АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/132/17 Справа № б/н Слідчий суддя - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2017 року м .Дніпро

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпра матеріали за апеляційною скаргою прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 січня 2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська

Дніпропетровської області, який проживає без

реєстрації за адресою:

АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Свої вимоги мотивує тим, що слідчий суддя не врахував тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винним у інкримінованому кримінальному правопорушенні, відсутність стійких соціальних зв`язків, те, що ОСОБА_5 не працює, у зв`язку з чим не має джерела прибутку, обставину, що останній перебував на обліку у лікаря-нарколога, як наркозалежна особа, та у 2014 році був знятий у зв`язку з ухиленням від нагляду та лікування. Посилається на те, що підозрюваний ніде не зареєстрований, будь-яких об`єктивних даних про проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 не встановлено. Звертає увагу на те, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира АДРЕСА_2 , яку відповідно до рішення суду ОСОБА_5 не може залишати в період часу з 20:00 до 06:00, належить стороній особі.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 січня 2017 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області та застосовано відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не залишати квартиру за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 20:00 до 06:00 без дозволу слідчого, прокурора та суду; не відлучатися із населеного пункту без дозволу слідчого, прокурора або суду. Обов`язки покладено на строк не більше двох місяців, тобто до 24 березня 2017 року.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що у своєму клопотанні слідчий та прокурор не зазначили та не довели, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а тому враховуючи, що підозрюваний працює, має постійне місце проживання, має на утриманні хвору дружину, слідчий суддя прийшов до висновку про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків відповідно до вимог ст. 194 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, підозрюваного та його захисника, які проти задоволення апеляційної скарги заперечували, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, 17 грудня 2016 року відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000046.

25 січня 2017 року ОСОБА_5 було затримано та, у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку, йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

Слідчий СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Розглядаючи клопотання слідчого про обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу, слідчий суддя заслухав доводи сторін кримінального провадження і дійшов висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту строком на два місяці, з покладанням на нього певних обов`язків у відповідності до вимог ст. 194 КПК України, посилаючись на наявність обставин, передбачених ст. 178 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В силу ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його проживання, в тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Що стосується необхідності застосування до ОСОБА_5 саме виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на чому наполягає у своїй апеляційній скарзі прокурор, то достатніх підстав для цього колегія суддів не вбачає.

Так, відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні від 26 червня 1991 року у справі «Летельє проти Франції», попереднє ув`язнення не повинне бути передвісником наступного покарання у виді позбавлення волі та не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його "пілотному" рішенні від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України", рішенні від 29 вересня 2011 року у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України" зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

Доводи слідчого та прокурора щодо необхідності застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів не вважає достатньо переконливими і такими, що у сукупності свідчать про те, що встановлені щодо останнього ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України можуть бути усунуті лише у такий спосіб.

Так, підозрюваний працює, має постійне місце проживання, має на утриманні хвору дружину, відомості, що підтверджували б істотність наявних щодо нього ризиків, відсутні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, при прийнятті рішення відносно ОСОБА_5 про достатність застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, перевірив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування даного запобіжного заходу, і дійшов обґрунтованого висновку про необхідність його застосування.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, яка зміні або скасуванню з викладених в апеляції мотивів не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 181, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 січня 2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 залишити без зміни.

Судді
______________ _________________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3