Справа № 128/3731/16-к
Провадження №11-кп/772/503/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області

у складі :

головуючого:судді - ОСОБА_2
суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем - ОСОБА_5
з участю прокурора - ОСОБА_6
адвокатів - ОСОБА_7 , ОСОБА_8
засудженого - ОСОБА_9
пеоредставника Стрижавської ВК №81 - ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Вінниці апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 06.12.2016 року про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_11 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_9 , -

В с т а н о в и в:

Адвокат ОСОБА_11 звернулась до Вінницького районного суду Вінницької області з клопотанням про можливість умовно-дострокового звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання у виді позбавлення волі.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 06.12.2016 року відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_11 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_9 з тих підстав, що останнім було вичнено особливо тяжкий злочин, враховуючи форму вини, а саме- те, що він засуджений за умисне вбивство, в ході судового розгляду свою винність визнав частково, оскаржував вирок суду в апеляційної та касаційної інстанції; раніше до нього застосовувалося умовно-дострокове звільнення за вироком суду від 20.09.2004 р., за вчинення ним умисного корисливого злочину, але він належних висновків не зробив та знову вчинив більш тяжкий злочин. Крім того, засудженому, на підставі ухвали суду від 23.02.2016 року із застосуванням положень ч.5 ст.72 КК України, строк призначеного покарання за вироком був перерахований, кінець якого припадає на 05.12.2018 року, що на розсуд суду, є свого роду покращенням його становища як засудженого.

Відмовляючи в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_11 щодо умовно-дострокового звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання у виді позбавлення волі, суд взяв до уваги отримане за період відбування покарання останнім у Ладижиніській ВК №39 дисциплінарні стягнення.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , не погоджуючись з висновком суду, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання умовно достроково. Свої вимоги мотивує тим, що судом першої інстанції не в достатній мірі враховано, що ОСОБА_9 за вироком суду відбув більше трьох чвертей строку покарання, відповідно до характеристики із Стрижавської ВК №81 характерзується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня устанви, працевлаштований на виробництві установи. 5 разів заохочувався за сумлінну поведінку та ставлення до навчання, за активну участь у самодіяльній організації та раді колективу.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який вважає ухвалу суду законною і обґрунтованою, і просив залишити її без змін, думу засудженого ОСОБА_9 та адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу останнього та просили задовольнити; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_7 не підлягає до задоволення.

До таких висновків суд дійшов з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ст.81 КК України - умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення в процесі відбування покарання. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду подання. У п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року зазначено, що слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержанні ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці. Сумлінна поведінка це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму, а й активна форма його поведінки.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що за період відбування покарання на засудженого ОСОБА_9 накладені дисциплінарні стягнення у кількості 3 разів, які на момент звернення до суду із клопотанням були зняті.

Суд при відмові у задоволенні клопотання засудженого вірно врахував, що ОСОБА_9 засуджений за особливо тяжкий злочин, те, що він засуджений за умисне вбивство, в ході судового розгляду свою винність визнав частково, оскаржував вирок суду в апеляційної та касаційної інстанції; раніше до нього застосовувалося умовно-дострокове звільнення за вироком суду від 20.09.2004 р., але він належних висновків не зробив та знову вчинив більш тяжкий злочин . Також, суд приймає до уваги, що застосуванню ст. 81 КК України, (умовно-достроковому звільненню) за формальними ознаками підлягав по відбуттю 2/3 частини строку покарання - 05.06.2016 року (Протокол №18 від 14.06.2016 року - комісія вирішила клопотати перед судом про застосування ст.81 КК України, тому що засуджений довів своє виправлення, згідно протоколу №14 від 29.06.2016 року - засідання спостережної комісії при Вінницькій райдержадміністрації - відмовлено в застосуванні умовно-дострокового звільнення).

З довідки про наявність дисциплінарних стягнень та заохочень по особовій справі засудженого та характеристики на особу засудженого вбачається, що останнй не довів сумлінною поведінкою своє виправлення, тому не може бути звільнений умовно-достроково від подальшого відбування покарання позбавлення волі.

Хоча ст. 81 КК України не зобов`язує враховувати при умовно достроковому звільненні від відбування покарання ступінь тяжкості вчиненого злочину і дані про особу, крім її сумлінної поведінки і ставлення до праці, апеляційний суд, відмовляючи в задоволенні апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 враховує і ту обставину, що останній неодноразово судимий за корисні умисні злочини.

З огляду на викладене та на особу засудженого, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі і за умисні корисні злочини, колегія суддів дійшла до переконливого висновку, що суд першої інстанції на підставі всебічного, повного, об`єктивного і неупередженого розгляду справи правильно встановив, що засуджений під час відбування покарання не довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці саме в установі відбування покарання, а тому обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.404,405,407,418,419 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 06.12.2016 року про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_11 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_9 , - залишити без змін.

На судове рішення може бути подано касаційну скаргу протягом трьох місяців з дня проголошення до суду касаційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4