В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.02.2017 Справа №607/1241/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000139 від 19 жовтня 2016 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Волочиськ, Хмельницької області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, солдата, номера обслуги 6 гармати 2 гарматного артилерійського взводу 4 гарматної артилерійської батареї 2 гарматного артилерійського дивізіону військової частини пп НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), жителя АДРЕСА_2 , несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової частини пп НОМЕР_1 , діючи всупереч інтересам служби, вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, в умовах особливого періоду, будучи скерованим після завершення стаціонарного лікування у санаторному відділенні МВКЦ Центрального відділення (м. Вінниця), яке тривало з 02 серпня 2016 року по 22 серпня 2016 року, для подальшого проходження військової служби у військову частину пп НОМЕР_1 , за відсутності поважних причин та дозволу відповідного командування у визначений строк 23 серпня 2016 року о 8. 30 год., не з`явився на ранкове шикування, у військову частину пп НОМЕР_1 та не приступив до виконання службових обов`язків. Про наявність поважних причин неприбуття обвинувачений ОСОБА_3 командування військової частини не повідомляв, заходів для повернення до місця служби свідомо не вжив та протиправно припинив виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, її незалежності та територіальної цілісності України. 08 вересня 2016 року о 08.30 год. обвинувачений ОСОБА_3 повернувся до розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 та повідомив командування частини про своє прибуття. Увесь період із 08.30 год. 23 серпня 2016 року по 08.30 год. 08 вересня 2016 року, обвинувачений ОСОБА_3 , діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, умисно, в умовах особливого періоду, без поважних причин та за відсутності дозволу відповідного командування військової частини, не з`явившись у визначений строк із ВМКЦ Центрального регіону (м. Вінниця) до розташування військової частини пп НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), службові обов`язки не виконував, проводив час на власний розсуд та не вжив заходів для повернення до військової частини раніше.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся та вказав, що він в березні 2016 року був призваний на військову службу до Збройних Сил України. З 02 серпня 2016 року по 22 серпня 2016 року він проходив, як військовослужбовець, стаціонарне лікування у санаторному відділенні МВКЦ Центрального відділення ( АДРЕСА_3 ), після чого 23 серпня 2016 року був зобов`язаний повернутись на службу до розташування військової частини пп НОМЕР_1 . Проте одразу ж після цього він поїхав додому, а саме АДРЕСА_2 , де проводив час на власний розсуд разом із дружиною та дитиною та про вказаний факт не повідомив командування військової частини пп НОМЕР_1 . На службу він повернувся лише 08 вересня 2016 року. Окрім цього зазначив, що протягом десяти місяців як військовослужбовець ЗСУ перебував в зоні антитерористичної організації. Просить врахувати його щире каяття, суворо не карати та не позбавляти волі.

Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винність у вчиненні інкримінованому йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.4 ст. 407 КК України, тобто нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до тяжких злочинів, особу винного, який є раніше не судимим, позитивно характеризується за місцем проживання, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, зокрема до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття, активне сприяння в розкритті кримінального правопорушення. Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого судом не встановлено.

На підставі наведеного суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання у межах санкції статті обвинувачення, а саме у виді позбавлення волі.

Водночас з врахуванням пом`якшуючих покарання ОСОБА_3 обставин, даних про його особу, суд вважає за можливе на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку та з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого у період його дії на нього слід покласти передбачені п. п. 2, 3 ст. 76 КК України обов`язки.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік.

Згідно п. п. 2, 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу командира військової частини за місцем проходження військової служби,

- повідомляти командира військової частини про зміну місця проживання, служби.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 76 КК України, контроль за поведінкою засудженого військовослужбовця покласти на командира військової частини пп НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ).

Апеляція на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддяОСОБА_1