АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 0000128 за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2016 року, якою було обвинувальний акт за ч. 2 ст. 190 КК України щодо

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровську, проживаючого по АДРЕСА_1 ,

повернуто прокурору, як такий, що не відповідає вимогам статті 291 КПК України.

В апеляції:
- прокурор просить ухвалу суду скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції. В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор посилається на те, що ухвала суду є необґрунтованою через істотне порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду, фактичним обставинам провадження. Автором вказується, що висновки покладені, в основу ухвали, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки 22 грудня 2016 року під час підготовчого судового засідання прокурор наголошував на тому, що органу досудового розслідування надано доручення для вжиття заходів про виклик потерпілого ОСОБА_8 , за результатами виконання якого стало відомо про неможливість явки у підготовче судове засідання потерпілого у призначені судом дату та час. При цьому, прокурором було зазначено, що у разі неможливості забезпечення явки потерпілого в судове засідання, останнім буде направлено до суду відповідну заяву про проведення підготовчого засідання за його відсутністю. Звертається увага на

Провадження № 11-кп/774/385/17 Головуючий в суді I інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 190 КК України Суддя-доповідач ОСОБА_2
заявлені прокурором клопотання про відкладення засідання. Крім того, в апеляції вказується на відповідність фактичним обставинам висновків суду першої інстанції щодо відсутності відповідного клопотання або згоди від потерпілого ОСОБА_8 про повноваження ОСОБА_9 діяти в його інтересах. Згода потерпілого ОСОБА_8 на вчинення ОСОБА_9 таких дій знаходить своє підтвердження довіреністю від 2 листопада 2012 року, відповідно до якої ОСОБА_8 уповноважує ОСОБА_9 вчиняти дії для захисту його інтересів в межах кримінального провадження. На думку прокурора суперечливими є і доводи та висновки суду щодо правового статусу адвоката ОСОБА_10 , відмову від якого 22 грудня 2016 року було прийнято судом, на підставі отримання ним за допомогою електронної пошти розірвання укладеного договору в односторонньому порядку. Також, в апеляції автор зазначає, що вказівки на порушення змісту реєстру матеріалів досудового розслідування, на які спирався суд, відповідно до закону, не можуть бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Таким чином, прокурор стверджує, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України в повному обсязі.

З ухвали слідує, що місцевий суд вичерпав всі передбачені законом заходи щодо належного повідомлення потерпілого ОСОБА_8 та забезпечення його явки у підготовче судове засідання.

Крім того, суд встановив, що зазначені стороною обвинувачення у якості представників потерпілого ОСОБА_8 , адвокат ОСОБА_11 та свідок ОСОБА_9 , не можуть бути визнані такими, оскільки вони не мають укладеного договору безпосередньо з потерпілим ОСОБА_8 , а свідок ОСОБА_9 взагалі не є адвокатом за фахом.

Також, суд вказав, що відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування відсутні відомості відносно допиту ОСОБА_8 під час досудового розслідування, що викликає сумніви стосовно встановлення особи потерпілого.

Наведена сукупність обставин, послугували суду підставою для повернення прокурору обвинувального акту, як такого, що не відповідає вимогам статті 291 КПК України.

Вислухавши думку прокурора, який підтримав доводи та вимоги апеляції, проаналізувавши доводи, які викладені в апеляційній скарзі і співставивши їх з наявними матеріалами, колегія суддів вважає, що принесена апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Кримінальним процесуальним законом передбачено, що після закінчення досудового розслідування, до суду передається обвинувальний акт, до якого додається реєстр матеріалів досудового розслідування, та інші, передбачені ст. 291 КПК України документи.

Цим же Законом, до повноважень суду першої інстанції, віднесено прийняття рішення під час підготовчого судового засідання про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, а саме ст. 291 КПК України.

Однак, проаналізувавши підстави для повернення обвинувального акту прокурору, які наведені в оскаржуваній ухвалі та вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що прийняте місцевим судом рішення є безпідставним.

Так, виходячи з вимог пункту 3 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити анкетні відомості щодо потерпілого, в тому числі і щодо місця його проживання.

Апеляційним судом встановлено, що в обвинувальному акті вказано місце проживання потерпілого ОСОБА_8 , однак місцевий суд встановив, що вказана в ньому інформація не відповідає дійсності, що і послугувало основною підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Однак, висновок місцевого суду, не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, оскільки в них відсутні будь-які вагомі докази того, що потерпілий за цією адресою не проживає.

Та обставина, що повідомлення про виклик до суду не було отримано ОСОБА_8 , що підтверджується повернутим поштовим повідомленням /а.с. 45-47, не може свідчити про вжиття судом всебічних заходів визначених законом щодо встановлення того, чи проживає потерпілий за наведеною в обвинувальному акті адресою.

З огляду на наявні фактичні дані, що містяться в матеріалах, висновки суду є передчасними та такими, що не підтверджуються доказами, які б дали можливість погодитись з висновками суду про вичерпаність судом усіх заходів щодо належного повідомлення потерпілого та забезпечення його явки у підготовче судове засідання.

Інші, вказані в ухвалі суду, недоліки не співвідносяться з вимогами кримінального процесуального закону щодо обвинувального акту і не можуть слугувати підставами для його повернення прокурору.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість судового рішення, яким було повернуто обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 прокурору, а відтак ухвала суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

постановила:
апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2, задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2016 року, якою обвинувальний акт за ч. 2 ст. 190 КК України щодо ОСОБА_7 , повернуто прокурору, як такий, що не відповідає вимогам статті 291 КПК України, скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області