Справа № 308/479/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 січня 2017 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4
з участю
прокурора - ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

захисника потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому підотовчому судовому засіданні, в залі суду м. Ужгород, кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001065 від 31.07.2016 р. про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 п.2 ч.2 ст.115 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
На розгляді колегії суддів Ужгородського міськрайонного суду знаходяться матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001065 від 31.07.2016 р. про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 п.2 ч.2 ст.115 КК України.
Ухвалою суду від 20.01.2017 р. по вказаному провадженню було призначено підготовче судове засідання .

У зв`язку зі спливом строку з дня продовження дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_6 , суд зобов`язаний розглянути питання щодо доцільності продовження строку домашнього арешту.
Відповідно до ст. 331 ч. 3 КПК України суд, незалежно від наявності клопотань зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження домашнього арешту до спливу двомісячного строку з дня винесення ухвали.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження строку запобіжного заходу, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
В підготовчому судовому засіданні прокурор просив суд продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 строк цілодобового домашнього арешту у зв`язку зі спливом строку з дня обрання домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_6 та відкласти підготовче судове засідання в зв`язку з неявкою потерпілого т законного представника . Підстави та ризики, за яких судом було обрано обвинуваченому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не відпали.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 в судовому засіданні не погодився з доводами прокурора та просив суд замінити цілодобий домашній арешт обвинуваченому ОСОБА_6 на домашній арешт із визначенням годин , тим самим надавши обвинуваченому можливість працювати з метою забезпечення потреб сім`ї та можливості здійснити відшкодування потерпілому матеріальної шкоди. При цьому просив суд врахувати висновки проведених експертиз у даному провадженні.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав доводи свого захисника.

Захисник потерпілого ОСОБА_8 в судовому засіданні погодився з доводами захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 .

Заслухавши доводи учасників судового провадження, виходячи з вимог ст.331 КПК України колегія суддів приходить до наступного.

Згідно ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 24.11.2016 р. підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено дію запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, без застосування електронного засобу контролю до двох місяців, а саме до 24 січня 2017 року, та зобов`язано підозрюваного прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду, а також виконувати обов`язки, передбачені статтею 194 КПК, а саме: не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; заборонити спілкування з потерпілим ОСОБА_9 та його законним представником.

Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосовування запобіжних заходів.
У відповідності до вимог ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні : перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином ; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Запобіжні заходи застосовуються за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії викладені вище.
Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу крім наявності ризиків , зазначених у статті 177, враховуються тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа, її вік, стан здоров`я, розмір майнової шкоди, майновий стан, наявність родини та утриманців, місце проживання та інші обставини, що її характеризують.
Вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_6 , колегія суддів враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Аналізуючи доцільність подальшого застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 , у вигляді домашнього арешту, суд враховує наступне.
Основним ризиком, для запобігання якого слід продовжити застосування запобіжного заходу є ризик незаконного впливу на потерпілого, свідків. Як встановлено, потерпілим від кримінального правопорушення є малолітній ОСОБА_10 , якому підозрюваний ОСОБА_6 заподіяв вогнепальні поранення. Основним свідком події є також малолітній ОСОБА_11 . Таким чином, враховуючи вік вказаних осіб, підозрюваний зможе незаконно впливати на них, схиляти їх до зміни або відмови від показань, залякувати. Продовження перебування підозрюваного під цілодобовим домашнім арештом забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та не дозволить зустрічатись із потерпілим, свідками, незаконно впливати и на них, а не обрання такого виду запобіжного заходу не забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків, що в подальшому може призвести до не виконання завдань кримінального судочинства.

Колегія суддів вважає, що передбачені ст. 177 КПК України, ризики визнані доведеними, згідно судових рішень, якими щодо підозрюваного ОСОБА_6 продовжувався строк запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту .
Також, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182).
Зокрема, судом враховується те, що згідно рішення Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства
Суд вважає, що обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються, тяжкістю покарання, яке йому загрожує - згідно санкції статті Кримінального кодексу України, за злочин, що йому інкримінується за ч.2 ст.15 п.2ч.2 ст.115 КК України, може бути призначено покарання у виді позбавленням волі на строк від 10 до 15 років або довічним позбавленням волі з конфіскацією майна кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
Окрім наявної обґрунтованої підозри, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості вчиненого, а встановлені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають, на даний час, можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який.
Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено, тож суд приходить до висновку про доцільність продовження строку цілодобового домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_6 до двох місяців.
З урахуванням наявних ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, суд дійшов висновку, що більш м`який запобіжний захід обвинуваченому, буде недостатнім для забезпечення кримінального провадження.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-178, 183, 199, 331, 372 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст.15 п.2 ч.2 ст. 115 КК України, запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, без застосування електронних засобів контролю до двох місяців, а саме до 24 березня 2017 року, зобов`язавши підозрюваного прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду, а також виконувати обов`язки, передбачені статтею 194 КПК, а саме:
1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду;
2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;
3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
4) заборонити спілкування з потерпілим ОСОБА_9 та його законним представником.
Роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання вищезазначених обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Ухвалу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 на виконання передати Ужгородському районному відділенню поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області.
Ухвала окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.
Головуюча суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2