АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/1528/16 Справа № 210/1520/16-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю:
прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисників адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9

потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11

представника потерпілих ОСОБА_12

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Дніпрі апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 грудня 2016 року про задоволення клопотання слідчого та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2

підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 189, ч. 3 ст. 357, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 365 КК України,-

встановила:
Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 грудня 2016 року задоволено клопотання заступника начальника другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області старшого радника юстиції ОСОБА_14 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під варто. До підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 11 лютого 2017 року включно.

В своїх висновках слідчий суддя послався на встановлені органом досудового розслідування обставини, відповідно до яких 19 жовтня 2015 року працівники Довгинцівського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, а саме заступник начальника СКР ОСОБА_15 , о/у СКР ОСОБА_16 та о/у СКР ОСОБА_17 , безпідставно затримали ОСОБА_11 та його співмешканку ОСОБА_10 , яка перебувала в стані вагітності, і в подальшому за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_18 насильно позбавляли волі потерпілих з 19.10.2015 р. по 15.11.2015 року, утримуючи їх п`ять діб в приміщені Довгинцівського РВ КМУ розташованому за адресою м. Кривий Ріг, вул. Л.Бородича, буд. 5, та 23 доби в квартирах АДРЕСА_3 , та в кв. АДРЕСА_4 . У вищевказаний час працівники поліції вимагали передачі права на майно, а саме на двокімнатну квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_5 , яка належала на праві приватної власності ОСОБА_11

22 жовтня 2015 року останній, сприймаючи погрози працівників поліції щодо себе та своєї громадянської дружини реально, надав довіреність на продаж власної квартири, розташованої за вищевказаною адресою.

Після чого, 11 листопада 2015 року внаслідок злочинних дій працівників поліції ОСОБА_15 , ОСОБА_17 та ОСОБА_16 , цивільних осіб ОСОБА_7 та ОСОБА_18 квартира, яка належала на праві приватної власності ОСОБА_11 , була продана за довіреністю стороннім особам, в наслідок чого потерпілому ОСОБА_11 , спричинено збитки на суму 195 098 грн., що в 160 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян і являється істотною шкодою охоронюваним законом інтересам окремих громадян.

Працівники поліції ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , цивільні особи ОСОБА_7 та ОСОБА_18 , діючи за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів незаконно позбавляли волі двох потерпілих та утримували у вищевказаних місцях ОСОБА_11 та ОСОБА_10 в період з 16.00 годин з 19 жовтня 2015 по 15 листопада 2015 понад 28 днів, тобто протягом тривалого часу.

Обираючи запобіжний захід особі підозрюваного у вигляді тримання під вартою слідчий суддя вказав, що слідчим доведено наявність щодо ОСОБА_7 обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 189, ч. 3 ст. 357, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 365 КК України та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_7 усвідомлюючи неминучість покарання пов`язаного з позбавленням волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. Врахувавши ступень тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється останній, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, дані про особу ОСОБА_7 , який неодружений, є фізичною особою-підприємцем, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_19 , раніше судимий, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, небезпечним для життя та здоров`я, слідчий суддя прийшов до висновку про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно останнього для запобігання ризикам передбаченим ст. 177 КПК України, зазначеним у клопотанні слідчого.

Захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 не згоден з рішенням судді. В апеляції просить ухвалу скасувати та обрати йому запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що до підозрюваного ОСОБА_7 цілком можливим було б застосувати домашній арешт або особисте зобов`язання, а застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави є занадто суворим, який розходиться з практикою ЄСПЛ та практикою України.

Вказує, що ОСОБА_7 не переховувався від органі досудового розслідування та суду, не знищував, не спотворював будь-яку із речей та документів, які мають значення для встановлення обставин злочину; не впливав на інших учасників справи; не перешкоджав кримінальному провадженню іншим чином; не вчиняв інших злочинів. Слідчим не наведено обгрунтувань існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. А в клопотанні викладені лише припущення.

Вважає, що судом не взято до уваги, що ОСОБА_7 постійно проживає у одному і тому ж місті, де характеризується позитивно, має середню освіту, працює приватним підприємцем, займається волонтерскою діяльністю, має на утриманні місячну дитину. Крім того, судом не надано належної оцінки особі потерпілого, який раніше неодноразово судимий, перебуває на обліку у лікаря-нарколога.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника адвоката ОСОБА_8 , який підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити, ухвалу скасувати та обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою; думку підозрюваного ОСОБА_7 і його захисника адвоката ОСОБА_9 , які підтримали скаргу адвоката ОСОБА_20 та також просили рішення судді скасувати та обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту; прокурора, який просив апеляцію залишити без задоволення, ухвалу суду без зміни; думку потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та їх представника адвоката ОСОБА_12 , які просили задовольнити апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , ухвалу скасувати та обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, при цьому, обгрунтували тим, що ОСОБА_7 не здійснював на них ніякого тиску, не позбавляв їх волі, претензій до останнього не мають; пояснення слідчого ОСОБА_14 про законність судового рішення, вивчивши надані судом першої інстанції та слідчим матеріали проваджень, обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_8 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з наданих матеріалів судового і кримінального провадження, досліджених в суді першої інстанції та перевірених в суді апеляційної інстанції, відомості про кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 189, ч. 3 ст. 357, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 365 КК України було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001014.

06 грудня 2016 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 189, ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 365 КК України, і 13 грудня 2016 року слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України, вислухав доводи учасників судового провадження, дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого і дійшов до висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки той обґрунтовано підозрюється у вчиненні вищевказаних злочинів, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що ОСОБА_7 усвідомлюючи неминучість покарання пов`язаного з позбавленням волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого свідка, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

З таким висновком колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується, оскільки він в повній мірі не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і вимогам кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 189, ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 365 КК України та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Разом з тим, при розгляді клопотання слідчого, слідчий суддя зобов`язаний був перевірити відповідність цього клопотання вимогам ч. 1 ст. 184 КПК України, яка передбачає, що клопотання про застосування запобіжного заходу повинно обов`язково містити обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Згідно до ст. ст. 176, 178, 183 КПК України, визначено що тримання під вартою є виключним запобіжним заходом і застосовується лише, якщо жоден із інших більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Однак, зазначені вимоги закону при прийнятті оскаржуваної ухвали не дотриманні. Слідчий суддя не перевірив відповідність змісту клопотання вимогам ст. 184 КПК України. У клопотанні слідчого не вказано наявність доказів того, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, не розглянуто можливість застосування інших (альтеративних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).
Для доведення наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, по вказаному кримінальному провадженню, зокрема можливості переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, прокурор повинен надати: докази, які засвідчують факти нез`явлення підозрюваного за викликом слідчого, прокурора; показання свідків щодо намагання змінити свої показання.

Висновки суду про те, що ОСОБА_7 при обранні йому більш м`якого запобіжного заходу може переховуватися від слідства та суду, колегія суддів вважає лише припущенням, оскільки при вивченні матеріалів кримінального провадження наданих на адресу апеляційного суду, встановлено, що з моменту скоєння вказаного правопорушення підозрюваний має постійне місце проживання, працює.

До пред`явлення підозри ОСОБА_7 неодноразово був допитаний по даному кримінальному провадженню, матеріали щодо його неявки до слідчого, прокурора, суду чи примусових приводів підозрюваного в матеріалах справи відсутні.

Отже підстав для висновків про можливість ОСОБА_7 ухилитися від слідства та суду ні у слідчого при подачі клопотання, ні у суду при винесенні рішення не було.

Твердження слідства та суду про можливість впливати на потерпілих та свідків також є припущенням. Так, в матеріалах провадження відсутні докази підтверджуючі будь-які спроби впливу на них. Крім того, потерпілі та свідки в даному кримінальному провадженні вже допитані. В судовому засіданні апеляційної інстанції потерпілі просили застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, та пояснили, що останній не вчиняв на них тиску. Тому, претензій до нього не мають.

Щодо наявності ризику у виді можливості перешкоджання підозрюваним кримінальному провадженню та вчиненню інших кримінальних правопорушень, колегія суддів вважає їх надуманими, оскільки не знайшли свого підтвердження.

Крім того, при винесенні рішення про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 судом першої інстанції чомусь зовсім проігноровані вимоги ст. 178 КПК України.

Відповідно до вказаної норми, суддя, крім зазначених ризиків передбачених ст. 177 КПК, зобов`язаний оцінити в сукупності інші обставини. Судом залишилося поза увагою те, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, працює, має родину, на його утриманні знаходиться місячна дитина, характеризується позитивно за місцем мешкання.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення та про наявність достатніх підстав, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, але не доведе обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеному у клопотанні, що має місце по даному кримінальному провадженню, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого, обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Враховуючи викладене, оцінивши в сукупності всі обставини, в тому числі, передбачені ст. 178 КПК України, а також враховуючи, що слідчим та прокурором в апеляційному суді не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти доведеним під час розгляду справи ризикам, колегія суддів дійшла висновку, що підозрюваному необхідно обрати більш м`який запобіжний захід, а саме у вигляді домашнього арешту, що передбачено ст. 181 КПК України та полягає в забороні підозрюваному ОСОБА_7 залишати житло цілодобово з покладенням на нього обов`язків відповідно до вимог ст. 194 КПК України, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним ризикам.

Керуючись ст. 176-178, ст. 183, ст. 184, ст. 193, ст. 194, ст.1 96-198, ст. 309, ч. 2 ст. 376, ст. 405 , п. 2 ч. 3 ст. 407, ст. 418, ст. 422 КПК України, колегія суддів,-
постановила:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 грудня 2016 року про задоволення клопотання слідчого та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 - скасувати.

Постановити нову ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області, якою в задоволенні клопотання слідчого відмовити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком до 11 лютого 2017 року, що полягає у забороні залишати житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , цілодобово.

Звільнити підозрюваного ОСОБА_7 з-під варти.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 на вказаний строк наступні обов`язки:

-прибувати за викликом до слідчого, прокурора, суду у визначений ними час;

-утримуватись від спілкування з потерпілими та свідками;

-носити електронний засіб контролю.

Копію ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_7 передати для виконання відділу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3