Справа № 713/257/17
Провадження №1-кп/713/58/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.03.2017 м. Вижниця
Вижницький районний суд Чернівецької області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , за участю потерпілого ОСОБА_4 , за участю обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вижниця обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000668 від 30.12.2016 року:

за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, одруженого, тимчасово не працюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України,

за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, із середньою спеціальною освітою, працюючого рамником у ФОП ОСОБА_8 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України,

за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с.Коритне, Вижницького району Чернівецької області, жителя АДРЕСА_3 , громадянина України, із середньою освітою, одруженого, тимчасово не працюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України,-

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 28.12.2016 року близько 15-00 год. перебуваючи на стажуванні на посаді різноробочого у ФОП ОСОБА_4 за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , умисно з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, які перебували по місцю роботи в деревообробному цеху ФОП ОСОБА_4 , що розташований в АДРЕСА_4 , де ОСОБА_6 за допомогою тельферного крана та сприяння ОСОБА_7 без дозволу ФОП ОСОБА_4 , таємно викрали, шляхом відвантаження на вантажний автомобіль марки «Форд» д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_9 , обрізну букову дошку в кількості 3,00 куб.м., вартістю 10500,00 грн. В подальшому ОСОБА_9 надав ОСОБА_5 попередньо погоджену суму за лісоматеріали в розмірі 3000,00 грн., які були поділені в рівних частинах між ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та останні розпорядилися ними на власний розсуд, чим завдали потерпілому ФОП ОСОБА_4 матеріальної шкоди на загальну суму 10500,00 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину визнав в повному об`ємі, пояснив, що 28.12.2016 року попередньо домовився з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 викрасти лісоматеріал. Знайшов автомобіль та відвантажили букову дошку без дозволу власника, за що отримали 3000,00 грн, які порівну поділили між собою. У скоєному щиро розкаюється, просить суворо не карати.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину визнав в повному об`ємі, пояснив, що працює рамником у ФОП ОСОБА_4 28.12.2016 року з ОСОБА_5 та ОСОБА_7 домовились викрасти лісоматеріал. ОСОБА_5 знайшов автомобіль і вони відвантажили букову дошку без дозволу власника, за що отримали 3000,00 грн, які порівну поділили між собою. У скоєному щиро розкаюється, просить суворо не карати.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину визнав в повному об`ємі, пояснив, що 28.12.2016 року з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 домовились викрасти лісоматеріал. ОСОБА_5 знайшов автомобіль і вони відвантажили букову дошку без дозволу власника, за що отримали 3000,00 грн, які порівну поділили між собою. У скоєному щиро розкаюється, просить суворо не карати.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України, їх вина також доведена і підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Враховуючи те, що обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в повному обсязі визнали свою вину у вчиненні інкримінованого їм органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор, потерпілий та обвинувачені також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачені, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю. Дії обвинуваченого необхідно кваліфікувати таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб.

Також, суд враховує, що скоєний обвинуваченим злочин належить до категорії злочинів середньої тяжкості.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно вимог ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненні злочину та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно вимог ст.67 КК України судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує, що обвинувачений раніше не судимий, повністю визнав свою вину, розкаявся у вчиненому, сприяв розкриттю злочину, позитивно характеризується за місцем проживання, на даний час потерпілий не має до обвинуваченого претензій матеріального та морального характеру, з урахуванням його особи, обставин, які пом`якшують покарання та знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховуючи дані про особу обвинуваченого, а також вимоги ст.50 КК України про те, що покарання має на меті не тільки кару, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства і вважає за необхідне звільнити його від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням із встановлення іспитового строку, передбаченого ст.75 КК України, з покладанням на нього обов`язків передбачених ст.76 ч.1 п.п.1,2, ч.2 п.2 КК України.

Таке визначене покарання обвинуваченому, на думку суду, буде відповідати завданням та загальним засадам призначення покарання, його меті, відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України, та буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Також суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю. Дії обвинуваченого необхідно кваліфікувати таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб.

Також, суд враховує, що скоєний обвинуваченим злочин належить до категорії злочинів середньої тяжкості.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , згідно вимог ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненні злочину та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , згідно вимог ст.67 КК України судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує, що обвинувачений раніше не судимий, повністю визнав свою вину, розкаявся у вчиненому, сприяв розкриттю злочину, позитивно характеризується за місцем проживання, на даний час потерпілий не має до обвинуваченого претензій матеріального та морального характеру, з урахуванням його особи, обставин, які пом`якшують покарання та знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховуючи дані про особу обвинуваченого, а також вимоги ст.50 КК України про те, що покарання має на меті не тільки кару, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства і вважає за необхідне звільнити його від відбування покарання у виді обмеження волі, з випробуванням із встановлення іспитового строку, передбаченого ст.75 КК України, з покладанням на нього обов`язків передбачених ст.76 ч.1 п.п.1,2, ч.2 п.2 КК України.

Таке визначене покарання обвинуваченому, на думку суду, буде відповідати завданням та загальним засадам призначення покарання, його меті, відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України, та буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Також суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю. Дії обвинуваченого необхідно кваліфікувати таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб.

Також, суд враховує, що скоєний обвинуваченим злочин належить до категорії злочинів середньої тяжкості.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , згідно вимог ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненні злочину та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , згідно вимог ст.67 КК України судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує, що обвинувачений раніше не судимий, повністю визнав свою вину, розкаявся у вчиненому, сприяв розкриттю злочину, позитивно характеризується за місцем проживання, на даний час потерпілий не має до обвинуваченого претензій матеріального та морального характеру, з урахуванням його особи, обставин, які пом`якшують покарання та знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховуючи дані про особу обвинуваченого, а також вимоги ст.50 КК України про те, що покарання має на меті не тільки кару, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства і вважає за необхідне звільнити його від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням із встановлення іспитового строку, передбаченого ст.75 КК України, з покладанням на нього обов`язків передбачених ст.76 ч.1 п.п.1,2, ч.2 п.2 КК України.

Таке визначене покарання обвинуваченому, на думку суду, буде відповідати завданням та загальним засадам призначення покарання, його меті, відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України, та буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

В п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Питання про речові докази і документи вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Запобіжні заходи до обвинувачених не застосовувалися.

Керуючись ст.ст.368, 369-371, 374, 376 КПК України, Суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.2 КК України та призначити покарання у виді одного року обмеження волі.

На підставі ст.75 ст.76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 не застосовувався.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.2 КК України та призначити покарання у виді одного року обмеження волі.

На підставі ст.75 ст.76 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 не застосовувався.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.2 КК України та призначити покарання у виді одного року обмеження волі.

На підставі ст.75 ст.76 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_7 не застосовувався.

Речові докази, а саме, 3 (три) куб.м. обрізної букової дошки, які згідно постанови про визнання речових доказів та прилучення їх до кримінального провадження від 31.12.2016 року та розписки від 31.12.2016 року, знаходяться на зберіганні у потерпілого ФОП ОСОБА_4 залишити за належністю ФОП ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений в Апеляційний суд Чернівецької області через Вижницький районний суд Чернівецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1