н/п 1-кп/640/847/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2016 Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
представника потерпілого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_6 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Небіт-Даг Красноводської області Республіки Туркменія, громадянки України, з вищою освітою, працюючої директором ТОВ «Н-Кан-сервіс», в силу ст. 89 КК України не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ,
в скоєні злочину передбаченого ч.1 ст.388 КК України, -
ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що належний їй транспортний засіб - автомобіль марки Mercedes- 1 Benz, модель 320CDI, 2008 року випуску, колір сірий, vin НОМЕР_1 , тип легковий універсал - В, державний номерний знак НОМЕР_2 , являється предметом застави у відповідності до укладеного нею та особисто підписаним з ВАТ ВТБ Банк договором застави № 68Ф- AK/z408 від 04.11.2008 в забезпечення виконання кредитного договору № 68Ф-АК/408 від 04.11.2008, не виконавши своїх кредитних зобов`язань перед банком, а також в подальшому перед ТОВ «Кредекс Фінанс», яке стало з 24.12.2012 новим кредитором на підставі договору про відступлення права вимоги № 241212ів, укладеного 24.12.2012 між ТОВ «Кредекс Фінанс» і ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», яке стало з 17.02.2014р. новим кредитором на підставі договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами, укладеного 17.02.2014 між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» і ТОВ «Кредекс Фінанс», у період діючого обтяження на належний їй автомобіль, умисно, із корисливих мотивів, з метою невиконання своїх кредитних зобов`язань, вчинила незаконні дії із заставленим майном, направлені на його відчуження.
Так, ОСОБА_6 21.10.2015, знаходячись у приміщенні Територіального сервісного центру № 6342 Регіонального сервісного центру МВС України в Харківській області за адресою: м. Харків, вулиця Шевченко, 62, зняла з обліку для реалізації належний їй заставлений автомобіль марки Mercedes-Benz, модель 320CDI, 2008 року випуску, колір сірий, vin НОМЕР_1 , тип легковий універсал - В, державний номерний знак НОМЕР_2 , а 27.11.2015 особисто відчужила вищевказаний автомобіль, вартістю 634600 грн. згідно висновку судової авто-товарознавчої експертизи № 535 від 19.10.2016, іншій особі - ОСОБА_7 , отримавши від неї гроші та уклавши з нею у приміщенні територіального сервісного центру № 6341 Регіонального сервісного центру МВС України в Харківській області за адресою: м. Харків, вулиця Шевченко, 26, договір купівлі-продажу транспортного засобу, в результаті чого зазначений заставлений автомобіль став належати ОСОБА_7 та мати державний номерний знак НОМЕР_3 .
Продовжуючи свої злочинні діяння, ОСОБА_6 27.07.2016 на підставі одержаної від ОСОБА_7 довіреності на розпорядження вказаним автомобілем, посвідченої 09.02.2016 державним нотаріусом Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області ОСОБА_8 за р. № 81, знаходячись у приміщенні Територіального сервісного центру № 6341 Регіонального сервісного центру МВС України в Харківській області за адресою: м. Харків, вулиця Шевченко, 26, зняла з обліку для реалізації належний ОСОБА_7 заставлений автомобіль марки Mercedes- Benz, модель 320CDI, 2008 року випуску, колір сірий, vin НОМЕР_4 , тип легковий універсал - В, державний номерний знак НОМЕР_3 . В результаті неправомірних дій ОСОБА_6 , зазначений заставлений автомобіль 08.09.2016 Територіальним сервісним центром № 6342 Регіонального сервісного центру МВС України в Харківській області за адресою: м. Харків, вулиця Шевченко, 62, було зареєстровано на ім`я іншого власника ОСОБА_9 з державними номерними знаками НОМЕР_5 у відповідності до договору купівлі-продажу транспортного засобу.
Таким чином, ОСОБА_6 своїми умисними діями вчинила кримінальне правопорушення - злочин, передбачене ч.1 ст.388 КК України, а саме: відчуження заставленого майна, здійснене особою, якій це майно ввірене.
В підготовче судове засідання суду надана угода про примирення укладена 01.12.2016р. між сторонами кримінального провадження потерпілим, від імені якого діяв представник за довіреністю та обвинуваченою, за змістом якої вони погодились, що обвинувачена визнає свою вину та понесе покарання за ч.1 ст. 388 КК України у вигляді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів громадян, збитки спричинені злочином ОСОБА_6 потерпілому відшкодовані.
В угоді зазначено наслідки її укладення та затвердження, передбачені ст. ст.473, 474 КПК України, а також наслідки невиконання угоди.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з вимог п.1 ч.3 ст.314 КПК України, якою передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.
Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному проваджені може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.
Згідно ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадження у формі приватного обвинувачення.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , відповідно до ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 себе винуватою у вчиненні злочину визнала, щиро розкаялась, підтвердила, що угоду про примирення вона уклала добровільно і наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для неї є зрозумілими, просила затвердити зазначену угоду. Захисник обвинуваченої просив затвердити угоду.
Представник потерпілого зі свого боку також підтвердив суду, що зазначена угода укладена добровільно, наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди є зрозумілими. Просив суд затвердити зазначену угоду про примирення.
Прокурор в судовому засіданні просив затвердити угоду про примирення, оскільки вона не суперечить вимогам кримінального процесуального законодавства.
Судом встановлено, що дана угода про примирення за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 471 КПК України, а також відповідає положенням КК України щодо правової кваліфікація злочину та узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією статті, передбаченої ч.1 ст. 388 КК України.
Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч.6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб і є наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченої.
Міра покарання, яка узгоджена сторонами, є достатньою для виправлення обвинуваченої і відповідає загальним засадам призначення покарання, з урахуванням особи обвинуваченої, який має постійне місце проживання, працює, в силу ст. 89 КК України не судима.
При цьому, суд вважає за необхідне призначити покарання у вигляді штрафу без призначення додаткового покарання, оскільки вчинений обвинуваченою злочин не пов`язаний із займанням нею певної посади або певної діяльності.
Таким чином, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні під час підготовчого судового провадження, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про примирення між сторонами кримінального провадження: потерпілими та обвинуваченою і призначення останній узгодженої сторонами міри покарання за вчинення злочину , передбаченого ч.1 ст. 388 КК України та ухвалення обвинувального вироку.
Відповідно до ч.5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно п.5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду.
Враховуючи той факт, що позивач ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» скористався своїм правом та подав заяву про залишення заявленого цивільного позову про стягнення з ОСОБА_6 спричиненої шкоди, без розгляду, суд вважає за необхідне її задовольнити.
Судові витрати на залучення експерта в 351 сумі грн. 84 коп., суд стягує з обвинуваченої.
Керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 474, 475 КПК України, суд,-
засудив:
Угоду про примирення між потерпілими ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», від імені якого діє представник та ОСОБА_6 - затвердити.
ОСОБА_6 визнати винною у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.388 КК України і призначити їй покарання у вигляді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 грн.
Залишити без розгляду цивільний позов ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 351 грн. 84 коп.
Вирок на підставі угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим (підозрюваним) може бути оскаржений в апеляційний суд Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;

3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

У разі невиконання угоди про примирення потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку суду негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1