Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 серпня 2017 рокум. Київ

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі колегії:

головуючоїОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 05 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 18 липня 2017 року,

в с т а н о в и в:

Вироком Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 05 травня 2017 року
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,
засуджено за ч. 2 ст. 286 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Дунаєвецької ЦРЛ 3814,68 грн. витрат на лікування потерпілого.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 100 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Прийняте рішення щодо речових доказів та процесуальних витрат.
Згідно з вироком ОСОБА_4 визнано винуватим і засуджено за те, що він 04 грудня 2015 року близько 17 години 30 хвилин, керуючи у стані алкогольного сп`яніння мікроавтобусом «Мерседес-Бенц Віто», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Чорновола у смт. Дунаївці Дунаєвецького району Хмельницької області в напрямку залізничного вокзалу поблизу католицького костелу, в порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 (б, д), 2.9 (а), 10.1, 12.1, 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху виїхав на узбіччя, яке не призначене для руху транспортних засобів, де вчинив наїзд на пішоходів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які рухались в попутному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_6 отримав тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили смерть, потерпіла ОСОБА_8 отримала легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я та потерпіла ОСОБА_7 отримала легкі тілесні ушкодження.
Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 18 липня 2017 року вирок місцевого суду залишено без зміни.
Як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджений ОСОБА_4 , посилаючись на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, просить вирок місцевого суду та ухвалу суду апеляційної інстанції щодо нього змінити, звільнивши його на підставі ст. 75 КК від відбування покарання з випробуванням. Вказує, що при призначенні покарання суди безпідставно не врахували всіх обставин, які пом`якшують покарання. З урахуванням характеризуючих особу даних, обставин, які пом`якшують покарання, своє виправлення вважає можливим без відбування покарання у виді позбавлення волі.
Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.
Подія злочину, доведеність винуватості ОСОБА_4 у його вчиненні, кримінально-правова оцінка діяння за ч. 2 ст. 286 КК у касаційній скарзі засудженим не оспорюються.

Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Як убачається зі змісту доданих до касаційної скарги копій судових рішень, обираючи ОСОБА_4 покарання, суд належним чином врахував тяжкість вчиненого злочину, який є тяжким, дані про особу винного, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, позитивно характеризується, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та матір похилого віку, на час постановлення вироку частково відшкодував заподіяну потерпілій шкоду.
Разом з цим, врахувавши, що злочин ОСОБА_4 вчинено у стані алкогольного сп`яніння, а у діях винного мали місце грубі порушення Правил дорожнього руху, наслідком яких стала смерть однієї особи та заподіяння тілесних ушкоджень ще двом, суд дійшов обґрунтованого висновку про призначення засудженому покарання у межах санкції ч. 2 ст. 286 КК у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, яке засудженому слід відбувати реально, не знайшовши при цьому підстав для застосування положень ст. 75 КК.
Перевіривши вирок за апеляцією захисника, доводи якої є аналогічними доводам касаційної скарги засудженого, в частині суворості призначеного засудженому покарання, в тому числі й щодо щирого каяття ОСОБА_4 , апеляційний суд обґрунтовано визнав їх неспроможними та з наведенням відповідних мотивів ухваленого рішення правильно залишив вирок місцевого суду без зміни.

Ухвала апеляційного суду належним чином умотивована та відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Підстав вважати покарання ОСОБА_4 явно несправедливим через суворість колегія суддів не убачає.
При цьому колегія суддів погоджується з висновками суду про відсутність щирого каяття з боку засудженого, оскільки останній вину визнав лише під час виступу з останнім словом.
На думку колегії, призначене ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців є пропорційним і співрозмірним ступеню тяжкості вчиненого злочину та його наслідкам.
Таким чином, оскільки з касаційної скарги засудженого та доданих до неї копій судових рішень не убачається підстав для задоволення касаційної скарги, то згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 05 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 18 липня 2017 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3