Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
08 серпня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

Суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 04 липня 2017 року за участю учасників судового провадження: прокурора - ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_6 , захисника-адвоката ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Рівненського міського суду від 04 липня 2017 року фахівцю з питань соціальної роботи із суб`єктами пробації Рівненського міського відділу кримінально-виконавчої інспекції ОСОБА_8 відмовлено в задоволенні клопотання щодо скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженого ОСОБА_6 та направлення його для відбування призначеного покарання.

Відмовляючи в задоволенні клопотання, місцевий суд покликався на відсутність вагомих підстав для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженого ОСОБА_6 .

У поданій апеляційній скарзі прокурор, покликаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, доводить, що, поведінка засудженого ОСОБА_6 , який під час іспитового строку неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, свідчить про небажання останнього стати на шлях виправлення. Просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання Рівненського міського відділу кримінально-виконавчої інспекції та направити засудженого ОСОБА_6 для відбування покарання, призначеного вироком Рівненського міського суду від 22.01.2016 року за ч. 1 ст. 199, ч. 1 ст. 204 КК України.

В запереченнях на апеляційну скаргу засуджений ОСОБА_6 просить ухвалу суду залишити без зміни, як законну, мотивовану та справедливу, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що його поодинока неявка до органів пробації для відмітки та притягнення до адміністративної відповідальності не свідчить про небажання стати на шлях виправлення, оскільки пов`язана зі складними життєвими обставинами: тяжким станом здоров`я дружини та особистими сімейними проблемами - провокаційними діями батька на побутовому грунті з метою виселення його сім`ї з помешкання.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора на підтримання апеляційної скарги, доводи засудженого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 на залишення ухвали без змін, перевіривши матеріали судового провадження й обговоривши викладене в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Невиконанням обов`язків вважається, коли засуджений не виконав хоч один із обов`язків, які було покладено на нього судом.

При скасуванні звільнення від відбування покарання з випробуванням суддя зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений можливості виконати покладені на нього обов`язки, і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 166 КВК України, поважними причинами неявки засудженого до кримінально-виконавчої інспекції в призначений строк визнаються: несвоєчасне одержання виклику; хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом, і які документально підтверджені.

Як вбачається з матеріалів провадження та матеріалів особової справи № 39/2016 року, вироком Рівненського міського суду від 22.01.2016 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 1 ст. 199, ч. 1 ст. 204 КК України з призначенням покарання три роки позбавлення волі з конфіскацією незаконно виготовленої продукції в дохід держави із звільненням від відбування покарання з випробуванням - іспитовим строком в один рік та покладенням обов`язків: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції, повідомляти про зміну місця проживання, роботи або навчання і періодично з`являтися для реєстрації.

Зазначені матеріали свідчать, що засуджений ОСОБА_6 , який ознайомлений з правами і обов`язками відбування покарання із випробуванням, не порушував обов`язків не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції та повідомляти про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Також, ОСОБА_6 05.04.2016 року, 07.06.2016 року, 05.07.2016 року, 02.08.2016 року, 06.09.2016 року, 04.10.2016 року з`являвся для реєстрації, про що свідчить листок реєстрації, наявний в матеріалах особової справи ( о.с. а.с. 24).

Однак, ОСОБА_6 дійсно двічі не з`явився до Рівненського МВ КВІ для відмітки: 04.05.2016 року у зв`язку з доглядом за малолітньою дитиною через важку хворобу дружини, що підтверджується довідкою ( а.с. 19), повідомивши фахівця з питань соціальної роботи із суб`єктами пробації Рівненського МВ КВІ ОСОБА_8 в телефонному режимі, та відмітившись наступного дня, про що підтвердила в судовому засіданні ОСОБА_8 .

04 листопада 2016 року ОСОБА_6 не з`явився для реєстрації через свою неуважність, переплутавши дати відмітки ( о.с. а.с. 82).

При апеляційному розгляді ОСОБА_6 підтвердив, що він добросовісно виконує покладені на нього судом обов`язки, має постійне місце проживання, працює робітником на будівельних об`єктах м.Рівного, являючись єдиним годувальником сім`ї і разом із своєю вагітною дружиною, яка має ряд тяжких захворювань, та дитиною - 2015 року народження проживає у помешканні батька, з яким виникають сварки на побутовому грунті, спровоковані саме батьком, що підтверджується показами дільничного інспектора ОСОБА_9 , у зв`язку з чим як він, так і батько були притягнуті до адміністративної відповідальності.

Про рішення суду у справах щодо притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП він дізнавався на стадії виконання, оскільки, як протоколи, так і сам судовий розгляд відбувалися у його відсутність, і він не розумів, як наслідки особистих сімейних стосунків можуть вплинути на виконання покарання за ч. 1 ст. 199, ч. 1 ст. 204 КК України.

Колегія суддів вважає, що поодинокі неявки засудженого ОСОБА_6 для відмітки до органів пробації, а також допущені правопорушення, які потягли за собою адміністративні стягнення, не свідчать про небажання засудженого, іспитовий строк якого на час розгляду провадження судом першої інстанції закінчився, стати на шлях виправлення, оскільки пов`язані зі складними життєвими обставинами.

За таких обставин, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, враховуючи рішення Конституційного суду України № 15-рп/2004 від 02 листопада 2004 року, правомірно відмовив в задоволенні клопотання фахівця з питань соціальної роботи із суб`єктами пробації Рівненського міського відділу кримінально-виконавчої інспекції ОСОБА_8 щодо скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженого ОСОБА_6 з направленням для відбування призначеного покарання, належним чином вмотивувавши прийняте рішення, підстав для скасування якого не вбачається.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Ухвалу Рівненського міського суду від 04 липня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно і може бути оскаржена в касаційному порядку засудженим протягом трьох місяців з дня вручення йому копії судового рішення, а іншими учасниками судового провадження - в цей же строк з дня його проголошення.

С У Д Д І :
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3