Справа № 308/4288/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2017 місто Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засіданні ОСОБА_2 , з участю представника особи, яка подала клопотання ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування накладеного арешту на майно в порядку ст. 174 КПК України,
В С Т А Н О В И В:
Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.11.2016 року (справа № 308/11542/16-к) задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС 1 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Закарпатській області ОСОБА_6 про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000001 від 12.01.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 305 КК України, та, серед іншого, накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме, предмети, схожі на окуляри з аксесуарами «Mobile Eyewear Recorder» з позначеннями «1042-36» та «1042-37».

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту на належне йому майно, а саме: 90 одиниць окулярів «Mobile Eyewear Recorder», кожні з яких були у чохлі та упаковані в окрему коробочку разом з USB-шнуром для живлення і інструкцією, які в свою чергу були упаковані у дві транспортні коробки (по 45 в кожній), обклеєні поліетиленом з позначеннями, нанесеним маркером «1042-36» та «1042-37».

В обґрунтування клопотання посилається на те, що слідчим відділом Управління СБУ в Закарпатській області розслідується кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000001 від 12.01.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 305 КК України (провадження здійснюється слідчим ОСОБА_5 ).

Зазначає, що у даному кримінальному провадженні 04.11.2016 року слідчим відділом Управління СБУ в Закарпатській області на підставі ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 24.10.2016 року проведено обшук у складському приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено коробки з речами та предметами, у тому числі і належне йому майно, а саме: 90 одиниць окулярів «Mobile Eyewear Recorder», кожні з яких були у чохлі та упаковані в окрему коробочку разом з USB-шнуром для живлення і інструкцією, які в свою чергу були упаковані у дві транспортні коробки (по 45 в кожній), обклеєні поліетиленом з позначеннями, нанесеним маркером «1042-36» та «1042-37».

07.11.2016 року слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_7 за результатами розгляду клопотання про арешт майна, прийнято ухвалу, якою накладено арешт на вилучені під час вказаного обшуку коробки з речами та предметами, а також і на вищевказане належне йому майно.

Вказує, що відповідно до тексту вищевказаної ухвали слідчого судді про арешт майна, зазначається, що на час розгляду клопотання про арешт вилученого під час обшуку майна орган досудового розслідування не володів інформацією щодо його власника, а також зазначається, що проводяться заходи, направлені на перевірку інформації щодо його ввезення на територію України поза митним контролем. Накладаючи арешт на майно, вилучене під час обшуку, слідчий суддя послався на наявність достатніх підстав вважати, що воно має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, і може бути використане як речовий доказ, а також необхідне для проведення експертиз.

Також зазначає, що на даний час орган досудового розслідування володіє достовірною інформацією, що власником арештованого майна 90 одиниць окулярів «Mobile Eyewear Recorder» є саме він ОСОБА_3 та про те, що воно придбано ним на території України виключно у законний спосіб.

Посилаючись на зміст диспозиції ч. 2 ст. 305 КК України зазначає, що належна йому товарна продукція у вигляді окулярів не є предметом злочину, щодо якого проводиться досудове розслідування, не має жодного відношення до кримінального провадження та, відповідно, не може бути речовим доказом у даному провадженні, оскільки не відповідає критеріям, встановленим ст. 98 КПК України.

Мотивуючи подане клопотання положеннями ст. 170 КК України вказує, що визначений змістом даної норми перелік осіб не стосується його, так як на момент направлення клопотання щодо нього відсутнє кримінальне провадження, він не є відповідачем у жодній справі, тому й не несе цивільної відповідальності за шкоду.

Крім наведеного, йому відомо, що щодо вказаного належного йому майна слідчим органом СБУ в Закарпатській області вже проведено експертизу, а тому на даний час відпали правові підстави для арешту майна, що визначені у змісті ст. 173 КПК України, тобто відсутні будь-які докази, що вказують на вчинення ним будь-якого кримінального правопорушення, підстави можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та цивільного позову.

Також вказує, що розумність та співрозмірність такого обмеження його права власності не узгоджується із завданням кримінального провадження, що регламентовано у змісті ст. 7 КПК України.

Представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав доводи клопотання та просить задовольнити клопотання.

Слідчий ОСОБА_5 в судовому засіданні щодо задоволення клопотання заперечив, вважаючи таке безпідставним. На вимогу слідчого судді надав матеріали кримінального провадження, в тому числі копію висновку експерта від 16.02.2017 року №30 та протоколу допиту свідка від 12.04.2017 року ОСОБА_3 .

Заслухавши пояснення осіб, які взяли участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали клопотання та надані матеріали кримінального провадження № 0000001, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що слідчим відділом Управління СБУ в Закарпатській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000001, внесеному 12.01.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 305 КК України.

04.11.2016 року в межах вказаного кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.10.2016 року на складському приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , було проведено обшук, в ході якого виявлено та вилучено коробки з речами та предметами, в тому числі дві коробки, обклеєні поліетиленом з позначеннями, нанесеним маркером «1042-36» та «1042-37», в кожній з яких міститься по 45 коробок з позначенням «Mobile Eyewear Recorder», а також знаходиться по одному предмету схожому на окуляри у чохлі разом з USB-шнуром живлення та інструкцією з написом «User Manual for HD Sunglasses Camera».

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.11.2016 року (справа № 308/11542/16-к) було задоволено клопотання слідчого СВ Управління СБУ в Закарпатській області ОСОБА_6 про арешт майна в межах вказаного кримінального провадження, та, серед іншого, накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме, предмети, схожі на окуляри з аксесуарами «Mobile Eyewear Recorder», з позначеннями «1042-36» та «1042-37».

12.04.2017 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого в ОВС 1 відділення СВ Управління СБУ в Закарпатській області з клопотанням у кримінальному провадженні № 0000001, в якому просив негайно повернути належне йому майно, яке було вилучено 04.11.2016 року під час проведення обшуку у складському приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , а саме, продукції у вигляді окулярів «Mobile Eyewear Recorder» в кількості 90 штук, які були упаковані у дві транспортні коробки по 45 штук в кожній, зазначаючи, що вказані окуляри не є спеціальними технічними засобами негласного отримання інформації, а є виробами виключно побутового призначення.

Постановою слідчого в ОВС 1 відділення СВ УСБУ в Закарпатській області ОСОБА_5 від 12.04.2017 року відмовлено в задоволення вказаного клопотання ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000001, з тих підстав, що у відповідності до чинного законодавства вирішувати питання щодо повернення майна, на яке згідно з ухвалою слідчого судді накладено арешт слідчий не має права, оскільки рішення про скасування арешту на майно приймає слідчий суддя (суд) або прокурор у визначених ст. 174 КПК України випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, носить у собі тимчасовий характер.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи із аналізу викладеного, вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна із можливістю надання учасниками процесу доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.11.2016 року при накладенні арешту слідчий суддя виходив з того, що є достатні підставі вважати, що вилучене майно може бути залучене до матеріалів кримінального провадження як речовий доказ, на ньому могли зберегтись сліди, пов`язані зі скоєнням кримінального правопорушення, що свідчить про наявність обґрунтованих підстав для слідчого звертатись з клопотанням про арешт майна, та обґрунтованість підстав для слідчого судді накласти арешт на таке майно, з огляду на те, що таке підпадає під критерії майна, визначеного положеннями ч. 2 ст. 167 КПК України.
Слідчим суддею встановлено, що за постановою від 16.01.2017 року слідчим в ОВС 1 відділення СВ УСБУ в Закарпатській області ОСОБА_5 було призначено у кримінальному провадженні № 0000001 експертизу спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, проведення якої доручено Зональному експертному сектору Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз СБ України в Управлінні СБ України у Львівській області. На вирішення експертизи слідчим були поставлені наступні питання: 1. Чи відноситься наданий на дослідження предмети, а саме предмет схожий на окуляри чорного кольору, який міститься в коробці з позначенням «Mobile Eyewear Recorder» (упакований в паперовий конверт з позначенням № 1) та предмет схожий на окуляри чорного кольору, який міститься в коробці з позначенням «Mobile Eyewear Recorder» (упакований в паперовий конверт з позначенням № 2), до спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації? 2. Чи перебувають надані на дослідження предмети у працездатному стані? 3. Яке функціональне призначення наданих на дослідження предметів схожих на окуляри чорного кольору, які містяться в коробках з позначенням «Mobile Eyewear Recorder» (упаковані в паперові конверти з позначенням № 1 та № 2)? 4. Чи можливе здійснення негласного отримання інформації за допомогою наданих на дослідження предметів схожих на окуляри чорного кольору, які містяться в коробках з позначенням «Mobile Eyewear Recorder» (упаковані в паперові конверти з позначенням № 1 та № 2)? 5. У разі можливості здійснення негласного отримання інформації із використанням наданих на дослідження предметів, чи необхідні для цього інші які-небудь додаткові технічні засоби, якщо так, то які саме? 6. Чи містяться на наданих на експертне дослідження предметів будь-яка інформація, якщо так, то яка саме? 7. Якими є ідентифікаційні номерні позначення наданих на дослідження предметів схожих на окуляри чорного кольору, які містяться в,коробках з позначенням «Mobile Eyewear Recorder» (упаковані в паперові конверти з позначенням № 1 та № 2)?

З дослідженого у судовому засіданні висновку експерта Зональному експертного сектора ІСТЕ СБ України в Управлінні СБ України у Львівській області № 30 від 16.02.2017 року слідує, що надані на дослідження два електронних пристрої у вигляді сонцезахисних окулярів із встановленими відеокамерою та мікрофоном не відносяться до спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації. Надані на дослідження вищезазначені два технічних засоби перебувають у працездатному стані. Надані на дослідження вищезазначені два технічних засоби являють собою засоби відеодокументування, які призначені для отримання відеоінформації із звуковим супроводженням з подальшим накопиченням її на зовнішньому носії інформації, а саме картці пам`яті типу «Micro SD». Надані на дослідження два технічних засоби у вигляді сонцезахисних окулярів із встановленими відеокамерою та мікрофоном не придатні для негласного отримання інформації в характерних умовах використання. У наданих на дослідження двох технічних засобах відсутня внутрішня пам`ять, у зв`язку з цим, для накопичення відеоінформації із звуковим супроводженням використовується зовнішній носій інформації, а саме, картка пам`яті типу Micro SD. На наданих на експертне дослідження двох технічних засобах, будь-яка інформація відсутня. Ідентифікаційні та номерні, позначення наданих на дослідження двох технічних засобах, виявити не вдалось.

Крім того, з наданих слідчому судді письмових пояснень в якості свідка ОСОБА_3 від 12.04.2017 року вбачається, що останній пояснив, що наприкінці жовтня 2016 року, через один із сайтів мережі Інтернет, він познайомився з підприємцем на ім`я ОСОБА_8 , який займається оптовою реалізацією різноманітних товарів побутового призначення, які в свою чергу купляє у оптових постачальників в м. Одеса. При цьому по мережі «Скайп» він замовив у ОСОБА_8 партію окулярів (90 одиниць), що мають функцію фіксації зображення. ОСОБА_8 повідомив йому, що відправить замовлений товар вантажним транспортом до м. Чоп. Також вони домовилися, що він розрахується за замовлений товар при його отриманні та передасть за нього грошові кошти водію вантажівки. Замовлена партія окулярів, була доставлена йому мікроавтобусом до м. Чоп зранку 04.11.2016 року. Коробочки з окулярами «Mobile Eyewear Recorder» були упаковані у дві картонні транспортні коробки з позначенням, зробленим маркером, відповідно «1042-36» та «1042-37». В кожній коробці знаходилося по 45-ть коробочок в кожній з яких знаходилася одна пара окулярів. Про зберігання придбаного ним товару він домовився з своїм знайомим ОСОБА_9 (мешканцем м. Чоп), який орендував складське приміщення, що знаходиться в АДРЕСА_1 . 04.11.2016 року, зранку він передав вищевказаний придбаний ним товар ОСОБА_10 , щоб він організував його тимчасове зберігання в орендованому ним складському приміщенні. Коли він передавав коробки з окулярами ОСОБА_11 , він не повідомляв останньому, що за товар в них знаходиться, оскільки на його думку це не мало значення, так як це прості побутові прилади і жодної небезпеки вони не несли і не несуть. Вони були придбані ним легально за вищевказаних обставин. Документів, які б підтверджували належність вказаних окулярів саме йому, тобто які б підтверджували їх придбання, не існує, оскільки гроші за окуляри він передав водію мікроавтобуса, який зранку 04.11.2016 року проїздом був у Чопі. Водій в свою чергу на прохання ОСОБА_8 передав йому вказані дві коробки з окулярами, загальною кількістю 90 одиниць. Він заплатив вказаному водію грошові кошти з розрахунку 300 грн. за одиницю товару, тобто за одні окуляри.

Положеннями ч. 1 ст. 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Частиною 1 ст. 100 КПК України передбачено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.
Крім того, за п. 1 ч. 6 ст. 100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.
Слідчий суддя зазначає, що згідно з диспозиції ч. 2 ст. 305 КК України кримінальна відповідальність настає за контрабанду наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів чи прекурсорів або фальсифікованих лікарських засобів, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб, а також якщо предметом цих дій були особливо небезпечні наркотичні засоби чи психотропні речовини або наркотичні засоби, психотропні речовини, їх аналоги чи прекурсори або фальсифіковані лікарські засоби у великих розмірах.

Таким чином, оскільки предметом злочину за вказаною статтею є: 1) наркотичні засоби; 2) психотропні речовини; 3) їхні аналоги; 4) прекурсори, слідчий суддя вважає, що товарна продукція у вигляді окулярів, на яку накладено арешт, не є предметом злочину, щодо якого проводиться досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000001, а тому не може бути речовим доказом у даному провадженні, так як не відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

Водночас, ст. ст. 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 2 КПК України регламентовано, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 року по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24.03.2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

З урахуванням викладеного та того факту, що арештоване майно, зокрема, 90 одиниць окулярів «Mobile Eyewear Recorder», кожні з яких були у чохлі та упаковані в окрему коробочку разом з USB-шнуром для живлення і інструкцією, які в свою чергу були упаковані у дві транспортні коробки (по 45 в кожній), обклеєні поліетиленом з позначеннями, нанесеним маркером «1042-36» та «1042-37» не є предметом злочину, щодо якого проводиться досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000001, фактично досягнуто мети, з якою накладався арешт на майно встановлено, що електронні пристрої у вигляді окулярів із встановленими відеокамерою та мікрофоном не відносяться до спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, шляхом проведення експертизи, враховуючи, що наявність підстав вважати, що існує правова підстава для арешту спростовується, а також беручи до уваги ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, тоді як орган досудового розслідування не представив слідчому судді належних доказів для безспірного висновку щодо необхідності продовження дії даного заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що наданими суду доказами доведено той факт, що у подальшому у застосуванні цього заходу накладенні арешту на майно відпала потреба, відтак наявні всі підстави для скасування арешту на вказане майно, накладеного за ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.11.2016 року та задоволення клопотання.
Керуючись ст. ст. 174, 309, 376, 392 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:
Клопотання ОСОБА_3 про скасування накладеного арешту на майно в порядку ст. 174 КПК України задовольнити повністю.
Скасувати арешт на 90 одиниць окулярів «Mobile Eyewear Recorder», кожні з яких були у чохлі та упаковані в окрему коробочку разом з USB-шнуром для живлення і інструкцією, які в свою чергу були упаковані у дві транспортні коробки ( по 45 в кожній), обклеєні поліетиленом з позначеннями, нанесеним маркером «1042-36» та «1042-37», накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.11.2016 року (справа № 308/11542/16-к).
Ухвала про скасування арешту оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Повний текст ухвали буде складений і оголошений учасникам судового провадження 17 травня 2017 року о 13 год. 10 хв.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1