Єдиний унікальний номер 742/1216/16-к
Номер провадження 1-кп/728/54/17

У Х В А Л А
про повернення обвинувального акту прокурору

14 березня 2017 року місто Бахмач

Бахмацький районний суд Чернігівської області
у складі колегії суддів:
головуючого судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі:
секретаря судового засідання - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Бахмачі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001805 від 22 жовтня 2015 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нова Гребля Прилуцького району Чернігівської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу статті 89 Кримінального кодексу України (далі КК) судимості не має
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною першою статті 115 КК, -
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_6
обвинуваченого - ОСОБА_5
захисників - адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8
потерпілої - ОСОБА_9
законного представника
неповнолітніх потерпілих - ОСОБА_10
в с т а н о в и в :
І. Обставини справи.
1. 6 лютого 2017 року до Бахмацького районного суду Чернігівської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному проваджені внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001805 від 22 жовтня 2015 року стосовно ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення (злочину) передбаченого частиною першою статті 115 КК.

2. Ухвалою Суду від 7 лютого 2017 року було призначено підготовче судове засідання.

ІІ. Позиція сторін кримінального провадження.
3. Під час підготовчого судового засідання прокурор вважав, що справу можливо призначити до судового розгляду та заявив клопотання про продовження обвинуваченому дії строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

4. Обвинувачений в підготовчому судовому засіданні заперечував проти призначення справи до судового розгляду, оскільки він не вважає себе винним у вчиненні інкримінованого йому злочину.

5. Захисники під час підготовчого судового засідання не заперечували проти призначення справи до судового розгляду. Вважали, що підстав для продовження строку дії запобіжного заходу не має, заявили клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт.

6. Потерпіла ОСОБА_9 та законний представник неповнолітніх потерпілих в підготовчому судовому засіданні підтримали позицію прокурора.

ІІІ. Оцінка Суду.
А. Загальні принципи.
7. Закріплення в Кримінально процесуальному кодексі України (далі КПК) вимог до обвинувального акту є однією із форм реалізації на національному рівні положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), яка гарантує право на справедливий суд, закріплюючи принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство.

В свою чергу відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

8. За змістом пункту 5 частини другої статті 291 КПК обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (пункт 79 рішення Європейського Суду з прав людини від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії», № 9783/82).
9. В свою чергу згідно статтею 91 КПК у кримінальному провадженні, окрім іншого, підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення (пункти 1-2).

Зазначені положення закону вимагають від сторони обвинувачення при викладені фактичних обставин кримінального правопорушення в обвинувальному акті відобразити всі елементи складу відповідного кримінального правопорушення (злочину), які вона вважає встановленими.

Б. Застосування вказаних принципів в даній справі.
10. Отже, в даній ситуації виклад фактичних обставин справи і формулювання конкретного обвинувачення охоплюється положеннями підпунктів а та b пункту 3 статті 6 Конвенції, які гарантують право обвинуваченого бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього та мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.

Так, Європейський Суд з прав людини зазначив, що межі гарантій, передбачених підпунктом «а» пункту 3 статті 6 Конвенції, мають оцінюватись, зокрема, у світлі більш загального права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції. У кримінальних справах надання повної та докладної інформації щодо висунутих особі обвинувачень, які в подальшому можуть бути сприйняті судом як юридична кваліфікація діяння, є неодмінною передумовою забезпечення справедливості провадження. У цьому зв`язку необхідно зазначити, що підпункт «а» пункту 3 статті 6 Конвенції не накладає жодних формальних вимог щодо способу, у який обвинувачений має бути проінформований про характер і причини висунутих щодо нього обвинувачень. Суд також зазначає, що підпункти «a» і «b» пункту 3 статті 6 Конвенції взаємопов`язані та що право бути поінформованим про характер і причини висунутих обвинувачень слід розглядати у світлі права обвинуваченого на підготовку свого захисту (пункт 37 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Жупнік проти України»).

11. Судова палата у кримінальних справах Верховного Суду України у своїх рішеннях послідовно підтверджує правову позицію, що правильне застосування норми закону передбачає встановлення і юридичне закріплення точної відповідності між ознаками вчиненого діяння і ознаками складу злочину, передбаченого кримінально - правовою нормою (справа № 5-34кс13, № 5-27кс 14).

При цьому, Верховний Суд України звертає увагу, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист (справа № 5-328кс16, пункт 7).
12. В даному конкретному випадку, Суд не оцінюючи наперед докази та не вдаючись до вирішення питання про правильність кваліфікації дій обвинуваченого та його винності встановив, що всупереч вказаних вище принципів, в обвинувальному акті не викладені конкретні обставини кримінального правопорушення (злочину).

Зокрема, в обвинувальному акті не конкретно та незрозуміло відображено «час вчинення кримінального правопорушення (злочину)».

Так, обвинувальний акт містить формулювання, що «досудовим розслідуванням встановлено, що 22 жовтня 2015 року, близько 00 год. 30 хв., після спільного вживання алкогольних напоїв ОСОБА_11 та ОСОБА_5 на автомобілі «Toyota Land Cruiser Prado 150», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_5 , прибули до приміщення нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_5 , з метою подальшого вживання алкогольних напоїв. Відразу після цього у приміщені вищевказаної будівлі між ОСОБА_5 та ОСОБА_11 на ґрунті існуючих неприязних відносин виник раптовий конфлікт…».

На думку Суду формулювання «відразу після цього» є неконкретним, не відображає конкретний «час вчинення кримінального правопорушення (злочину)», оскільки попередньо в обвинувальному акті містяться посилання на час «близько 00 год. 30 хв.», на дії, які характеризують проміжки часу «коли ОСОБА_11 та ОСОБА_5 прибули до нежитлового приміщення», проте залишається незрозумілим «час», коли виник конфлікт між ОСОБА_5 та ОСОБА_11 , його тривалість тощо, а відповідно із формулювання в такому вигляді і неможливо встановити час вчинення діяння в якому обвинувачується ОСОБА_5 .

13. Крім того, Суд звертає увагу, що обов`язковою ознакою об`єктивної сторони злочину в даному випадку є наявність причинного зв`язку між діями обвинуваченого та шкідливими наслідками злочину (смертю потерпілого).

Якщо ж причинний зв`язок між діянням і наслідком не буде встановлений, то відповідно і об`єктивна сторона злочину з матеріальним складом буде відсутня внаслідок відсутності такої обов`язкової її ознаки, як причинний зв`язок, що вимагає від сторони обвинувачення чіткого відображення даної ознаки в обвинувальному акті.

Проте, обвинувальний акт по даній справі містить таке формулювання: «… ОСОБА_5 … здійснив прицільний постріл в область голови ОСОБА_11 , чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді…»

Далі в обвинувальному акті з абзацу окремим реченням зазначено, що «Внаслідок наскрізного вогнепального дробового поранення голови та грубого руйнування речовини головного мозку ОСОБА_11 помер на місці події».

Таким чином, на думку Суду, обвинувачення сформульовано так, що із нього неможливо чітко прослідкувати, що смерть ОСОБА_11 настала внаслідок дій ОСОБА_5 , тобто в обвинувальному акті чітко не відображений причинний зв`язок між діями обвинуваченого та смертю ОСОБА_11 «внаслідок наскрізного вогнепального дробового поранення голови та грубого руйнування речовини головного мозку.

14. У зв`язку із наведеним Суд робить висновок, що таке обвинувачення є неконкретним і позбавляє обвинуваченого можливості захищатись від пред`явленого обвинувачення, чим порушує його право на захист.

Недотримання вказаних вимог при складанні обвинувального акту порушує засади кримінального провадження: засаду законності, яка полягає в неухильному дотриманні вимог міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана

Верховною радою України (пункт 1 статті 9 КПК), засаду забезпечення права обвинуваченого на захист (стаття 20 КПК), а також унеможливлює виконання судом вимог статті 348 КПК щодо роз`яснення обвинуваченому суті обвинувачення до початку дослідження доказів у судовому засіданні.

Крім того, згідно з частиною першою статті 337 КПК судовий розгляд справи проводиться в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.

Тобто, обвинувальний акт є тим підсумковим документом досудового розслідування, який не може містити в собі жодних внутрішніх суперечностей, а всі складові частини цього документу повинні бути узгоджені між собою; висунуте обвинувачення має бути конкретним, що є прямим обов`язком органу досудового розслідування та невід`ємною частиною права обвинуваченого на захист.

Отже, враховуючи, що кримінальним процесуальним законом встановлено вичерпний перелік дій, які вчиняються до початку судового розгляду кримінального провадження, і на підставі яких Судом вирішуються питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду, наявність будь-яких недоліків або суперечностей є недопустимим.

Тому в даному випадку зазначені вище порушення можуть бути розцінені як істотне порушення норм кримінального процесуального закону, яке в майбутньому перешкодить чи може перешкодити Суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що свідчить про наявність у обвинувальному акті таких недоліків, які перешкоджають Суду призначити судовий розгляд, у зв`язку із чим обвинувальний акт в даному кримінальному проваджені необхідно повернути прокурору.

15. Окремо Суд звертає увагу на те, що в даній конкретній ситуації, раніше, за результатами розгляду кримінального провадження на підставі даного обвинувального акту із формулюванням обвинувачення, яке на думку Суду є неконкретним, вже було винесено вирок Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області від 26 липня 2016 року, який в подальшому було скасовано ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 17 січня 2017 року, у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону, що є додатковим свідченням того, що формулювання обвинувачення в такому вигляді не дозволяє реалізувати завдання кримінального провадження (стаття 2 КПК) при судовому розгляді і винести обґрунтоване судове рішення відповідно до вимог закону.

IV. Застосування статті 314 КПК.

16. Згідно з частиною третьою статті 314 КПК у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: 1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 - 475 цього Кодексу; 2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4 - 8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу; 3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не

відповідають вимогам цього Кодексу; 4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; 5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Отже, відповідно до вимог статті 314 КПК в підготовчому судовому засіданні Суд може прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо такий акт не відповідає вимогам статті 291 КПК, що має місце в даній конкретній ситуації.

V. Вирішення інших клопотань.
17. Що стосується клопотань прокурора та захисника про продовження та зміну обвинуваченому раніше обраного запобіжного заходу, то виходячи з положень статей 314, 315 КПК, підстави для їх задоволення відсутні, оскільки Суд прийшов до висновку про повернення обвинувального акта.

Керуючись статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтями 9, 20, 91, 291, 314-316, 371, 372 Кримінально процесуального кодексу України, Суд, -

п о с т а н о в и в :
1. Обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001805 від 22 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого частиною першою статті 115 Кримінального кодексу України з додатками та матеріалами провадження повернути прокурору для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали.
2. В задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_6 про продовження обвинуваченому раніше обраного запобіжного заходу - відмовити.
3. В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу - відмовити.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінально процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана до Апеляційного суду Чернігівської області через Бахмацький районний суд Чернігівської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3