АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/307/2017 Категорія КК: ч. 2 ст. 345 КК України
Головуючий в суді 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Головуючий в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого, судді-доповідача: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарях: ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві кримінальне провадження № 0006557 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_7 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 20 вересня 2016 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з базовою вищою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

за участю прокурора: ОСОБА_9

захисника: ОСОБА_10

обвинуваченого: ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 20 вересня 2016 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки та покладено на нього обов`язки згідно ст. 76 КК України.

Як зазначено у вироку, 10.05.2016 року, приблизно о 23 годині 30 хвилин, працівники Управління патрульної поліції у місті Києві: ОСОБА_11 та ОСОБА_12 безпосередньо реалізуючи повноваження поліції, передбачені п. 10 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» (Відомості Верховної Ради (ВВР), 2015, № 40-41, ст.379), згідно якого поліція вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях, площах, у парках, скверах, на стадіонах, вокзалах, в аеропортах, морських та річкових портах, інших публічних місцях, знаходячись в парковій зоні, розташованій в ПКіВ «Перемога» за адресою: місто Київ, бульвар Перова, 2, виконуючи свої службові обов`язки щодо охорони громадського правопорядку в Дніпровському районі в м. Києві, о 23:37:37 годині 10.05.2016 року підійшли до раніше незнайомого їм ОСОБА_8 , представились працівниками поліції та повідомили, що він викликає у них підозру.

Надалі ОСОБА_11 та ОСОБА_12 запропонували ОСОБА_8 надати документи, що посвідчують його особистість та попросили пройти до службового автомобіля з метою проведення поверхневого огляду. В подальшому о 23:40:19 годині 10.05.2016 року ОСОБА_8 піднявся із землі та почав йти в супроводі працівників поліції до освітлюваної ділянки місцевості.

В свою чергу, ОСОБА_8 , усвідомлюючи те, що з ним спілкуються працівники національної поліції, тобто працівники правоохоронних органів, при виконанні службових обов`язків, утримуючи в сумці чорного кольору предмет схожий на пістолет, почав явно нервувати, вести себе агресивно та провокувати працівників поліції ОСОБА_12 та ОСОБА_11 до конфлікту, при цьому на неодноразові зауваження, що надходили від працівників поліції, не реагував.

В подальшому, а саме: 10.05.2016 року о 23:43:30 годині у ОСОБА_8 виник прямий злочинний умисел, спрямований на заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень працівника правоохоронного органу, під час виконання останнім своїх службових обов`язків.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , чітко усвідомлюй суспільно-небезпечний характер свого діяння, а також те, що вчиняє злочин та передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки, дістав із сумки чорного кольору предмет схожий на пістолет та не здійснюючи жодних маніпуляційних дій із зброєю, як-то досилання патрону в патронник, не здійснюючи попереджувальні посіріли в повітря, одразу здійснив 3 постріли у працівника поліції, одна куля уразила живіт та одна куля уразила ліву гомілку ноги капітана поліції, командира роти № 4 УПП у м. Києві ОСОБА_12 , внаслідок чого ОСОБА_12 були спричинені легкі тілесні ушкодження.

Після чого, ОСОБА_8 розуміючи протиправний характер вчинюваних ним дій по відношенню до працівника поліції, з метою уникнення кримінальної відповідальності, з місця вчинення кримінального правопорушення намагався зникнути та при спробі працівників поліції переслідувати його, ОСОБА_8 здійснив ще приблизно 4 постріли в бік працівників поліції, а саме: в ОСОБА_12 та його напарницю ОСОБА_11 , однак невдовзі, о 00 годин 20 хвилин 11.05.2016 року ОСОБА_8 був затриманий патрульними поліції за адресою: Київ, бул. Дарницький, 8.

Згідно висновку експерта №1265/Е від 07.07.2016 року при проведенні судово- медичної експертизи та вивчення медичної документації ОСОБА_12 , 1983 року народження, виявлено наступні ушкодження: непроникаюче поранення живота: рана (вхідний отвір) на передній черевній стінці по серединній лінії на 2 см вище пупка, від якої відходить рановий канал, направлений з ліва на право, по ходу якого ушкоджуються м`які тканини черевної стінки та закінчується раною (вихідний отвір) в правій здухвинній ділянці (на 5 см справа від пупка); сліпе поранення лівої гомілки: рана на передній поверхні гомілки в верхній третині.

Вказані тілесні ушкодження можуть відповідати даті вказаній в постанові, 10.05.2016 року та відносяться до легких тілесних ушкоджень /за критерієм тривалості розладу здоров`я/, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, доведеність вини ОСОБА_8 та правильність кваліфікації дій останнього, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати вирок суду в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч. 2 ст. 345 КК України у виді 3 років позбавлення волі. В іншій частині вирок залишити без змін.

Вважає, що вирок суду є незаконним і таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.

В обґрунтування своїх вимог прокурор зазначає, що призначене судом ОСОБА_8 покарання не відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, а також положенням Постанови Пленуму ВСУ №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», оскільки судом не надано належної оцінки особі обвинуваченого та обставинам, які пом`якшують та обтяжують покарання. Зокрема, не в повній мірі враховано суспільну небезпеку та тяжкість вчиненого злочину, безпосереднім об`єктом якого є нормальна діяльність правоохоронних органів та їх авторитет, а також свідчить про приниження їх значущості для забезпечення законності та громадського порядку у суспільстві.

Внаслідок формального підходу, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, незаконно призначив невиправдано м`яке покарання, звільнивши від його відбування з випробуванням.

Призначене покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком є у будь-якому випадку м`яким порівняно з покаранням такого саме виду та розміру, відбування якого пов`язане з реальною ізоляцією особи від суспільства.

За таких обставин, виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства є неможливим. Суд першої інстанції не зміг навести належного обґрунтування на користь свого рішення про можливість виправлення ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства, оскільки таких даних в ході судового розгляду кримінального провадження здобуто не було.

Тобто, суд першої інстанції незаконно застосував до обвинуваченого ст. 75 КК України, яка не підлягала застосуванню.

Внаслідок неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, ОСОБА_8 було призначено явно несправедливе покарання із помилковим застосуванням ст. 75 КК України, що не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_10 просить вирок суду залишити без змін, як законний та обґрунтований, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши кримінальне провадження в межах апеляційної скарги, заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_9 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_10 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, розглянувши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового вироку, з наступних підстав.

Фактичні обставини провадження, кваліфікація дій обвинуваченого та його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення ніким не оспорюються, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції у відповідності зі ст. 404 КПК України рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ст. ст. 50, 65 КК України суд призначає покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

У відповідності зі ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України однією з підстав для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Як передбачено ч. 2 ст. 409, ст. 414 КПК України, підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або суворість.

Суд першої інстанції при розгляді кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, і призначенні йому покарання не дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону ст. ст. 50, 65, 75 КК України, ст. 370 КПК України, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого в цій частині рішення у кримінальному провадженні.

Правильно встановивши фактичні обставини справи та дані про особу обвинуваченого, з чим погоджується і колегія суддів апеляційного суду, суд першої інстанції в порушення вимог ст. 94 КПК України неналежно оцінив ставлення обвинуваченого до вчиненого злочину та сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного судового рішення.

Так, суд першої інстанції, звільняючи ОСОБА_8 від відбування покарання неповно врахував фактичні обставини провадження, зокрема ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, характер дій та спосіб вчинення кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого та поведінку безпосередньо після скоєння злочину, знищення речових доказів, дійшов необґрунтованого висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, та безпідставно застосував до обвинуваченого ст. 75 КК України, мотивувавши своє рішення наявністю пом`якшуючих обставин щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку, ставленням обвинуваченого до скоєного та відомостями про особу обвинуваченого, не підтвердивши свої висновки належними доказами, що не є достатніми та обґрунтованими підставами для висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що судом першої інстанції не в повній мірі враховано суспільну небезпеку та тяжкість вчиненого злочину, безпосереднім об`єктом якого є нормальна діяльність правоохоронних органів та їх авторитет.

Суд першої інстанції належним чином не мотивував підстави прийнятого рішення, в порушення вимог ч. 1 ст. 75 КК України не навів переконливих та достатніх доказів можливості виправлення обвинуваченого без відбування покарання, відповідний висновок не

наведено у вироку суду, що суперечить також загальним засадам призначення покарання згідно ст. ст. 50, 65 КК України, відповідно з якими особі, що вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, не встановлено таких підстав і при апеляційному розгляді провадження.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 про необхідність скасування вироку суду в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність в частині звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання, з ухваленням нового вироку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 20 вересня 2016 року щодо ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 345 КК України скасувати в частині звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на підставі ст. ст. 75, 76 КК України.

Вважати згідно з вказаним вироком суду засудженим ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок Апеляційного суду м. Києва може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

__________________ ________________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4