Справа № 573/2020/16-к
Номер провадження 1-кп/573/139/16
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и
23 грудня 2016 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопілля кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 29 серпня 2016 року за №0000528, по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

в с т а н о в и в :
На розгляді в Білопільському районному суді Сумської області знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 по обвинуваченню за ч. 2 ст. 121 КК України.

В ході досудового розслідування обвинуваченому було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 27 жовтня 2016 року на строк до 25 грудня 2016 року включно.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, обґрунтовуючи його тим, що ризики, які обумовили обрання ОСОБА_4 даного виду запобіжного заходу, на даний час не зменшилися і не зникли.

Обвинувачений ОСОБА_4 проти задоволення вищевказаного клопотання прокурора заперечував.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні просив відмовити прокурору у задоволенні клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а також заявив клопотання про зміну ОСОБА_4 запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний із триманням під вартою, зважаючи на те, що ризики, які обумовили взяття обвинуваченого під варту і подальше продовження йому строку тримання під вартою відпали, а прокурор у свою чергу не довів про продовження існування ризиків, або виникнення нових.

Заслухавши прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно зі ст. 29 Конституції України ніхто не може триматися під вартою інакше, як на підставах та в порядку, встановленому законом.

Відповідно до вимог частин 2 та 3 статті 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Виходячи з вимог частини першої статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, висновків, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року справа «Харченко проти України», від 02 жовтня 2014 року справа «Воляник проти України», від 17 квітня 2014 року справа «Анатолій Руденко проти України», від 26 червня 2014 року справа «Ливада проти України», від 17 липня 2014 року справа «Осаковський проти України», суд повинен належним чином обґрунтовувати необхідність тримання під вартою осіб під час продовження строків тримання під вартою та кожні два місяці переглядати питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою.

У відповідності до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно з ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді Білопільського районного суду Сумської області від 02 вересня 2016 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 15 години 30 хвилин 01 листопада 2016 року.

Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 27 жовтня 2016 року ОСОБА_4 продовжено строк тримання під вартою до 25 грудня 2016 року включно.

При вирішенні клопотання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд враховує наступне.

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. Відповідно до ст. 12 КК України вказаний злочин є тяжким і передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років. Крім того, обвинувачений на момент затримання проживав у смт. Улянівка без реєстрації, власного житла не мав, зареєстрований у батьків у смт. Злочів Харківської області, ніде не працював, що свідчить про відсутність у останнього міцних соціальних зв`язків на території Білопільського району і вказує на існування ризиків переховування обвинуваченого від суду.

Посилання обвинуваченого як на підставу для зміни запобіжного заходу про те, що в смт. Улянівка Білопільського району в нього є сім`я, неповнолітня дитина, суд не приймає до уваги з огляду на те, що як було встановлено в ході судового розгляду справи, до моменту затримання ОСОБА_4 зловживав спиртними напоями у зв`язку з чим часто на тривалий проміжок часу залишав сім`ю і йшов від співмешканки ОСОБА_6 та дитини жити до сторонніх людей. Вказана обставина дає суду обґрунтовані підстави вважати, що зміна обвинуваченому міри запобіжного заходу на більш м`який не зможе забезпечити виконання ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків і не свідчить про відсутність ризику переховування від суду.

Доводи захисника ОСОБА_5 в судовому засіданні стосовно того, що на даний час відпала мета застосовного запобіжного заходу, яка полягала в запобіганні спробам обвинуваченого знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки потерпілий і майже всі свідки були допитані, письмові докази досліджені також не є підставою для зміни ОСОБА_4 запобіжного заходу, так як на даний час не відпала така мета запобіжного заходу як забезпечення в подальшому виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Суд вважає, що на даний час ризики, які стали підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу, не зменшилися і не зникли, виправдовують тримання останнього під вартою, так як існують реальні підстави вважати, що ОСОБА_4 може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Доказів, які б свідчили про необхідність зміни запобіжного заходу або його скасування, у судовому засіданні не здобуто, а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який і задоволення клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому раніше обраного запобіжного заходу.

На підставі викладеного, керуючись, ст. с. 177, 183, 197, 331 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :
Клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який залишити без задоволення.

Клопотання прокурора ОСОБА_7 про продовження ОСОБА_4 строку дії раніше обраного запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 обвинуваченого за ч. 2 ст. 121 КК України на шістдесят діб, тобто до 20 лютого 2016 року включно.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя