АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу представника власника майна ТОВ «ТК «Гранд маркет», адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10 липня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СУ ФР ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у місті Києві ОСОБА_7 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_5 , та накладено арешт на корпоративні права ОСОБА_8 у вигляді 100 % частки статутного фонду ТОВ «ТК «Гранд маркет», що становить 1 000.00 грн.

Постановлене рішення слідчий суддя мотивував наявністю підстав для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження з метою збереження майна як речового доказу.

В апеляційній скарзі представник власника майна просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання слідчого відмовити. В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на відсутність підстав для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, оскільки ТОВ «ТК «Гранд маркет» не має ніякого відношення до кримінального провадження, а його посадовим особам про підозру не повідомлено. Що стосується мети арешту збереження речових доказів, то на думку представника, стороною обвинувачення не надано жодних даних, які б давали підстави вважати, що корпоративні права ОСОБА_8 у вигляді 100 % частки статутного фонду ТОВ «ТК «Гранд маркет», відповідають критеріям ст. 98 КПК України.

Також в поданій апеляційній скарзі ставиться питання про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді, посилаючись на ті обставини, що розгляд клопотання про арешт майна відбувся без повідомлення ОСОБА_8 , а копія постановленого судом рішення на адресу останньої не надсилалася.

Представник ТОВ «ТК «Гранд маркет», адвокат ОСОБА_6 , будучи повідомлений належним чином про дату розгляду справи в судове засідання не з`явився.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи рішення слідчого судді законним і обґрунтованим, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги та клопотання про поновлення пропущеного строку, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Враховуючи ті обставини, що розгляд клопотання слідчого про арешт майна відбувся без повідомлення його власника, а копія постановленого судом рішення, як вбачається з наданих суду матеріалів, на адресу останнього не надсилалась, колегія суддів погоджується з доводами апелянта щодо поважності причин пропуску строку на оскарження ухвали слідчого судді та вважає за необхідне поновити його.

Що стосується доводів апеляційної скарги з приводу відсутності підстав для накладення арешту на майно, то колегія суддів вважає їх безпідставними.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
На переконання колегії суддів вказаних вимог закону слідчий суддя, під час розгляду клопотання слідчого про арешт майна, дотримався.
Так, Слідчим управлінням фінансових розслідувань ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у місті Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000032 від 24 червня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 205 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у 2015 році, знаходячись в м. Дніпропетровську, громадянин ОСОБА_9 познайомився із особою на ім`я ОСОБА_10 та погодився на пропозицію останньої за грошову винагороду стати засновником та директором ТОВ «Фьючерс-Драйв», не маючи наміру займатися діяльністю підприємства, пов`язаною з виробництвом товарів, виконанням робіт або наданням послуг, усвідомлюючи при цьому, що вказане підприємство придбається з метою прикриття незаконної діяльності і допускаючи, що в результаті діяльності цього фіктивного підприємства може бути заподіяно шкоду державним або іншим інтересам.

24 червня 2016 року допитано у якості свідка директора/засновника ТОВ «Фьючерс-Драйв» ОСОБА_9 , який у своїх показаннях спростував відношення до ведення фінансово-господарської діяльності даного товариства та реєстрації його як платника податків.

03 червня 2017 року повторно допитаний ОСОБА_9 який був засновником/директором ТОВ «Фьючерс-Драйв», ТОВ «Трейдпромінвест», ТОВ «Солід граунд ЛТД» та повідомив про непричетність до ведення фінансово-господарської діяльності вказаних СГД.

Встановлено, що ТОВ «ТК «Гранд маркет» мало взаємовідносини з ТОВ «Солід граунд ЛТД» згідно податкової звітності та аналізу АІС «ЄРПН».

Досудовим розслідуванням встановлено, що статутний фонд ТОВ «ТК «Гранд маркет» сформовано за рахунок внеску до статутного фонду ОСОБА_8 у розмірі 1 000.00 грн.

Постановою слідчого СУ ФР ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у місті Києві ОСОБА_7 від 03 липня 2017 року корпоративні права ОСОБА_8 у розмірі 1 000.00 грн. визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000032.

Звертаючись з клопотанням про арешт вказаного майна слідчий зазначив, що метою застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження є збереження його як речового доказу.
Встановивши вище зазначені обставини, дослідивши доводи клопотання і матеріали, які були надані слідчим на обґрунтування своїх вимог, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянтів, дотримався вимог ст. 170 КПК України і прийшов до обґрунтованого висновку з приводу наявності підстав для його задоволення та накладення арешту на зазначене в клопотанні слідчого майно.
З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується та вважає, що слідчим доведена необхідність застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження з метою збереження цього майна як речового доказу.
Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Чинним Кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

На думку колегії суддів, доводи клопотання та додані до нього матеріали містять достатньо даних, які вказують на відповідність корпоративних прав ОСОБА_8 у розмірі 1 000.00 грн. критеріям ст. 98 КПК України, а відтак вважає, що стороною обвинувачення доведено ті обставини, що воно може бути використано як доказ у даному кримінальному провадженні.
Таким чином, доводи апеляційної скарги з приводу недоведеності слідчим тих обставин, що вказане майно має ознаки речових доказів, є безпідставними.

Що стосується посилань апелянта на відсутність у посадових осіб ТОВ «ТК «Гранд маркет» процесуального статусу підозрюваних чи обвинувачених в даному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим, на його думку, до даного товариства не може бути застосовано заходів забезпечення кримінального провадження, то слід зазначити, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про законність і обґрунтованість ухвали слідчого судді та вважає, що вона постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, оскільки надані слідчим матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є арешт майна.

Істотних порушень вимог КПК які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді колегією суддів не встановлено.

У зв`язку з цим, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а відтак подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 376, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Клопотання представника власника майна ТОВ «ТК «Гранд маркет», адвоката ОСОБА_6 , про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10 липня 2017 року, задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10 липня 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого СУ ФР ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у місті Києві ОСОБА_7 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_5 , та накладено арешт на корпоративні права ОСОБА_8 у вигляді 100 % частки статутного фонду ТОВ «ТК «Гранд маркет», що становить 1 000.00 грн., залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника власника майна ТОВ «ТК «Гранд маркет», адвоката ОСОБА_6 , без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не

підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/4073/2017 Категорія ст. 170 КПК України

Слідчий суддя суду 1-ї інстанціїОСОБА_11
Доповідач ОСОБА_1