У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 квітня 2017 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
з участю
прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Ужгород, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001787 від 03.06.2015 р. про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
На розгляді Ужгородського міськрайонного суду знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001787 від 03.06.2015 р. про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.307 КК України.
Згідно ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 08.02.2017 р. обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено дію запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, без застосування електронного засобу контролю, що полягає в забороні обвинуваченому ОСОБА_4 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 20:00 год. по 09:00 год. до двох місяців, а саме датою закінчення домашнього арешту є 08.04.2017 року
У зв`язку зі спливом строку з дня продовження дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_4 , суд зобов`язаний розглянути питання щодо доцільності продовження строку домашнього арешту.
Відповідно до ст. 331 ч. 3 КПК України суд, незалежно від наявності клопотань зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження домашнього арешту до спливу двомісячного строку з дня винесення ухвали.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження строку запобіжного заходу, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
В судовому засіданні прокурор просив суд продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 дію запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до 2-ох місяців, оскільки підстави, за яких судом було обрано обвинуваченому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не відпали, а також з метою запобігти спробам ухилитися від суду.
Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечили проти продовження дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Заслухавши доводи учасників судового провадження, виходячи з вимог ст.331 КПК України суд приходить до наступного.
Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосовування запобіжних заходів.
У відповідності до вимог ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні : перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином ; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Запобіжні заходи застосовуються за наявності обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії викладені вище.
Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу крім наявності ризиків , зазначених у статті 177, враховуються тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа, її вік, стан здоров`я, розмір майнової шкоди, майновий стан, наявність родини та утриманців, місце проживання та інші обставини, що її характеризують.
Вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , суд враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Аналізуючи доцільність подальшого застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , у вигляді домашнього арешту, суд враховує наступне.
Судом встановлено наявність ризиків можливості вчинити інше правопорушення, переховуватися від суду, враховуючи, що обвинувачений раніше судимий, зокрема : 03.12.2012 року Ужгородським міськрайонним судом за ч.2 ст.307 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки, проте уже 05.08.2015 року останній був повідомлений слідчим про підозру у вчиненні злочину , тобто до закінчення терміну випробування, ОСОБА_4 , правоохоронними органи уже був підозрюваний у вчиненні іншого злочину, що, в поєднанні з наявними у суді даними про його особу, не працюючий, судимий, тобто не виправдав ступінь довіри виражений йому судом, свідчить про обґрунтованість наявності таких ризиків та про неможливість їх уникнення при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів.
Також, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182).
Суд вважає, що обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються, тяжкістю покарання, яке йому загрожує - згідно санкції статті Кримінального кодексу України, за злочин, що йому інкримінується за ч.2 ст.307 КК України , може бути призначено покарання у виді позбавленням волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
Окрім наявної обґрунтованої підозри, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості вчиненого, а встановлені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають, на даний час, можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який.
Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено, тож суд приходить до висновку про доцільність продовження строку домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_4 до двох місяців.
З урахуванням наявних ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, суд дійшов висновку, що більш м`який запобіжний захід обвинуваченому, буде недостатнім для забезпечення кримінального провадження.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-178, 183, 199, 331, 372 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Продовжити дію запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю, із забороною йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 20:00 год. по 09:00 год. до двох місяців, а саме датою закінчення домашнього арешту є 02.06.2017 року, та покласти на нього такі обов`язки:
1.прибувати до суду на першу вимогу;
2.не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає без дозволу суду;
3.повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
4.здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Організацію виконання даної ухвали доручити начальнику Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області.
Контроль за виконання даної ухвали покласти на прокурора Ужгородської місцевої прокуратури.
Ухвала окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1