Справа № 183/1820/17
№ 1-кп/183/621/17

У Х В А Л А
27 квітня 2017 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковськ, громадянина України, не одруженого, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у скоєнні злочину, передбаченого ст. 198 КК України, -
в с т а н о в и в:
В провадження Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості, відповідно до якої під час досудового розслідування підозрюваний повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому правопорушенні, взяв зобов`язання беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, а саме те, що 06 лютого 2017 року приблизно о 23.00 годині ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території загальноосвітньої школи № 6, розташованої по вул. З.Білої,6 в м. Новомосковськ Дніпропетровської області, достовірно знаючи про те, що ОСОБА_6 вчинила умисний корисливий злочин, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України, внаслідок чого злочинним шляхом одержала мобільний телефон марки "Lenovo A706", який належить ОСОБА_7 , реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на заздалегідь не обіцяний збут майна, одержаного злочинним шляхом, усвідомлюючи, що даний мобільний телефон марки "Lenovo A706" є результатом вчинення суспільно-небезпечного діяння, що визнається злочином, та має матеріальну цінність.
Реалізуючи свій злочинний умисел, заздалегідь не обіцяючи сприяти в збуті майна, здобутого злочинним шляхом, діючи умисно, з корисливих мотивів, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_6 продати вищезазначений мобільний телефон "Lenovo A706", раніше знайомому ОСОБА_8 , а після отримання згоди останньої на збут майна, одержаного нею злочинним шляхом, разом з ОСОБА_6 , о6 лютого 2017 року приблизно о 23.40 годині пішки прибув до кафе "Бістро", розташованого по вул. Сучкова в м. Новомосковськ, Дніпропетровської області, де зустрівся з раніше знайомим ОСОБА_8 , та не повідомляючи останнього про злочинність набуття мобільного телефону "Lenovo A706", збув майно, одержане злочинним шляхом, а саме: мобільний телефон "Lenovo A706", вартістю 1399 гривень 30 копійок ОСОБА_8 за грошові кошти в сумі 400 гривень.
Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ст. 198 КК України, як заздалегідь не обіцяний збут майна, завідома одержаного злочинним шляхом.
Крім того, у відповідності до наданої угоди підозрюваний зобов`язався сприяти розслідуванню кримінального правопорушення, прокурор та підозрюваний в присутності захисника, узгодили покарання обвинуваченому за ст. 198 КК України із застосуванням ст. 75 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі з випробуванням строком на 1 рік.
В підготовчому судовому засіданні прокурор висловив думку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та призначення узгодженого між ними покарання.
Обвинувачений просив задовольнити угоду про визнання винуватості укладену між ним та прокурором.
Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_4 просив задовольнити угоду про визнання винуватості між його підзахисним та прокурором.
Суд, вислухавши думку учасників процесу, перевіривши угоду на відповідність її вимогам КПК України, вважає, що угода про визнання винуватості укладена між прокурором Новомосковської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 в присутності захисника ОСОБА_4 , не може бути затверджена виходячи з наступного.
Відповідно до п.2 ч.7 ст. 474 КПК України, суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди не відповідають інтересам суспільства.
Умови угоди визнаються такими, що не відповідають інтересам суспільства, якщо підозрюваним насправді не вчинялося жодних дій, спрямованих на сприяння кримінальному провадженню.
Крім того, виходячи з Реєстру матеріалів досудового розслідування, 14 квітня 2017 року наявна ще одна підозрювана ОСОБА_6 , яка також була ознайомлена з матеріалами досудового розслідування та в цей же день було повідомлено потерпілого про закінчення досудового розслідування та ознайомлено з матеріалами зазначеного розслідування.
Тоді як, виходячи з обвинувального акту затвердженого 14 квітня 2017 року прокурором Новомосковської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваним по даному кримінальному провадженню є лише ОСОБА_5 , а потерпілий взагалі відсутній.
Аналізуючи умови наданої до суду угоди, суд вважає їх також і такими, що порушують права, свободи та інтереси інших осіб, зважаючи на ту обставину, що ОСОБА_5 , зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в повному обсязі підозри в якій зазначено, що ОСОБА_6 вчинила умисний корисливий злочин, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України, внаслідок чого злочинним шляхом одержала мобільний телефон марки "Lenovo A706", який належить ОСОБА_7 .
Тоді як, станом на 14 квітня 2017 року, тобто на момент підписання угоди ОСОБА_6 мала статус підозрюваної, а відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Таким чином, суд вважає, що дана умова угоди порушує права, свободи та інтереси ОСОБА_6 .
Також відповідно до ч.1 ст. 474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою невідкладно надсилається до суду. Прокурор мас право відкласти направлення до суду обвинувального акта з підписаною сторонами угодою до отримання висновку експерта або завершення проведення інших слідчих дій, необхідних для збирання та фіксації доказів, які можуть бути втрачені зі спливом часу, або які неможливо буде провести пізніше без істотної шкоди для їх результату у разі відмови суду в затвердженні угоди.
Однак, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у скоєні злочину передбаченого ст. 198 КК України надійшло до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області лише 20 квітня 2017 року, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 474 КПК України, оскільки прокурором не зазначено підстав відкладення направлення обвинувального акту до суду, а виходячи з матеріалів кримінального провадження обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування та угода про визнання винуватості складені 14 квітня 2017 року, і будь-яких слідчих дій після 14 квітня 2017 року проведено не було.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 376, 475 КПК України, суд,-
Судове провадження продовжувати в загальному порядку.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1