Справа № 202/5755/16-к
УХВАЛА
Іменем України
13 вересня 2016 року м. Дніпро
Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю:
Секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
Слідчого СВ Індустріального відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 ,
Прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 ,
розглянувши клопотання слідчого СВ Індустріального відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене з процесуальним керівником прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна,-
В С Т А Н О В И В :
В провадженні СВ Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження № 0001933 від 24.08.2016 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст.190 КК України.
13 вересня 2016 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання, в якому слідчий просить накласти арешт на наступне нерухоме майно: квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; гараж № НОМЕР_1 , розташований за адресою: АДРЕСА_2 ; гараж № НОМЕР_2 , розташований за адресою: АДРЕСА_2 ; гараж № НОМЕР_3 , розташований за адресою: АДРЕСА_2 , та заборонити здійснення будь-яких операцій пов`язаних із відчуженням вказаного майна.

Обґрунтовуючи клопотання прокурор вказує на те, що 12.08.2016 року до Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області звернувся із заявою ОСОБА_5 про те, що невстановлені особи незаконно заволоділи нерухомим майном, щодо якого він є спадкоємцем, а саме квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , та трьома гаражами, розташованими за адресою: АДРЕСА_3 , 263, 264.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.06.2016 року у справі № 202/3906/16-ц, за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання право власності в порядку спадкування за законом, позовні вимоги ОСОБА_6 було задоволено в повному обсязі. Встановлено факт проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_4 , однією сім`єю зі спадкодавцем ОСОБА_8 протягом п`яти років до часу відкриття спадщини у квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 2008 року до часу відкриття спадщини - 22.09.2014 року. Визнано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_4 , спадкоємцем четвертої черги та визнано таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_8 .

Таким чином, вказаним рішенням визнано за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_4 , право власності на наступне нерухоме майно:

- квартира, за адресою: АДРЕСА_1 ;

- гараж № НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_2 ;

- гараж № НОМЕР_2 , за адресою: АДРЕСА_2 ;

- гараж № НОМЕР_3 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Допитаний в якості свідка онук ОСОБА_9 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , показав, що його померлому діду ОСОБА_9 належала квартира, в якій він проживав один, та яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , і три гаражі в гаражному кооперативі «Осінь», за адресою: АДРЕСА_2 , гаражі №№ НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_1 . У встановлений законом термін до 6 місяців 13.10.2014 року його батько ОСОБА_7 звернувся до нотаріуса про відкриття спадкової справи. Нотаріус перевірила базу заповітів, заповіту ОСОБА_9 не залишав. ОСОБА_7 (його батько) був єдиним спадкоємцем першої черги спадкування і в установлений законом термін він вступив в спадок свого батька. На момент вступу в спадщину ОСОБА_10 по вказаному майну свого померлого батька ОСОБА_9 були великі борги за комунальні послуги. Після оплати всіх боргів по квартирі ОСОБА_7 не зміг швидко зареєструвати право власності на зазначену квартиру за собою у встановленому законом порядку.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 помер. На момент смерті він не встиг переоформити право власності на квартиру і перереєструвати гаражі в гаражному кооперативі на себе.

20.07.2016 року ОСОБА_5 подав заяву про вступ у спадок померлого ОСОБА_7 у нотаріуса ОСОБА_11 . Спадкову справу у цього нотаріуса було відкрито раніше 06.05.2016 року, за заявою співмешканки ОСОБА_7 ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Зі слів ОСОБА_5 , що 20.07.2016 року дізнавшись у нотаріуса адресу квартири дідуся ОСОБА_9 , він поїхав за цією адресою. Ключі від зазначеної квартири раніше йому передала його бабуся, колишня дружина ОСОБА_9 і мати ОСОБА_7 , ОСОБА_13 . Приїхавши в квартиру, сусідка сказала йому, що з моменту смерті дідуся ОСОБА_9 і після проведення прибирання квартири, більше в ній нікого не було, ніхто не приходив.

В подальшому ОСОБА_5 виявив, що нерухоме майно, щодо якого він є спадкоємцем, на підставі заочного рішення суду належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того, 11.08.2016 року ОСОБА_5 на мобільний телефон зателефонував невідомий чоловік, який представився юристом ОСОБА_14 , домовився з ним про зустріч. В ході зустрічі ОСОБА_14 просив ОСОБА_5 за грошову винагороду не заважати йому продати квартиру, а потім в законному порядку повернути її собі у власність. 12.08.2016 року вони знову зустрілись у адвоката ОСОБА_5 , ОСОБА_14 наполягав на своєму, а також повідомив, що квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , вже продана іншій особі.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , 09.08.2016 року була придбана гр. ОСОБА_15 , ІПН НОМЕР_5 .

В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали пред`явлене клопотання та просили його задовольнити посилаючись на викладені у ньому обставини.

Відповідно до ст. 170 КПК України арешт майна здійснюється на підставі ухвали слідчого судді.
Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.
Заслухавши думку слідчого та прокурора, дослідивши матеріали клопотання, кримінального провадження, вважаю, що клопотання є обґрунтованим, законним та підлягає задоволенню, оскільки надані докази дають підстави зробити висновок, що вищезазначене майно є набутим в результаті вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку з чим належить накласти арешт на вказане нерухоме майно.

Клопотання про фіксування процесуальної дії за допомогою технічного засобу під час розгляду клопотання слідчому судді не надходило і за ініціативою слідчого судді не здійснювалося, що відповідає вимогам ст. 107 КПК України.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 110, 131, 132, 170-175, 309, 369-372, 395 КПК України, -
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання слідчого задовольнити в повному обсязі.
Накласти арешт на наступне нерухоме майно:

1.квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ;

2.гараж № НОМЕР_1 , розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Осіння, 2, ГК «Осінь»;

3.гараж № НОМЕР_2 , розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Осіння, 2, ГК «Осінь»;

4.гараж № НОМЕР_3 , розташований за адресою: АДРЕСА_2 ,

та заборонити здійснення будь-яких операцій пов`язаних із відчуженням вказаного майна.

Оголошення ухвали суду доручити слідчому СВ Індустріального відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області лейтенанту поліції ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1