справа № 462/1329/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 березня 2017 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові обвинувальний акт та угоду про примирення у кримінальному провадженні №0003897 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину 2011 р. народження, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає на АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

встановив:
ОСОБА_5 02.09.2016 року, близько 12.00 год., знаходячись на вул.Городоцька, 357 у м.Львові, маючи умисел на повторне заволодіння чужим майном шляхом обману, завідомо знаючи, що не виконає своїх зобов`язань, умисно, з корисливих мотивів, переконавши ОСОБА_4 у тому, що зможе продати йому паливо за нижчою ціною, отримав від останнього грошові кошти у сумі 4675 грн. Однак, в подальшому своїх зобов`язань не виконав, заволодівши грошовими коштами ОСОБА_4 в сумі 4675 грн.

Крім того, 30.09.2016 року, близько 12.00 год., знаходячись на вул.Героїв УПА, 78 у м.Львові, маючи умисел на повторне заволодіння чужим майном шляхом обману, завідомо знаючи, що не виконає своїх зобов`язань, умисно, з корисливих мотивів, переконавши ОСОБА_4 у тому, що зможе продати йому паливо за нижчою ціною, отримав від останнього грошові кошти у сумі 6400 грн. Однак, в подальшому своїх зобов`язань не виконав, заволодівши грошовими коштами ОСОБА_4 в сумі 6400 грн.

Також, 20.10.2016 року, близько 11.00 год., перебуваючи на вул.Любінська, 84 м.Львові, маючи умисел на повторне заволодіння чужим майном шляхом обману, завідомо знаючи, що не виконає своїх зобов`язань, умисно, з корисливих мотивів, переконавши ОСОБА_4 у тому, що зможе продати йому паливо за нижчою ціною, отримав від останнього грошові кошти у сумі 7800 грн. Однак, в подальшому своїх зобов`язань не виконав, заволодівши грошовими коштами ОСОБА_4 в сумі 7800 грн.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) повторно, тобто злочин, передбачений ч.2 ст.190 КК України.

16.03.2017 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 на підставі ст.ст. 468, 469, 471 КПК України укладено угоду про примирення.

Згідно з укладеною угодою, обвинувачений ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.190 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке має понести ОСОБА_5 у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 підтримав угоду про примирення, при цьому, повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, та пояснив, що він повністю розуміє свої права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, вид покарання, а також наслідки невиконання даної угоди.

Потерпілий ОСОБА_4 в суді просить затвердити угоду про примирення, зазначив, що завдана йому шкода ОСОБА_5 відшкодована повністю, а також підтвердив, що дана угода укладена ним добровільно, без будь-якого примусу і що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди про примирення між потерпілим і обвинуваченим, оскільки така угода відповідає вимогам КПК України.яч

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 , суд виходить з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Згідно з ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості. Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину визнає повністю.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, та наполягає на затвердженні угоди про примирення. Також, згідно вимог ч.4 ст.474 КПК України, з`ясовано, що потерпілому зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені п.2 ч.1 ст.473 КПК України, та що він просить затвердити зазначену угоду.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що зміст, умови та порядок укладення угоди про примирення відповідають вимогам ст.ст. 469, 471 КПК України, міра покарання, узгоджена сторонами, визначена у межах санкції ч.2 ст.190 КК України. Підстав для відмови у затвердженні угоди про примирення, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, судом не встановлено.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення, укладеної між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 , призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання, яке є достатнім для виправлення обвинуваченого, його перевиховання, запобігання вчиненню ним нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання.

Процесуальні витрати та речові докази, згідно матеріалів кримінального провадження, відсутні.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376, 394, 468, 469, 471, 474, 475 КПК України, суд -

ухвалив:
Затвердити угоду про примирення у кримінальному провадженні №0003897, укладену 16 березня 2017 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 грн.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова, з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: ОСОБА_1