АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Гол. у І інст. ОСОБА_1 ; єдин. унік. № 725/5159/16-к; доп. ОСОБА_2 ; пров. № 11-кп/794/51/17; катег: ст. 408 ч.3 КК Укр.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 лютого 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого , судді ОСОБА_2 ,

СуддівОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря судового засіданняОСОБА_5 ,
прокурора військової прокуратури Чернівецького гарнізону ОСОБА_6 ,
обвинуваченогоОСОБА_7 ,
захисникаОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , на вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 30 листопада 2016 року, по кримінальному провадженню № 0000112 від 24 жовтня 2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину передбаченого ст. 408 ч.3 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком,

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Вознесенськ, Миколаївської області, мешканець АДРЕСА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_2 , громадянин України, українець, одружений, з середньою спеціальною освітою, не працюючий, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимий,

засуджений за ст. 408 ч.3 КК України на п`ять років позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України, ОСОБА_7 звільнений від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, якщо він протягом трьох років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Зобов`язано ОСОБА_7 періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію, повідомляти цей орган про зміну місця проживання та не виїжджати за межі України без дозволу цього органу.
Згідно з вироком, ОСОБА_7 визнаний винним в тому, що будучи військовослужбовцем, який проходить військову службу за контрактом, у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.1 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту збройних сил України та ст.ст. 11, 16, 131, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, 11 жовтня 2016 року близько 08 год. 00 хв. з метою ухилитися від проходження військової служби, без поважних причин, умисно, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 , що розташована по АДРЕСА_3 , та вибув до місця свого постійного проживання, в АДРЕСА_4 , де проводив час на власний розсуд.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду змінити, пом`якшити призначене йому покарання, визначивши його із застосуванням ст. 69 КК України, посилаючись на те, що він вперше притягається до кримінальної відповідальності, повністю визнав свою вину у вчиненому злочині, сприяв його розкриттю, позитивно характеризується, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, є єдиним утриманцем сім`ї, брав участь у бойових діях.

Також, в апеляційній скарзі зазначено, що встановлена судом тривалість іспитового строку у виді трьох років, не відповідає тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину та його особі.

В запереченнях на апеляційну скаргу, прокурор військової прокуратури Чернівецького гарнізону ОСОБА_9 , просить вирок суду залишити без змін посилаючись на те, що призначене ОСОБА_7 покарання відповідає тяжкості вчиненого ним злочину та його особі.

Заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст оскаржуваного рішення, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, міркування прокурора про залишення вироку суду без змін, провівши судові дебати та заслухавши обвинуваченого ОСОБА_7 , в останньому слові, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданої апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню.

Винуватість ОСОБА_7 у дезертирстві, тобто самовільному залишенні військової частини або місця служби, з метою ухилення від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, за обставин зазначених у вироку, повністю доведена дослідженими судом першої інстанції доказами, яким дана правильна юридична оцінка.

Що стосується міри покарання, то вона явно не відповідає тяжкості скоєного обвинуваченим злочину та його особі, через її суворість.

Так, у відповідності до ст. 65 КК України, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен враховувати ступінь тяжкості скоєного злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

У п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003року "Про практику призначення судами кримінального покарання" вказано, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з кваліфікації злочинів (ст. 12 КК України), а також особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного із співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали тощо).

Згідно ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті особливої частини Кодексу.

З кримінального провадження видно, що обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав свою вину у вчиненому злочині та щиро розкаявся у його скоєнні, сприяв розкриттю злочину, є учасником бойових дій.

Ці обставинами апеляційний суд визнає такими, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину, і з урахуванням даних про його особу, що він вперше притягається до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується і має на утриманні двоє дітей, вважає за необхідне застосувати до нього ст. 69 КК України і призначити йому покарання нижче від найнижчої межі встановленої ст. 408 ч.3 КК України.

З цих же підстав апеляційний суд вважає за можливе встановити меншу тривалість іспитового строку.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 413, 418 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_7 , задовольнити.

Вирок, Першотравневого районного суду м. Чернівці від 30 листопада 2016 року, щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , змінити.

Пом`якшити призначене ОСОБА_7 покарання за ст. 408 ч.3 КК України визначивши його із застосуванням ст. 69 КК України у виді одного року позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Зобов`язати ОСОБА_7 періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію, повідомляти цей орган про зміну місця проживання та не виїжджати за межі України без дозволу цього органу.
В решту частині вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий, суддя [підпис]ОСОБА_2
Судді

[підпис]ОСОБА_3

[підпис]ОСОБА_4

"Копія. Згідно з оригіналом." Суддя -доповідач _________________ ОСОБА_2 (посада) (підпис) (ПІБ)

07.02.2017 року

(дата засвідчення копії)

07.02.2017 року

ОСОБА_2 .