжкості, характер, ступінь його суспільної небезпеки; ступінь негативної майнової шкоди і наслідків (майнової шкоди не завдано, тяжких наслідків не настало), відомості про особу обвинуваченого (раніше не судимий, одружений, має малолітню дитину дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , посередньо характеризується за місцем проходження служби та позитивно за місцем роботи, тобто має стійкі соціальні зв`язки, самостійно з`явився із зізнанням до військової прокуратури та припинив ухилятися від військової служби).

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Суд приймає до уваги ті обставини, що ОСОБА_4 раніше не судимий, вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості, фізично здоровий, характеризується за місцем проходження служби посередньо, має міцні соціальні зв`язки, проживає з дружиною та малолітньою дитиною, ОСОБА_4 самостійно з`явився із зізнанням та припинив ухилення від військової служби, відповідно до висновку органу пробації виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливо без ізоляції від суспільства, тому суд визнає необхідним та достатнім для виправлення і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень призначення остаточного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням.

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов по справі не заявлений, судових витрат, речових доказів немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-370,374 КПК України, -

З А С У Д И В:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України і призначити йому покарання у виді двох років позбавлення волі.

В силу ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням протягом одного року іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у кримінальному провадженні до набуття вироком законної сили - особисте зобов`язання залишити без змін.

Апеляційна скарга на вирок суду подається до судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Донецької області через Слов`янській міськрайонний суд Донецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в єдиному екземплярі.

Суддя
Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1