Справа № 541/2803/16-к
Провадження № 1-кп/541/36/2017
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
У Х В А Л А
28 серпня 2017 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисників адвоката ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000044 по обвинуваченню ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
На розгляді в Миргородському міськрайонному суді Полтавської області перебуває кримінальне провадження № 0000044 по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 368 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання, в якому просив: оглянути наданий прокурором диск, на якому начебто містяться відеозаписи результатів проведення негласних слідчих дій, та подати його для ознайомлення стороні захисту; витребувати з військової прокуратури Полтавського гарнізону книгу обліку речових доказів для огляду її судом; викликати в судове засідання свідка ОСОБА_7 для додаткового допиту для з`ясування використання ним під час негласної слідчої дії диска, що переданий прокурором суду; визнати недопустимими докази два протоколи за результатами здійснення негласної слідчої (розшукової) дії від 22.11.2016 року, наданий прокурором суду диск та протокол про результати контролю за вчиненням злочину спеціального слідчого експерименту від 25.11.2016 року; зобов`язати прокурора виконати приписи ч.5 ст.223 КПК України про надання суду доказів, які можуть вказувати на невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Клопотання мотивував тим, що прокурором не відкривалися стороні захисту і не надані суду ухвала слідчого судді про надання дозволу на аудіо- та відеоконтроль ОСОБА_4 , що передбачена статтями 258, 260 КПК, а також доручення уповноваженим оперативним підрозділам УСБУ у Полтавській області на проведення вказаних слідчих дій, передбачене ст.246 КПК, що вказує на незаконність проведення даних слідчих дій. Самі ці слідчі дії проведені, а протоколи складені з порушенням вимог ст.104, 106 КПК України. Наданий прокурором суду диск не зазначений як додаток до цих протоколів в порядку ст.105 КПК України, не упакований та не опечатаний в порядку, передбаченому для речових доказів, конверт, в якому прокурор надав диск суду, не був запечатаний, на упаковці відсутні підписи осіб, які брали участь у слідчих діях, внаслідок який отриманий вказаний диск, що викликає сумніви у тому, що на дискові в даний час знаходиться об`єктивна та правдива інформація, яка ніким не скоригована і не підроблена. В порушення вимог ч.1 ст.357 КПК наданий прокурором диск судом не оглядався і не подавався для ознайомлення стороні захисту. Крім цього, прокурором був наданий суду протокол про результати контролю за вчиненням злочину спеціального слідчого експерименту, складений 25.11.2016, хоч відповідно до ч.4 ст.271 КПК мав бути складений 27.10.2016 у присутності обвинуваченого, який стороні захисту не відкривався, отже є недопустимим доказом.

Крім цього зазначив, що при наданні прокурором суду доказів, які зібрані в процесі кримінального провадження, ним було надано суду лише ті докази, що викривають обвинуваченого, а ті докази, що виправдовують його, прокурором приховані від суду. Зокрема, прокурором прихований від суду протокол освідування особи від 27.10.2016 року, яким встановлено, що при освітлюванні люмінесцентною лампою рук та одягу обвинуваченого, будь-якого кольору не випромінюється, та не надані суду документи, що підтверджують, що в ІНФОРМАЦІЯ_1 станом на 27.10.2016 були підготовлені документи для передачі до військової частини НОМЕР_1 , але не передані, що має істотне значення для справи, оскільки коли ОСОБА_8 з`явився до обвинуваченого, останній вважав, що він прийшов з військового комісаріату, де його попросили передати йому документи. Вважав, що така поведінка прокурора суперечить імперативним приписам ч.5 ст.223 КПК України.

Захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_5 підтримали заявлене клопотання та просили його задовольнити з підстав порушення прокурором вимог КПК України та конституційних прав ОСОБА_4 під час збирання доказів та надання їх суду, про які зазначено у клопотанні.

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання заперечував, пославшись на відсутність порушень вимог КПК України під час досудового розслідування. Пояснив, що гриф секретності з ухвали слідчого судді Апеляційного суду Полтавської області від 28.09.2016 про надання дозволу на аудіо- та відеоконтроль ОСОБА_4 , незважаючи на звернення прокурора, не знято, тому вона не надана. Диск, на якому зафіксовано результати негласних слідчих дій не є речовим доказом а є додатком до протоколів відповідних слідчих дій, тому вимоги до зберігання речових доказів на нього не розповсюджуються. Ним буде надано суду протокол ознайомлення обвинуваченого та захисників з матеріалами кримінального провадження, з якого буде видно, які матеріали відкривались сторони захисту, що спростує твердження останньої. Вважав, що оскільки стороні захисту відкривалися всі матеріали кримінального провадження, вона має можливість самостійно подати суду докази, що виправдовують обвинуваченого. Також вважав, що вирішення питання про допустимість доказів є передчасним. В зв`язку з цим у задоволенні клопотання просив відмовити.

Заслухавши сторони, вивчивши клопотання обвинуваченого, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно з ч.2 ст.91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. У відповідності з ч.1, 2 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до ст.89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

Таким чином, на даній стадії судового розгляду, коли надання сторонами суду доказів ще не закінчене і сторони не позбавлені можливості доказування належності і допустимості доказів, суду неможливо встановити очевидну недопустимість доказів, про які зазначено в клопотанні обвинуваченого, тому вирішення питання щодо їх допустимості є передчасним.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

В той же час, згідно з ч.1 ст.99 КПК України документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Відповідно до п.1, 3 ч.2 цієї статті до документів, за умови наявності в них відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, можуть належати: 1) матеріали фотозйомки, звукозапису, відеозапису та інші носії інформації (у тому числі електронні); складені в порядку, передбаченому цим Кодексом, протоколи процесуальних дій та додатки до них, а також носії інформації, на яких за допомогою технічних засобів зафіксовано процесуальні дії.

З огляду на викладене, оцінити зазначений у клопотанні диск щодо його належності до речових доказів та допустимості без його огляду та дослідження в судовому засіданні його змісту неможливо. Тому підстав для задоволення клопотання про витребування з військової прокуратури Полтавського гарнізону книги обліку речових доказів та виклик свідка ОСОБА_7 для додаткового допиту щодо використання ним диска під час негласної слідчої дії на даний час суд не вбачає.

Відповідно до ч.5 ст. 223 КПК України у разі отримання під час проведення слідчої (розшукової) дії доказів, які можуть вказувати на невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, слідчий, прокурор зобов`язаний провести відповідну слідчу (розшукову) дію в повному обсязі, долучити складені процесуальні документи до матеріалів досудового розслідування та надати їх суду у випадку звернення з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

З огляду на вказані вимоги КПК України клопотання обвинуваченого підлягає частковому задоволенню

Керуючись ст. ст. 22, 89, 91, 223, 350 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити частково.

Оглянути наданий прокурором диск в судовому засіданні.

Зобов`язати прокурора надати суду докази, які можуть вказувати на невинуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, в разі їх наявності та зазначення про них стороною захисту.

Питання визнання недопустимими доказами двох протоколів за результатами здійснення негласної слідчої (розшукової) дії від 22.11.2016 року, наданого прокурором суду диску та протоколу про результати контролю за вчиненням злочину-спеціального слідчого експерименту від 25.11.2016 року вирішити у нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення по даному кримінальному провадженню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1