АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 212/616/17-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/232/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі 28 березня 2017 року апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 лютого 2017 року, якою обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за №0000879 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, повернуто прокурору для усунення недоліків.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
обвинувачений ОСОБА_6
захисник ОСОБА_8
представник потерпілої ОСОБА_9 .
В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржувану ухвалу скасувати, у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 лютого 2017 року обвинувальний акт по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, повернуто прокурору для усунення, зазначених в ухвалі порушень вимог ст.291 КПК України.

Свої доводи суд мотивував тим, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 не відповідає вимогам КПК України, оскільки не міститься вказівки на формулювання обвинувачення. Дані обставини вказують на порушення вимог ч.2 п.5 ст. 291 КПК України, а саме: серед іншого в обвинувальному акті має бути виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. З огляду на вказані положення закону, обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 за ознаками ч.2 ст. 286 КК України складений з порушенням вимог кримінально-процесуального закону, оскільки відсутня вказівка в обвинувальному акті на фактичні обставини справи та формулювання обвинувачення.
В порушення вимог ст.ст.109, 110, 291 КПК України у реєстрі матеріалів досудового розслідування, що є невід`ємною частиною обвинувального акту, невірно та не в повному обсязі зазначені процесуальні дії та процесуальні рішення, проведені та складені в ході досудового розслідування, що має важливе значення для оцінки зібраних сторонами доказів, їх належності та допустимості при ухваленні судового рішення. Органом досудового розслідування порушено вимоги кримінально-процесуального закону ч.2,3, 9 ст. 290 КПК України, а саме: прокурор або слідчий зобов`язані надати доступ до речових доказів, а сторона кримінального провадження зобов`язана письмово підтвердити протилежній стороні факт надання доступу, що не було вчинено слідчим та прокурором.
Порушення водієм ОСОБА_6 п. 18.1 Правил дорожнього руху України знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, однак не зазначено з якою саме швидкістю рухався ОСОБА_6 , наскільки кілометрів на годину він допустив перевищення максимально допустимої швидкості встановленої для зазначеної ділянки дороги, та чим саме регламентовано швидкість руху на зазначеній ділянці дороги.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, вважає, що вона підлягає скасуванню, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення. Прокурор не згоден з твердження суду про те, що в обвинувальному акті не викладені фактичні обставини кримінального правопорушення та пред`явлене обвинувачення є неконкретним.

Крім того, прокурор вказує, про необґрунтовані доводи суду, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України. Так, в обвинувальному акті чітко викладені як фактичні обставини кримінального правопорушення, так і правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

На думку прокурора, суд помилково вказав на те, що в реєстрі в розділі процесуальні дії зазначені протоколи слідчих дій, що є способом фіксації, а не власне процесуальною дією, оскільки в реєстрі доданому до обвинувального акта чітко зазначені всі проведені процесуальні дії, а саме огляд місця дорожньо-транспортної пригоди, слідчі експерименти та інші. А також, судом безпідставно зроблено висновок про не надання стороною обвинувачення протилежній стороні доступу до матеріалів кримінального провадження, так як згідно протоколу про надання доступу до матеріалів кримінального провадження підозрюваний та його захисник ознайомилися зі всіма матеріалами кримінального провадження в повному обсязі.

В судовому засіданні, при апеляційному розгляді, прокурор та представник потерпілої підтримали апеляційну скаргу прокурора, просили колегію суддів задовольнити її в повному обсязі.
Обвинувачений та його захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просили ухвалу суду залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, перевіривши матеріали кримінального провадження, вислухавши думку учасників процесу та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
За змістом положень ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

При цьому обвинувачення згідно з п. 13 ч. 1 ст.3 КПК України - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленомуКПК України. Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі. Саме в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта суд першої інстанції здійснює судовий розгляд, як це передбачено вимогамист. 337 КПК України.
Доводи апеляційної скарги прокурора про те , що суд при винесені ухвали не дотримався вимог КПК України та ухвалив незаконне,необґрунтоване та невмотивоване рішення, повернувши обвинувальний акт прокурору з мотивів і підстав, не передбачених кримінальним процесуальним законом , колегія суддів вважає безпідставними , оскільки вони спростовуються матеріалами провадження.
Відповідно до п. 3 ч.3 ст. 314 КПК України при проведенні підготовчого судового засідання, за умови, що обвинувальний акт не відповідає вимогам Кримінального процессуального кодексу України, суд має право повернути обвинувальний акт прокурору.
Суд першої інстанції дотримався вимог ст. 314 КПК України та відповідно до вимог ст. 372 КПК України навів в ухвалі мотиви , з яких прийшов до висновку про невідповідність обвинувального акту щодо ОСОБА_6 вимогам ст. 291 КПК України, що перешкоджає призначенню кримінального провадження до судового розгляду на підставі цього обвинувального акту.
Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали підставою для повернення обвинувального акту прокурору, на думку суду, є порушення органом досудового слідства, при складанні обвинувального акту вимог ст. 291 КПК України.
Згідно ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити в тому числі виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Однак, всупереч вказаній нормі кримінального процесуального закону, в обвинувальному акті не викладені конкретні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими .
Згідно до обвинувального акту ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що він 19 листопада 2016 року близько 17 години 45 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «КІА CEED» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_6 , рухався по проїзній частині поблизу опори № 290 по вулиці Електрозаводській, зі сторони вулиці Десантної в напрямку об`їзної дороги в Покровському районі міста Кривий Ріг Дніпропетровської області.
Під час руху, по проїзній частині вулиці Електрозаводська Покровського району міста Кривий Ріг Дніпропетровської області, водій автомобіля «КІА CEED» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 , не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, при необмеженій оглядовості та видимості, будучи неуважним до дорожньої обстановки, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, завчасно не вжив усіх можливих дій для зменшення швидкості аж до повної зупинки, маючи об`єктивну можливість завчасно виявити пішохода, не зменшив швидкості та не зупинився щоб дати дорогу пішоходу ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався по пішохідному переходу з ліва на право відносно напрямку руху вказаного автомобіля.
У результаті порушення правил-дорожнього руху України, водій ОСОБА_6 , приблизно о 17 годині 45 хвилин скоїв наїзд передньою лівою частиною автомобіля «КІА CEED» реєстраційний номер НОМЕР_1 на пішохода ОСОБА_11 на пішохідному переході в районі електричної опори № 290 по вулиці Електрозаводська, Покровського району міста Кривий Ріг Дніпропетровської області.
Своїми діями водій ОСОБА_6 грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5., 2.3.(6), 12.4, 12.9 (б), 18.1. Правил дорожнього руху України, згідно з якими:
п. 1.З. «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими»;
п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;
п. 2.З. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) «бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
п.12.4 У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год;
п. 12.9 Водієві забороняється:
б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальні знаки відповідно до пункту «и» пункту 30.3 цих правил;
п. 18.1 «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.»
Порушення водієм ОСОБА_6 п. 18.1 Правил дорожнього руху України знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди потерпілому ОСОБА_11 спричинено тілесні ушкодження, всі тілесні ушкодження в області голови входять в комплекс закритої черепно-мозкової травми та відносяться до категорії тяжкої ступені тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки життя. Тілесні ушкодження в області тулуба та кінцівок відносяться до легкої ступені тілесних ушкоджень за ознакою тривалості розладу здоров`я на термін не більш ніж 6 днів.
Всі виявлені тілесні ушкодження прижиттєві, виникли незадовго до настання смерті потерпілого ОСОБА_11 у проміжок часу, який становить від хвилин до десятка хвилин.
Дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч.2 ст.286 КК України за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
Однак , як правомірно було зазначено судом першої інстанції , у викладеному в обвинувальному акті прокурором формулюванні обвинувачення не містяться фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.
Згідно до обвинувального акту слідчим зазначено про те , що водієм допущено порушення п. 12.9 Правил дорожнього руху України, а порушення водієм ОСОБА_6 п. 18.1 Правил дорожнього руху України знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, однак в обвинувальному акті не зазначено з якою саме швидкістю рухався ОСОБА_6 , наскільки кілометрів на годину він допустив перевищення максимально допустимої швидкості встановленої для зазначеної ділянки дороги, та чим саме регламентовано швидкість руху на зазначеній ділянці дороги.
Тому, таке обвинувачення є неконкретним і допущене порушення ,на думку колегії суддів, перешкоджає призначенню кримінального провадження до розгляду, є підставою для повернення обвинувального акту прокурору,оскільки сформульоване в ньому обвинувачення є неконкретним, а сам обвинувальний акт відповідно суперечить вимогам Закону.
Колегія суддів також погоджується з висновком суду в частині того , що з огляду на забезпечення права на захист, обвинувачений має право знати у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують. Тому, викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація з посиланням на закон про кримінальну відповідальність, має бути чітким, зрозумілим, не повинен містити протиріч, неточностей та неоднозначного тлумачення і лише в такому випадку особа зможе ефективно захищатись від висунутого обвинувачення та не буде порушене її право на захист.
При таких обставинах колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про невідповідність обвинувального акту щодо ОСОБА_6 вимогам ст. 291 КПК України, що перешкоджає призначенню кримінального провадження до судового розгляду на підставі цього обвинувального акту, а тому обвинувальний акт обґрунтовано повернуто прокурору.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення, а ухвалу Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 лютого 20176року про повернення обвинувального акту з додатками у кримінальному провадженні №0000879, за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, прокурору для усунення, порушень вимог ст. 291 КПК України - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області

ОСОБА_4 ОСОБА_3 ОСОБА_2