Справа № 638/9776/14-к
Провадженння № 1-кп/638/748/16

В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2016 року Дзержинський райсуд м. Харкова у складі : головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001019 від 04.03.2014 у відношенні :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого в м. Галі, Республіка Грузія, громадянина Грузії, грузина, не одруженого, з середньою освітою, не працюючого, реєстрації на території України та постійного місця мешкання не має, раніше судимого :

- 07.05.1996 вироком Харківського окружного суду за ст. 142 ч. 3

КК України ( в редакції Закону від 1960 року ) до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 26.04.2007 вироком Київського райсуду м. Харкова за ст. 309 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі, з застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України з звільненням від відбування покарання с іспитовим строком на 2 роки та покладенням відповідних обов`язків;
- 17.03.2008 вироком Печерського райсуду м. Києва за ст.ст. 185 ч. 2, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України, -

за участю :

прокурора ОСОБА_4

підсудного ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

перекладачів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В :

Підсудний ОСОБА_3 04 березня 2014 року, близько 19 години 30 хвилини, перебуваючи на зупинці громадського транспорту, розташованої на перехресті вулиць Клочківська та Новгородська в Шевченківському районі м. Харкова в процесі конфлікту з раніше йому незнайомим потерпілим ОСОБА_8 , який раптово виник на грунті особистих неприязних стосунків та згодом переріс у бійку, відчувая щодо останнього особисту неприязнь у зв`язку з виниклою конфліктною ситуацією та нанесенням йому під час бійки удару з заподіянням фізичного болю, діючи умисно, з метою заподіяння останньому тілесних ушкоджень, озброївшись наявним у нього ножем та утримуючи його у лівій руці, наніс ОСОБА_8 один удар вказаним ножем в область грудної клітини зліва та один удар в область черевної порожнини з права, чим заподіяв йому тілесні ушкодження, а саме : проникаючу колото-різану рану грудної клітини зліва по передньо - боковій поверхні в середньому її відділі, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпечності для життя в момент заподіяння; непроникаюче колото-різане поранення у верхньому відділі черевної порожнини з права, що відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 винним себе у скоєнні злочину, передбаченому ст. 121 ч. 1 КК України визнав повністю, при цьому показав, що дійсно, при вищевказаних обставинах, він 04.03.2014, близько 19 години, перебуваючи на зупинці громадського транспорту, розташованої на перехресті вул. Клочківській та вул. Новгородській в м. Харкові зустрів раніше йому незнайомого ОСОБА_8 , з яким у нього виник конфлікт на побутовому грунті. В процесі конфлікту ОСОБА_8 почав наносити йому удари. Обурившись діями ОСОБА_8 , відчувая до нього особисту неприязнь, він наявним у нього ножем наніс останньому два удари в область тулубу. Ножа викинув на місці злочину. Його дії були припинені сторонніми особами, які вийшли з громадського транспорту. Умислу на вчинення вбивства потерпілого не мав, удари ножем наносив не прицільно, у зв`язку з тим, що ініціатором конфлікту був потерпілий. У вчиненні вказаного кримінального правопорушення щиро кається. Матеріальну шкоду потерпілому частково відшкодував у добровільному порядку.

Оскільки підсудний ОСОБА_3 в судовому засіданні не оспорював вказані вище фактичні обставини справи, суд відповідно до вимог ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, які ніким не оспорюються.

Аналізуючи вищевикладені докази суд вважає, що дії підсудного ОСОБА_3 за ст. 121 ч. 1 КК України кваліфіковані вірно, так як він своїми умисними діями скоїв умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

При визначенні підсудному ОСОБА_3 виду та розміру покарання суд враховує суспільну небезпечність та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, данні про особу підсудного, який не працює, на диспансерному обліку в ОНД та МПНД не перебуває, раніше неодноразово був судимий за скоєння умисних злочинів, при цьому судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, за висновком судово наркологічної експертизи № 313 від 01.04.2014 страждає синдромом залежності від опіатів, зловживання алкоголем без залежності, за висновком судово психіатричної експертизи № 382 від 23.04.2014 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнаний осудним, так як міг віддавати собі звіт у своїх діях та керувати ними.

У відповідності до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_3 судом визнаються : щире каяття, добровільне часткове відшкодування завданого збитку.

Рецидив злочинів, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України, судом визнається обставиною, яка обтяжує покарання підсудного ОСОБА_3 .

При таких обставинах, з урахуванням особи ОСОБА_3 та обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, суд вважає, що виправлення та перевиховання підсудного ОСОБА_3 можливо лише в умовах ізоляції його від суспільства, з призначенням йому міри покарання у межах санкції ст. 121 ч. 1 КК України, а саме у виді позбавлення волі на відповідний строк.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що підсудний ОСОБА_3 тримається під вартою по вказаному кримінальному провадженню з 26.03.2014 та утримується в Харківському слідчому ізоляторі № 27 УДПтСУ в Харківської області, у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне рахувати строк відбуття покарання підсудному ОСОБА_3 з вказаного числа.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Суд вважає за необхідне, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати підсудному ОСОБА_3 строк його попереднього ув`язнення в період з 26 березня 2014 року по 21 грудня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід підсудному ОСОБА_3 , до набранням вироком законної сили та направлення його для подальшого відбуття покарання, суд вважає необхідним залишити без змін - тримання під вартою в Харківському слідчому ізоляторі № 27 УДПтСУ в Харківської області.

Потерпілим ОСОБА_8 заявлений цивільний позов на суму 15000 гривень, яка є коштами витраченими ним на своє лікування, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, а також на суму 10000 гривень у відшкодування моральної шкоди, заподіяної йому внаслідок протиправних дій підсудного ОСОБА_3 ( т. 1 а.с. 34 ).

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 вказаний цивільний позов визнав в повному обсязі, наголошуючи на тому, що розмір відшкодування повинен бути визначений судом на підставі наданих потерпілим матеріалів.

Суд вважає, що позовні вимоги потерпілого ОСОБА_8 в частині стягнення у відшкодування матеріальної шкоди задоволенню не підлягаю, в частині стягнення у відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди » розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

В судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт заподіяння потерпілому ОСОБА_8 неправомірними діями підсудного ОСОБА_3 моральної шкоди, що привело до тривалих моральних страждань.

Керуючись вищевикладеним, суд враховує характер і обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних), яких зазнав потерпілий їх глибину, тривалість, характер немайнових витрат, тяжкість вимушених змін у його житті, та приходить до висновку, що обґрунтованим, розумним і справедливим розміром відшкодування потерпілому ОСОБА_8 спричиненої йому неправомірними діями підсудного ОСОБА_3 моральної шкоди є сума в 10000 гривень.

Відповідно до приписів ст.ст.11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

Між тим, потерпілим ОСОБА_8 не було надано суду доказів які б достовірно та об`єктивно свідчили про те, що внаслідок неправомірних дій підсудного ОСОБА_3 йому була заподіяна зазначена ним у своєї позовної заяві матеріальна шкода. Як зазначає сам потерпілий у нього відсутні будь які документальні підтвердження щодо витрачених ним на своє лікування зазначених коштів, тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Прокурором Харківської місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави в особі Державної установи « Інститут загальної та невідкладної хірургії ім.. В.Т. Зайцева Національної академії медичних наук України » заявлений цивільний позов про стягнення з підсудного ОСОБА_3 3922,45 грн., які були витрачені лікувальним закладом на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_8 , у зв`язку з заподіянням йому тілесних ушкоджень.

Вказана сума витрат понесених бюджетним лікарняним закладом, стверджується відповідною довідкою лікарняного закладу. ( т. 1 а.с.а.с. 17 ).

Підсудний ОСОБА_3 в судовому засіданні вказаний цивільний позов прокурора визнав в повному обсязі.

Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні знайшла своє підтвердження як вина підсудного ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину, так і розмір вказаного цивільного позову, суд вважає за необхідне вказаний цивільний позов задовольнити в повному обсязі, стягнувши з ОСОБА_3 вказану суму на користь місцевого бюджету ХМР.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Речові докази, а саме належний потерпіломуОСОБА_8 одяг, - повернутий останньому за належністю. ( т. 2 а.с. 17 ).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України та призначити йому покарання, на підставі цього закону, у виді 5 (п`яти ) років 8 ( восьми ) місяців позбавлення волі, з відбуттям покарання в кримінально виконавчій установі закритого типу.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з 26 березня 2014 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати засудженому ОСОБА_3 строк його попереднього ув`язнення в період з 26 березня 2014 року по 21 грудня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід, обраний у відношеннні засудженого ОСОБА_3 залишити без змін - тримання під вартою в Харківському слідчому ізоляторі № 27 УДПтСУ в Харківської області.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 у відшкодування моральної шкоди 10000 гривен.

В задоволенні позову ОСОБА_8 до ОСОБА_3 « Про відшкодування матеріальної шкоди », - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь місцевого бюджету (банківські реквізити Департаменту бюджету та фінансів Харківської міської ради: р/р 0002 в ГУ ДКС України у Харківській області, МФО 851011, код 37999649, код призначення платежу 240603) - 3922 гривен 45 копійок.

Речові докази - належний потерпіломуОСОБА_8 одяг, - залишити останньому за належністю.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок відповідно до ст.ст. 393, 395 КПК України може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області, через Дзержинський райсуд м. Харкова, протягом 30 діб з моменту проголошення, а засудженим ОСОБА_3 в той же строк, з моменту вручення йому копії вироку.

Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Дзержинському райсуді м. Харкова копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Вирок надруковано в нарадчої кімнаті в одному примірнику.

Суддя ОСОБА_1