Справа № 755/4768/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ "19" квітня 2016 р.
Слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , судимого 16.02.2016 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 289 КК України, звільнений від призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки,-

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Прокурор звернувся до суду в межах кримінального провадження № 0003700 від 17.03.2016 р. із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_5 , будучи засудженим 16.02.2016 року Деснянським районним судом м. Києва за ст. 289 ч. 2 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України, звільнений від призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за скоєння вказаного злочину, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та скоїв новий умисний тяжкий злочин проти громадської безпеки за наступних обставин.

Так, 15 березня 2016 року, приблизно о 23 год. 30 хв., ОСОБА_5 , біля магазину «Фора», що у м. Києві, по бульвару Перова, 14, помітив на землі гранату РГД-5 (без запалу) та запал УЗРГМ-2, які за умови їх конструктивного з`єднання є бойовим припасом. В цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне, тобто без передбаченого законом дозволу, придбання вказаних гранати та запалу з метою їх подальшого незаконного перенесення та незаконного зберігання як боєприпасу.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, у вказаний час у вказаному місці, ОСОБА_5 взяв з місця виявлення на землі гранату РГД-5 та запал УЗРГМ-2, незаконно придбавши боєприпас шляхом його привласнення як знайденого, та з вказаного часу розпочав незаконно зберігати вказані предмети. Після цього, ОСОБА_5 незаконно переніс гранату РГД-5 (без запалу) та запал УЗРГМ-2 в кишені своєї куртки за місцем свого проживання, а саме у квартиру АДРЕСА_2 , де помістив їх у шафу в житловій кімнаті квартири, та продовжував незаконно зберігати вказані предмети у зазначеному місці до часу вилучення працівниками поліції.

16 березня 2016 року, приблизно о 22 год. 30 хв., у квартирі АДРЕСА_2 , під час сімейного конфлікту ОСОБА_5 дістав з шафи в житловій кімнаті квартири гранату РГД-5 та запал УЗРГМ-2, які продемонстрував членам своєї сім`ї, з якими у нього відбувався конфлікт, та висловив словесну погрозу застосувати вказаний боєприпас, тобто здійснити вибух гранати, внаслідок чого заподіяти смерть чи шкоду здоров`ю присутнім у кімнаті членам його сім`ї. У зв`язку з цим братом ОСОБА_5 ОСОБА_6 було викликано на місце події працівників поліції, якими було в послідуючому виявлено у квартирі гранату РГД-5 та запал УЗРГМ-2, які незаконно придбав, носив та зберігав ОСОБА_5 та вилучено вказані предмети о 00.20 год. 17 березня 2016 року.

Згідно висновку експерта № 309/6 від 15.04.2016 року (вибухотехнічна експертиза), надані на експертизу предмети є:

- запалом УЗРГМ-2 (уніфікований запал ручної гранати модернізований), який є складовою частиною бойового припасу, промислового виготовлення, що відноситься до засобу детонування (пристрій призначений для створення вибухового імпульсу), використовується для підриву розривного заряду гранат Ф-1, РГД-5, РГД-42;

- ручною осколковою гранатою РГД-5 (без запалу), яка є складовою частиною бойового припасу, промислового виготовлення, споряджена зарядом вибухової речовини - тротил (100-115 г), використовується для ураження живої сили противника у наступі та обороні.

Надані на дослідження ручна осколкова граната РГД-5 (без запалу) та запал УЗРГМ-2 за умов їх конструктивного з`єднання є бойовим припасом (вибуховим пристроєм дистанційної дії).

Дослідивши копії документів з матеріалів кримінального провадження, додані до клопотання, заслухавши думку прокурора, якій навів наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, думку захисника, законного представника, підозрюваного, які просили застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню виходячи з наступного:

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

З наявних матеріалів вбачається, що існує обґрунтована підозра у вчинені ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263 КК України.

Крім того слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 з метою уникнення кримінальної відповідальності може впливати на свідків, може вчинити інше кримінальне правопорушення, не працює, раніше судимий за вчинення тяжкого злочину, у зв`язку з чим перебуває на обліку у Дніпровському районному відділі КВІ м. Києва, на даний час підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких та за який передбачено покарання у вигляді позбавленні волі на строк від 3 до 7 років, а тому будучи обізнаним про міру покарання, може переховуватися від слідства та суду та враховуючи те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам.

При цьому суд вважає, що прокурор в судовому засіданні довів обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України та існування ризику того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.4 ст. 194 КПК України, - якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

За таких обставин суд вважає про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу, але більш м`якого, ніж той, що просить застосувати прокурор.

Так, з урахуванням особи підозрюваного, його соціальних зв`язків, віку, конкретні обставини вчиненого правопорушення, ставлення ОСОБА_5 до вчиненого, суд прийшов до висновку про можливість та доцільність застосування такого запобіжного заходу як домашній арешт, що на думку суду стане достатнім стримуючим фактором для запобігання вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень та забезпечить його належну процесуальну поведінку.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 183, 184, 193-196 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього строком на 60 днів.

Покласти на нього обмеження у виді заборони в період часу з 22-00 год. вечора до 06-00 год. ранку залишати місце постійного проживання АДРЕСА_1 .

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтись в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Виконання ухвали покласти на орган досудового розслідування, який зобов`язати негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а підозрюваною у той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя