печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 червня 2017 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого четвертого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури міста Києва ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -
В С Т А Н О В И В:
26.06.2017 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло вказане клопотання, яке обґрунтовується наступним.
У ході досудового розслідування кримінального провадження № 0000793 від 22.06.2017 встановлено, що на підставі наказу Голови правління ПАТ «Банк Михайлівський» № 118 від 27.09.2013 ОСОБА_6 призначено на посаду голови правління ПАТ «Банк Михайлівський».
Досудовим слідством встановлено, що ОСОБА_6 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, а саме з ОСОБА_8 та іншими невстановленими особами, вчинив розтрату чужого майна в особливо великих розмірах за наступних обставин.
26.03.2015 Товариство з обмеженою відповідальністю «Автокапітал 2005» () (надалі Товариство) звернулось до ПАТ «Банк Михайлівський» із заявою №2/03-15 від 26.03.2015 на отримання кредиту в сумі 115 000 000,00 грн., строком на 12 місяців, процентною ставкою 22,5% річних, під забезпечення кредиту ліквідним майном, погодженою з Банком вартістю.
Установлено, що в порушення п.п. 5.2, 5.3 Положення ПАТ Банк Михайлівський про порядок кредитування юридичних осіб в національній та іноземних валютах, затвердженого Рішенням Правління ПАТ Банк Михайлівський (протокол № 23 від 04.06.2014), п.10.5 Положення про кредитну політику ПАТ Банк Михайлівський, затвердженого Рішенням Правління ПАТ Банк Михайлівський (протокол № 1 від 25.03.2013) працівниками Управління по роботі з корпоративними клієнтами, Департаменту ризик-менеджменту, Юридичним департаментом Банку висновки, в яких відображаються питання про доцільність кредитування Товариства, експертний висновок щодо ринкової вартості та ліквідності майна, яке пропонується у забезпечення кредиту Товариства, не готувались та на розгляд кредитному комітету Банку не надавались.
Разом із цим, слідством встановлено, що 26.03.2015 засідання Кредитного комітету Банку щодо розгляду питання про надання кредиту Товариству, у спосіб та в порядку передбаченому главою 5 Положення про Кредитний комітет ПАТ «Банк Михайлівський», затвердженого Рішенням Правління ПАТ «Банк Михайлівський» (протокол № 4 від 01.10.2013), не відбувалось.
Надалі, 26.03.2015 в денний час доби ОСОБА_8 , займаючи посаду начальника загального відділу Апарату Правління секретаря Кредитного комітету ПАТ Банк Михайлівський, будучи службовою особою, перебуваючи в приміщенні ПАТ «Банк Михайлівський» за адресою: м. Київ, Спортивна площа, 1-А, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, а саме з ОСОБА_6 та іншими невстановленими особами, достовірно знаючи про вказані вище обставини, зловживаючи своїм службовим становищем, склала завідомо неправдивий офіційний документ протокол № 48 Засідання Кредитного комітету ПАТ «Банк Михайлівський» від 26.03.2015, до якого внесла наступні завідомо неправдиві відомості: щодо присутності на засіданні Голови Кредитного комітету ОСОБА_6 та членів Кредитного комітету, а саме: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , запрошених, а саме: в.о. директора Департаменту розвитку споживчого кредитуванню ОСОБА_14 та директора Департаменту по роботі з стратегічними клієнтами ОСОБА_15 ; щодо доповіді останнього про надання кредиту Товариству; щодо ухвалення рішення надати кредит Товариству; щодо голосування за дане рішення, чим сприяла ОСОБА_6 у вчиненні розтрати чужого майна в особливо великих розмірах.
Після складання вказаного документу, 26.03.2015 в денний час доби ОСОБА_8 , перебуваючи в приміщенні ПАТ «Банк Михайлівський» за адресою: м. Київ, Спортивна площа, 1-А, займаючи посаду начальника загального відділу Апарату Правління секретаря Кредитного комітету ПАТ Банк Михайлівський, будучи службовою особою, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, а саме з ОСОБА_6 , ОСОБА_12 та іншими невстановленими особами, зловживаючи своїм службовим становищем, власноручно підписала завідомо неправдивий офіційний документ - протокол № 48 Засідання Кредитного комітету ПАТ «Банк Михайлівський» від 26.03.2015 та надала його для підпису Голові Кредитного комітету ОСОБА_6 та членам Кредитного комітету, а саме: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , чим сприяла ОСОБА_6 у вчиненні розтрати чужого майна в особливо великих розмірах.
У подальшому, цього ж дня, тобто 26.03.2015 ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні ПАТ «Банк Михайлівський» за адресою: м. Київ, Спортивна площа, 1-А, займаючи посаду Голови Правління ПАТ «Банк Михайлівський», будучи службовою особою, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, а саме з ОСОБА_8 та іншими невстановленими особами, на підставі завідомо неправдивого офіційного документу - протоколу № 48 Засідання Кредитного комітету ПАТ «Банк Михайлівський» від 26.03.2015, зловживаючи своїм службовим становищем, уклав від імені ПАТ Банк Михайлівський із Товариством з обмеженою відповідальністю «Автокапітал 2005» кредитний договір № 50/03-КЛ від 26.03.2015, згідно з яким Товариству надано транш кредит у розмірі 110 520 000,00 грн. та перераховано зазначену суму на поточний рахунок позичильника, який розпорядився ними на власний розсуд, чим спричинено шкоду ПАТ «Банк Михайлівський» у вказаному розмірі, що в шістсот і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, що відповідно до примітки 4 до ст. 185 Кримінального кодексу України є особливо великим розміром.
Слідчий у своєму клопотанні зазначає, що ОСОБА_6 своїми умисними діями, які виразились у розтраті чужого майна, вчиненій за попередньою змовою групою осіб, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненій в особливо великих розмірах, скоїв злочин, передбачений ч. 5 ст. 191 КК України.
Також сторона обвинувачення стверджує, що обставини, які дають підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України підтверджуються матеріалами кримінального провадження.
Слідчий зазначає, що наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, щодо невиконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, а саме: ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, усвідомлюючи про можливе притягнення до кримінальної відповідальності; підозрюваний може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
З урахуванням викладених ризиків та особи підозрюваного, обставин вчинення та суспільну небезпеку кримінального правопорушення, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_6 , наявну інформацію про наміри втечі підозрюваного за межі України з метою ухилення від кримінальної відповідальності, сторона обвинувачення просить обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , оскільки уникнути вищевказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо.
Окрім цього, слідчий у своєму клопотанні просить визначити розмір застави підозрюваному ОСОБА_6 співрозмірний з розміром шкоди, заподіяної злочином, а саме 110 520 000,00 грн. з покладенням на останнього обов`язків, що визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: не відлучатись із населеного пункту, де він зареєстрований або проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду цілодобово; утримуватися від спілкування з свідками у вказаному кримінальному провадженні; здати на зберігання (у разі наявності) свій паспорт для в`їзду та виїзду за кордон; носити електронний засіб контролю; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи.
26.06.2017 в провадження слідчого судді надішла скарга адвоката ОСОБА_5 , справа № 757/36313/17-к, щодо незаконного затримання ОСОБА_6 , подана в порядку ст. 206 КПК України; ухвалою слідчого судді було об`єднано в одне провадження розгляд клопотання сторони обвинувачення і скарги захисника підозрюваного.
Обґрунтовуючи скаргу, адвокат ОСОБА_5 зазначає, що ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 23.06.2017 була задоволена скарга адвоката ОСОБА_4 в порядку ст. 206 КПК України щодо незаконного затримання 22.06.2017 ОСОБА_6 та звільнено останнього з під варти в залі суду.
Також ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 23.06.2017 було відмовлено у задоволенні поданого в рамках кримінального провадження № 0000277 клопотання слідчого в ОВС третього СВ прокуратури м. Києва ОСОБА_16 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 та обраному останньому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Після закінчення судового засідання ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України без вручення йому та його захисникам протоколу про затримання.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав з підстав, викладених у ньому та просив обрати підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави в розмірі 110 520 000,00 грн., що обумовлено обставинами вчинення кримінального правопорушення та наявними ризиками щодо неправомірної поведінки ОСОБА_6 , передбаченими ст. 177 КПК України, зокрема наявною оперативною інформацією, що підозрюваний має намір виїхати закордон з метою ухилення від кримінальної відповідальності. Прокурор ОСОБА_3 скаргу адвоката ОСОБА_5 в порядку ст. 206 КПК України вважає необґрунтованою та просив відмовити у її задоволенні.
Захисники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання слідчого з підстав його необґрунтованості. Зокрема зазначали, що кримінальне провадження № 0000793 від 22.06.2017 являється виділеним з кримінального провадження № 0000277 від 01.03.2017, в рамках якого ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 23.06.2017 підозрюваному ОСОБА_6 вже обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Як вбачається з пояснень адвокатів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , до постановлення вказаної ухвали, Апеляційним судом м. Києва 15.06.2017 прийнято рішення про скасування ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 10.05.2017 та постановлено нову, якою клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 задоволено з визначенням розміру застави 10 000 000 грн., що була внесена на розрахунковий рахунок Апеляційного суду м. Києва. Не дивлячись на це, органом досудового розслідування 22.06.2017 було затримано ОСОБА_6 в порядку ст. 208 КПК України, що було визнано зазначеною ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 23.03.2017 незаконним.
Окрім цього, захисники в судовому засіданні зазначали, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України щодо ймовірної неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, ґрунтується на припущеннях сторони обвинувачення та не підтверджується належними і допустимими доказами.
Сторона захисту, пославшись на викладені обставини, а також незадовільний стан здоров`я ОСОБА_6 , вважає, що обрання останньому найсуворішого запобіжного заходу в рамках виділеного кримінального провадження № 0000793 від 22.06.2017 суперечитиме положенням КПК України і являтиметься безпідставним.
Подану скаргу в порядку ст. 206 КПК України захисники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтримали і просили задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав позицію своїх захисників, заперечував проти задоволення клопотання слідчого, вважає пред`явлену йому підозру безпідставною, а свої дії на посаді голови правління ПАТ «Банк Михайлівський» правомірними.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, надані в судовому засіданні докази, що долучені до матеріалів судового провадження, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.
Судовим розглядом встановлено, що управлінням з розслідування кримінальних проваджень слідчих органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури м. Києва проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000277 від 01.03.2017.
Відповідно до наданих слідчому судді доказів вбачається, що ухвалою Апеляційного суду м. Києва 15.06.2017 прийнято рішення про скасування ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 10.05.2017 та постановлено нову, якою клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 задоволено з визначенням розміру застави у сумі 10 000 000 грн., що була внесена на розрахунковий рахунок Апеляційного суду м. Києва, що вбачається, зокрема, з пояснень захисників підозрюваного в судовому засіданні та не заперечувалось прокурором.
Як вбачається з постанови прокурора відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_3 від 22.06.2017, з кримінального провадження № 0000277 від 01.03.2017 виділено кримінальне провадження № 0000793, про що у цей же день внесені відомості до ЄРДР за підозрою у вчиненні ОСОБА_6 і ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 та ч. 2 ст. 366 КК України.
23.06.2017 о 17:20 год. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України в рамках кримінального провадження № 0000793.
23.06.2017 слідчим суддею Дніпровського районного суду м. Києва в рамках кримінального провадження № 0000277 від 01.03.2017 відмовлено у задоволенні клопотання слідчого в ОВС третього СВ прокуратури м. Києва ОСОБА_16 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 та обрано останньому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 23.06.2017 задоволено скаргу захисників в порядку ст. 206 КПК України та визнано затримання 22.06.2017 ОСОБА_6 незаконним.
Разом з тим, 23.06.2017 о 21:30 год. у приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва за адресою: вул. Сергієнка, 3, м. Київ, затримано ОСОБА_6 в порядку ст. 208 КПК України.
Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Законним є арешт за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(c) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.
Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.
Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
Слідчим у клопотанні та доданих документів з достатньою на даній стадії кримінального провадження повнотою підтверджується наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, санкція якої визначає покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, що відповідно до ст. 12 КК України кваліфікується як особливо тяжкий злочин.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.
Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації стороною обвинувачення протиправних дій ОСОБА_6 , виходячи лише з фактичних даних, що містяться в матеріалах клопотання, приходжу до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин.
Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 511-550/0/4-13 від 04.04.2013 вбачається, що слідчому судді, суду слід мати на увазі, що перелік обставин, які слід враховувати при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, не є вичерпним та підлягає розширеному тлумаченню з огляду на фактичні обставини, встановлені у кримінальному провадженні. Слідчий суддя, суд при розгляді клопотання та вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше (п. 9 ч. 1 ст. 178 КПК). Тому у клопотанні про застосування запобіжного заходу слідчий, прокурор, крім підстав, зазначених у ст. 177 КПК, зобов`язаний надати інформацію про застосування до підозрюваного, обвинуваченого інших запобіжних заходів як у цьому кримінальному провадженні, так і в інших кримінальних провадженнях (за наявності відомостей про їх застосування). Відповідні дані можуть бути надані стороною захисту та підлягають обов`язковому врахуванню при вирішенні поданого клопотання, оскільки впливають на достовірність підстав (ризиків) для застосування того чи іншого виду запобіжного заходу.
Як вбачається з пояснень захисників підозрюваного, відповідно до ухвали Апеляційного суду м. Києва від 15.06.2017 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 внесена застава у сумі 10 000 000 грн. у рамках іншого кримінального провадження, що перебуває у провадженні слідчого відділу прокуратури м. Києва щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень групою осіб, які призвели до значних збитків ПАТ «Банк Михайлівський».
Окрім цього, відповідно до ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва щодо підозрюваного ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Дане судове рішення станом на час розгляду клопотання старшого слідчого четвертого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури міста Києва ОСОБА_7 не набрало законної сили відповідно до положень КПК України.
Також у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 511-550/0/4-13 від 04.04.2013 роз`яснюється, що окремо слід зауважити про необхідність ретельного аналізу наявності підстав застосування запобіжного заходу у разі виконання ухвали слідчого судді, суду щодо застосування до підозрюваного, обвинуваченого на час розгляду відповідного клопотання запобіжного заходу в іншому кримінальному провадженні. Така обставина має бути оцінена при розгляді відповідного клопотання для забезпечення можливості встановлення достатнього ступеня суворості запобіжного заходу до підозрюваного, обвинуваченого за правилами ст. 194 КПК України. Ненадання такої інформації за її наявності унеможливить прийняття законного рішення слідчим суддею, судом.
З огляду на вищевикладене, слідчий суддя не вбачає можливим обрати підозрюваному ОСОБА_6 найсуворіший запобіжного захід в рамках виділеного кримінального провадження № 0000793 від 22.06.2017, що суперечитиме положенням КПК України і не відповідатиме завданням кримінального провадження.
Статтею 177 КПК визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/ або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Як вбачається з клопотання слідчого та матеріалів справи, про обґрунтованість наявності ризиків щодо неналежної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 , які перелічені в ст. 177 КПК України, зокрема щодо можливості переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, на думку сторони обвинувачення свідчить рапорт ст.о/у в ОВС ДЗЕ НП України ОСОБА_17 від 23.06.2017 (том 1, а.с. № 32).
Слідчий суддя не може прийняти до уваги зазначений документ, оскільки його зміст не підтверджений належними та допустимим доказами.
Крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_6 має вищу освіту, зі слів працює радником у ТОВ «Роздрібні фінансові системи онлайн», одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судимий, має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час має незадовільний стан здоров`я відповідно до наданої слідчому судді документації та потребує обстеження та лікування у медичних закладах.
Згідно зі ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Відповідно до ст. 195 КПК України застосування електронних засобів контролю полягає у закріпленні на тілі підозрюваного, обвинуваченого пристрою, який дає змогу відслідковувати та фіксувати його місцезнаходження. Такий пристрій має бути захищений від самостійного знімання, пошкодження або іншого втручання в його роботу з метою ухилення від контролю та сигналізувати про спроби особи здійснити такі дії. Відмова від носіння засобу електронного контролю, умисне зняття, пошкодження або інше втручання в його роботу з метою ухилення від контролю, а рівно намагання вчинити зазначені дії є невиконанням обов`язків, покладених судом на підозрюваного, обвинуваченого при обранні запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі або у вигляді домашнього арешту.

Враховуючи усе вищевикладене, а також на виконання вимог ч.5 ст.206 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту підозрюваного ОСОБА_6 із забороною залишати йому місце проживання у період з 22:00 год. до 07:00 год. наступної доби та застосувати засоби електроннного контролю, оскільки відповідно до встановлених під час судового розгляду обставин, саме такий запобіжний захід з високою вірогідністю запобігатиме ризикам ймовірної неналежної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження № 0000793 від 22.06.2017.
Відповідно до положень ст. 194 КПК України, слідчий суддя вважає необхідним покласти на підозрюваного ОСОБА_6 такі обов`язки: не відлучатись із населеного пункту, де він зареєстрований або проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;утримуватися від спілкування з свідками у кримінальному провадженні № 0000793; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання; носити електронний засіб контролю.
Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193-196, 205, 206, ч. 2 ст. 276, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ :
Клопотання старшого слідчого четвертого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури міста Києва ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, громадянина України, українця, маючого вищу освіту, зі слів працюючого радником у ТОВ «Роздрібні фінансові системи онлайн», одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 у період з 22:00 год. до 07:00 год. наступної доби до 21.08.2017 включно.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
- не відлучатись із населеного пункту, де він зареєстрований або проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- утримуватися від спілкування з свідками у кримінальному провадженні № 0000793;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання;
- носити електронний засіб контролю.
Термін дії домашнього арешту та обов`язків, покладених судом, визначити в межах строку досудового розслідування, терміном на два місяці, тобто до 21.08.2017 включно.
Роз`яснити підозрюваному, що працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Ухвалу передати для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_6 .
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Слідчий суддя: ОСОБА_1