Ухвала
іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 01 серпня 2017 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Тростянецького районного суду Вінницької області від 20 травня 2016 року щодо нього,
в с т а н о в и л а:
У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перегляд у касаційному порядку вказаного судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 424 КПК у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції.
Проте, як вбачається з касаційної скарги, засуджений порушує питання про перегляд у касаційному порядку лише вироку суду першої інстанції, при цьому нічого не вказує про ухвалу апеляційного суду, що суперечить вимогам ч.1 ст. 424 КПК та ст.436 КПК.
Окрім вказаного, перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог пунктів 1, 4, 5 ч. 2, частин 3-5 цієї статті.
Згідно зі ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка подає скаргу та доводи на їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення, а також думку особи, яка подає скаргу, з приводу її участі у касаційному розгляді. Крім того, касаційна скарга підписується особою, яка її подає, а також додаються копії судових рішень, що оскаржуються.
Проте наведених положень процесуального закону засудженим не дотримано.
Так, згідно з ч. 3 ст. 33 КПК кримінальне провадження у касаційній інстанції здійснює Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, однак засуджений неправильно зазначив найменування суду касаційної інстанції, до якого він подав касаційну скаргу.
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Згідно зі ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є лише істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК.
Разом з тим, засуджений у касаційній скарзі не наводить доводів щодо незаконності чи необґрунтованості оскаржуваного судового рішення на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК з огляду на положення статей 412-414 цього Кодексу.
Крім того, відповідно до ст. 436 КПК суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.

Однак, засуджений у скарзі не зазначив, що суд касаційної інстанції має зробити з оскаржуваним вироком суду першої інстанції за наслідками розгляду його касаційної скарги.

Також, засуджений у скарзі не вказав чи бажає він брати участь у касаційному розгляді.

Окрім вказаного, касаційна скарга ОСОБА_4 не підписана особою, яка її подала, що суперечить вимогам ч. 4 ст. 427 КПК, та не вказана дата подання скарги до суду касаційної інстанції, що позбавляє можливості встановити дату, якою було подано скаргу до суду.
Поміж іншого, засудженим не долучено належним чином завіреної копії оскаржуваного судового рішення, як це передбачено п. 13.7 Інструкції з діловодства у місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, апеляційному суді Автономної республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка затверджена наказом Державної судової адміністрації України від 17 грудня 2013 року № 173 (копія має бути прошита, пронумерована та скріплена гербовою печаткою суду).
Наявність зазначених недоліків унеможливлює відкриття касаційного провадження за скаргою засудженого.

Оскільки касаційна скарга засудженого не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити її без руху та встановити строк, необхідний для усунення зазначених в ухвалі недоліків (засудженим має бути підтверджено, що ним не пропущений встановлений ухвалою суду строк при повторному зверненні до суду).
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів,-
п о с т а н о в и л а:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Тростянецького районного суду Вінницької області від 20 травня 2016 року щодо нього залишити без руху та надати йому строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог, касаційна скарга буде повернута заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3