Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
18 травня 2017 року м. Рівне
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_5 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 22 лютого 2017 року у кримінальному провадженні №0007073 по обвинуваченню
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не працюючого, неодруженого, не судимого ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
з участю прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_5

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 22 лютого 2017 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на три роки. На підставі ст.75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на один рік і шість місяців, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_6 покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_5 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 151088,69 грн. та моральної шкоди в сумі 10 000 грн..
Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 залишено попередній - у виді домашнього арешту.
Судом вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.

Як встановлено вироком суду першої інстанції, 08 жовтня 2016 року, біля 16 год., за попередньою змовою групою осіб із невстановленими особами, (матеріали відносно яких виділено в окреме провадження), маючи спільний злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом пошкодження врізного замка вхідних дверей будинку АДРЕСА_2 проникли всередину, звідки таємно викрали належне ОСОБА_5 майно, а саме: ноутбук «Тошіба» вартістю 5150 грн., планшет «Напо-Х», вартістю 1460,33 гри., металевий сейф в якому знаходились: 3150 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти становить 81553,50 грн.. 1900 Євро, що в еквіваленті до національної валюти становить 55024 грн., 300 польських злотих, що в еквіваленті до національної валюти становить 2023,63 грн., три золотих ланцюжка загальною вагою 3 г. 585 проби, вартістю 1796,07, золотий хрестик із зображенням «Розп`яття Ісуса Христа» вагою 0,60 г. 585 проби, вартістю 359,21 грн., золотий хрестик із зображенням «Розп`яття Ісуса Христа» вагою 0.50 г. 585 проби, вартістю 299,35 грн., дві золоті обручки загальною вагою 2,5 г, 585 проби, вартістю 1496,73 гри., золотий перстень Із білим камінцем вагою 4 г. 585 проби, вартістю 2394,76 грн", газовий пістолет «АСЕШ», вартістю 1650 грн., паспорт громадянина України, закордонний паспорт, чекову книжку, круглу печатку ФОП, видані на ім`я ОСОБА_8 , після чого з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном зникли, чим завдали потерпілому майнової шкоди на загальну суму 153207,58 грн..
В поданій апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_5 не оспорюючи правильність кваліфікації дій, доведеності винуватості, підстави та розмір задоволених цивільних позовів вважає вирок таким, що підлягає скасуванню. В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що висновки суду щодо необхідності застосування до ОСОБА_6 положень ст. 75 КК України не можна визнати достатньо обґрунтованими, оскільки суд фактично послався на обставини, що характеризують особу обвинуваченого та пом`якшують його відповідальність та даний вид покарання не відповідає вимогам ст.65 КК України. Додає, що ОСОБА_6 ніде не працює, перебуває на обліку у лікаря нарколога з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання опіоїдів, раніше неодноразово судимий за корисливі злочини, судимість в установленому законом порядку погашена. Просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи потерпілого ОСОБА_5 на підтримання апеляційної скарги, думку прокурора та обвинуваченого, які просять вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу потерпілого належить залишити без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за обставин, викладених у вироку, про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджені наявними у справі доказами, які досліджувались за згодою усіх учасників провадження, у тому числі потерпілого та обвинуваченого, в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України.
При цьому, суд першої інстанції, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками провадження змісту фактичних обставин справи за відсутністю сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, в тому числі і обвинуваченого, який повністю визнав себе винуватим у інкримінованому йому злочину, роз`яснив всім учасникам судового розгляду, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини.
Будь-яких порушень при вирішенні судом першої інстанції цих питань колегією суддів не встановлено, а тому фактичні обставини кримінального провадження, доведеність винуватості ОСОБА_6 в інкримінованому йому злочині та юридична кваліфікація його дій не є предметом апеляційного розгляду.
Що стосується призначеного обвинуваченому покарання, судом першої інстанції при

його призначенні в повній мірі дотримано вимог ст.ст.50, 65 КК України.
Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах санкції частини статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, з урахуванням ступені тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Доводи апеляційної скарги потерпілого про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, на думку колегії суддів, не заслуговують на увагу із наступних підстав.
Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Так, згідно зі ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням. Таким чином, вимоги статті 75 КК України застосовується лише у тому разі, коли для цього є умови і підстави.
На думку колегії суддів, призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції правомірно врахувавши ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким, обставини, які пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та часткове відшкодування завданих збитків, відсутність обтяжуючих обставин, особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, де характеризується посередньо, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання опіоїдів, раніше неодноразово судимий за корисливі злочини і судимість в установленому законом порядку погашена та дійшов обґрунтованого висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства в межах санкції інкримінованої статті Кримінального Кодексу України.
Доводи потерпілого ОСОБА_5 про неврахування судом обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого рецидив злочину не заслуговують на увагу.

Згідно ст.34 КК України рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин, не зняту або не погашену у встановленому законом проядку.

Оскільки судимість ОСОБА_6 погашена відповідно до ст.89 КК України, а рецидивом злочину визначається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин, тому суд першої інстанції правильно не врахував рецидив злочину як обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 .
Доводи потерпілого в апеляційній скарзі про безпідставне та невмотивоване застосування вимог ст.75 КК України не відповідає вимогам ст.65 КК України, на думку колегії суддів є необґрунтованими, оскільки враховані обставини дали суду першої інстанції обґрунтовані підстави вважати, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів можливо досягти без ізоляції його від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, вказане рішення суду вмотивоване.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання відповідає вимогам ст.65 КК України, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів, відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та особі обвинуваченого, судом першої інстанції правильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, вирок суду є законним, обґрунтованим і вмотивованим, підстави для його скасування чи зміни відсутні.
Керуючись ст.ст.376, 404,405,407, 419 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А:
Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 22 лютого 2017 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_5 - без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
С У Д Д І:

_______________ ______________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2