28.12.2016 Справа № 367/7614/14-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 грудня 2016 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001912 від 23.10.2014р. за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Краматорськ Донецької області, громадянки України, українки, з повною середньою освітою, раніше не судимої, працюючої, заміжньою, маючої на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,
у скоєнні кримінального злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
21 жовтня 2014 року в вечірній час доби (точний час судом не встановлено), ОСОБА_6 перебуваючи в м. Обухів Київської області, неподалік від зупинки маршрутного таксі, у незнайомої раніше особи, діючи умисно, з метою подальшого збуту придбала 2 прозорих поліетиленових пакети із вмістом подрібненої речовини рослинного походження зеленого кольору, який є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, за грошові кошти в розмірі 1000 гривен. Достовірно розуміючи, що придбане нею є особливо небезпечним наркотичним засобом, зберігаючи при собі, перенесла його до місця свого проживання, а саме: АДРЕСА_2 , де його зберігала з метою подальшого збуту. 22.10.2014 року в ранковий час (точний час судом не встановлено), ОСОБА_5 , заховала вищезазначені придбані 2 прозорих поліетиленових пакети із вмістом подрібненої речовини рослинного походження зеленого кольору, які є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом до своєї білизни. Переслідуючи мету збуту вказаного наркотичного засобу, зберігаючи його при собі, в обіденний час того ж дня (точний час судом не встановлено) на маршрутному таксі перевезла до Бучанської виправної колонії №85 (далі БВК № 85), що за адресою: Київська область, смт. Гостомель, вул. Мирна, 3. Прибувши до БВК № 85, ОСОБА_5 , 22.10.2014 року приблизно о 13:00 год., зберігаючи при собі вищезазначений наркотичний засіб, будучи письмово попередженою про кримінальну відповідальність за передачу у місця позбавлення волі заборонених речей та речовин, приховавши наявність у неї особливо небезпечного наркотичного засобу, з метою збуту вказаного наркотичного засобу у місця позбавлення волі, своєму (на той час) чоловікові ОСОБА_7 , який відбував покарання у вигляді позбавлення волі, пронесла його до кімнати побачень на території БВК № 85. Однак під час її догляду, працівниками БВК № 85, її протиправні дії було викрито. Працівниками Ірпінського МВ ГУ МВС України в Київській області 22.10.2014 року в період часу з 13:30 год. до 14:20 год. у приміщенні кімнати побачень БВК № 85, що за адресою: Київська область, смт. Гостомель, вул. Мирна, 3, вилучено у ОСОБА_5 два прозорих поліетиленових пакети із вмістом особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено канабісом, масою відповідно 28,6 г та 57,68 г (в перерахунку на суху речовину), загальною масою 86,28 г, який ОСОБА_5 незаконно придбала, зберігала, перевозила з метою збуту, та збула у місця позбавлення волі.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у злочині, викладеному у даному вироку суду, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, визнала та підтвердила обставини скоєння нею злочину. Пояснила, що вона 20.10.2014 р. у вечірній час доби, перебуваючи в м. Обухів Київської області, неподалік від зупинки маршрутного таксі по вул. Київська, на прохання колишнього чоловіка ОСОБА_7 , який відбував покарання в БВК № 85, придала за 1 000 гривен у невідомої їй особи з метою передачі чоловіку у двох прозорих поліетиленових пакетах наркотичного засобу канабісу загальною масою 86,28 г. Придбаний наркотичний засіб, вона зберігаючи при собі, перенесла до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де зберігала його з метою подальшого передачі чоловіку. 22.10.2014 р., вона, сховавши придбаний нею наркотичний засіб в натільній білизні, на маршрутному таксі перевезла його до БВК № 85, смт. Гостомель Київська область, вул. Мирна, 3. Прибувши туди, будучи письмово попередженою про кримінальну відповідальність за передачу у місця позбавлення волі заборонених речей та речовин, приховавши наявність у неї наркотичного засобу, вона пронесла його до кімнати для побачення із своїм чоловіком ОСОБА_7 , для подальшої передачі, але працівниками БВК № 85 під час її догляду було виявлено в неї даний наркотичний засіб, який у подальшому було вилучено у неї працівниками Ірпінського MB ГУ МВС України в Київській області. У вчиненому щиро розкаялась та просила її суворо не карати й дати шанс на виправлення, оскільки в теперішній час вона перебуває у шлюбі із іншим чоловіком, має на утриманні двоє малолітніх дітей, один з яких є немовлям. Просила врахувати, що злочин вчинила вперше, тяжких наслідків ним завдано не було, з моменту його вчинення до теперішнього часу зробила для себе висновки, дуже шкодує про свій вчинок.
У відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України зі згоди учасників судового провадження, які на думку суду правильно розуміють зміст обставин по справі і не оспорюють їх, та немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і визначив обсяг доказів, що підлягає дослідженню в судовому засіданні, обмежившись допитом обвинуваченої ОСОБА_5 показання, якої відповідають фактичним обставинам справи та дослідженням документів, що характеризують особу обвинуваченоїта які підтверджують наявність речових доказів і процесуальних витрат. При цьому судом було роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
За таких обставин, суд вважає, що провина обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні кримінального злочину викладеного у вироку суду доведена та її дії органом досудового слідства за ч. 2 ст. 307 КК України кваліфіковані вірно оскільки вона своїми умисними діями, які виразились у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні особливо небезпечних наркотичних засобів з метою збуту, а також збут цих речовин у місця позбавлення волі, скоїла злочин передбачений ч. 2 ст. 307 КК України.
Відповідно до вимог Європейської Конвенції про захист прав і основних свобод людини права і свободи людини становлять абсолютну цінність, є невід`ємні і належать кожному від народження. В будь-якому суспільстві вони є важливим інститутом, за допомогою якого і регулюється правовий статус особи, межі вторгнення в її особисту сферу, встановлюються гарантії захисту і реалізації її прав і свобод. Тому їх забезпечення - одна з найголовніших функцій держави.
При призначенні покарання обвинуваченій суд суворо дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та враховує, що життя людини, відповідно до ст. 3 Конституції України, є найвищою соціальною цінністю, а в ст. 27 Основного Закону наголошується, що кожна людина має невід`ємне право на життя і ніхто не може свавільно позбавити людину життя. Крім того, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винних, та обираючи покарання обвинуваченій, суд враховує вимоги ст. 65 КК України, характер та тяжкість вчиненого нею злочину, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних злочином наслідків, спосіб вчинення злочинів і його мотиви, обстановку, особу обвинуваченої.
Так, суд враховує, що вчинений ОСОБА_5 злочин відноситься, відповідно до ст. 12 КК України, до тяжких злочинів, обставини його вчинення, а також досліджені судом дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, має на утриманні 2 малолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має постійне місце проживання, роботи, заміжня. Також, те що обвинувачена з моменту вчинення нею злочину викладеного у даному вироку суду, щиро розкаялась і до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувалась, у лікаря психіатра та нарколога на обліку не перебуває, за місцем мешкання характеризується позитивно, суд, приймає до уваги й те, що внаслідок заподіяння злочину не настало тяжких наслідків, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченої.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає її щире каяття, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, зумовлених перебуванням на момент вчинення злочину її чоловіка в місцях позбавлення волі, перебування у неї на утриманні двох малолітніх дітей.
Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої судом не встановлено.
Відповідно до правил призначення покарання закріплених ч. 2 ст. 50, ч. 2 ст. 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, та повинно бути необхідним та достатнім для такого виправлення, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
З врахуванням всіх обставин справи, що обвинувачена ОСОБА_5 визнає вину та щиро покаялась у вчиненому злочині, має двох малолітніх дітей на утриманні, та за наявності кількох пом`якшуючих обставин, які істотно знижують ступень тяжкості вчинених злочинів, передбачених ст. 66 КК України, а саме щирого каяття обвинуваченої та вчинення обвинуваченою злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, суд вважає за можливе при призначенні обвинуваченій ОСОБА_5 покарання, за кримінальний злочин викладений у даному вироку суду призначити покарання, нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 2 ст. 307 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 79 КК України у разі призначення покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі вагітним жінкам або жінкам, які мають дітей віком до семи років, крім засуджених до позбавлення волі на строк більше п`яти років за тяжкі і особливо тяжкі злочини, а також за корупційні злочини, суд може звільнити таких засуджених від відбування як основного, так і додаткового покарання з встановленням іспитового строку у межах строку, на який згідно з законом жінку може бути звільнено від роботи у зв`язку з вагітністю, пологами і до досягнення дитиною семирічного віку.

Суд враховує вищевикладені обставини, які мають значення для призначення покарання і вважає можливим виправлення засудженої ОСОБА_5 та попередження нових злочинів без ізоляції її від суспільства, при звільненні її від відбування основного покарання з випробуванням, але в умовах здійснення контролю за її поведінкою під час іспитового строку.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_5 має двох дітей віком до семи років, суд приходить до висновку, що є достатні підстави для звільнення її від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 79 КК України з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки призначення саме такого покарання на думку суду, буде необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченої.
Відповідно до п. 19 постанови пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», якщо додаткове покарання у виді конфіскації майна за санкцією статті (санкцією частини статті) є обов`язковим, то у разі прийняття рішення про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням воно не застосовується, оскільки статтею 77 КК України передбачено вичерпний перелік додаткових покарань, що можуть бути призначені у такому випадку, серед яких конфіскація майна відсутня.
Враховуючи, що судом прийнято рішення про можливість звільнення ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням, суд не застосовує до неї обов,язкове додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.
Запобіжний захід до обвинуваченої до набрання вироком законної сили суд не застосовує.
Речовими доказами суд розпоряджається відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись статтями 369, 370, 373, 374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , визнати винною у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та призначити їй покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі статті 79 КК України звільнити ОСОБА_5 , від відбуття призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку тривалістю в 3 (три) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.
На підставі статті 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід у відношенні обвинуваченої ОСОБА_5 суд не застосовує.
Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь держави процесуальні витрати у розмірі 245 (двісті сорок п`ять) гривень 96 копійок.
Речові докази по справі експертний пакет № 1650528, в якому знаходяться два безбарвних пакета із полімерного матеріалу із вмістом наркотичного засобу канабісу загальною масою 86,28г, », які передані до камери зберігання Ірпінського МВ ГУ МВС України в Київській області знищити.
Речові докази по справі експертний пакет № 1687436, в якому знаходяться 9 мобільних телефонів (4 шт. марки «Samsung». 3 шт. марки «Nokia». 1 шт. марки «Siemens». 1 шт. марки «LG») 3 зарядні пристрої, 8 батарей до мобільних телефонів, 3 USB шнури, 3 навушники, сім-картка оператора «МТС», 3 флеш-картки «MicroSD», 3 адаптери до флеш-карт «MіcroSD», які передані до камери зберігання Ірпінського МВ ГУ МВС України в Київській області повернути власнику.
Речовий доказ по справі аркуш білого паперу формату А4 із письмовою заявою ОСОБА_10 від 22.10.2014 року про надання дозволу на довгострокове побачення, який зберігається в матеріалах кримінального провадження за № 0001912 від 22.10.2014 року залишити в матеріалах даного кримінального провадження.
Вирок суду першої інстанції, в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає. В іншій частині, може бути оскаржено учасниками процесу, протягом 30-ти діб з моменту його проголошення, до Апеляційного суду Київської області, шляхом подачі апеляції до Ірпінського міського суду Київської області.
Вирок суду набирає законної чинності після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не будо подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1