Справа № 640/5806/17
н/п 1-кс/640/3016/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2017 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю слідчого - ОСОБА_3 ,
адвоката ОСОБА_4 ,
користувача майна ОСОБА_5 ,
Слідчий Київського відділу ГУ НП України в Харківській області лейтенант поліції ОСОБА_3 13.04.2017 р. звернувся до Київського районного суду м. Харкова з клопотанням, погодженим з прокурором Харківської місцевої прокуратури № 2 Харківської області ОСОБА_6 , у якому просив: 1) Поновити строки розгляду клопотання про накладення арешту на майно як пропущений з поважних причин; 2) Накласти арешт на двигун, який знаходиться в моторному відділі автомобіля «ЗАЗ 110307», д.н.з. НОМЕР_1 , 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , вилучений у ОСОБА_5 , шляхом заборони його розпорядження та відчуження.
Згідно висновку експертного дослідження №21/6341/23Д від 11.04.2017, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 легкового автомобіля ЗАЗ 110307-40 номерні знаки НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 не змінювався, дублююча табличка і ідентифікаційним номером кузова відсутня, майданчик для нанесення ідентифікаційного номера двигуна оброблений з відхиленням від технологічних вимог завода-виробника. Ідентифікаційний номер двигуна легкового автомобіля ЗАЗ 110307-40 номерні знаки НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 знищений механічним способом.
Оскільки двигун який знаходиться в автомобілі «ЗАЗ 110307», д.н.з. НОМЕР_1 , 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_7 (згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 ), свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_7 , на вказаний транспортний засіб зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, тобто відповідають критеріям, зазначеним у п.1 ч.2 ст.167 КПК України, та у зв`язку з тим, що Ідентифікаційний номер двигуна який знаходиться у легковому автомобілі ЗАЗ 110307-40 номерні знаки НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 знищений механічним способом, та відповідно до ст. 290 КК України, транспортний засіб двигун являється предметом злочину, тобто вказаний агрегат відповідає критеріям, зазначеним у п.3 ч.2 ст.167 КПК України, 11.04.2017, слідчим СВ Київського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_3 в присутності понятих, був проведений огляд за адресою: м. Харків, вул. Шевченко, 111-а, в ході якого вилучено: 1) свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_7 , автомобіль «ЗАЗ 110307», д.н.з. НОМЕР_1 , 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , разом з двигуном, який поставлений на спец майданчика для тимчасово затриманих автотранспортних засобів ДП МВС України «Інформ ресурси».
12.04.2017 у якості свідка був допитаний гр. ОСОБА_5 , який пояснив, що дане авто він придбав у м. Запоріжжі у гр. ОСОБА_7 , який продав йому авто разом зі зміненим блоком двигуна, та надав йому рідний базовий блок двигуна, який був пошкоджений у ДТП, який знаходиться у багажному відсіку транспортного засобу ЗАЗ 110307», д.н.з. НОМЕР_1 , 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 .
Посилаючись на ч.1 ст.167, ч.2 ст.170, ч.5 ст.171, ч.7 ст.236 КПК Укпраїни, слідчий вказав, що з метою повного, об`єктивного та всебічного розслідування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, проведення судової-трасологічної експертизи, а також враховуючи, що вилучений двигун, який знаходиться у моторному відділі легкового автомобіля ЗАЗ 110307-40 номерні знаки НОМЕР_1 зберіг на собі сліди кримінального правопорушення та є його предметом, а також вказане майно буде використано у кримінальному провадженні в якості речового доказу, виникла необхідність в накладенні арешту на вказане майно, яке було вилучене 11.04.2017 в ході проведення огляду за адресою: м. Харків, вул. Шевченко, 111-а у період часу з 20:50 до 22:40 години.
Слідчий також вказав, що у зв`язку з великим навантаженням та проведення додаткової експертизи щодо блоку двигуна від 12.04.2017 направити клопотання до 18 год. 00 хв. до Київського районного суду не представилось можливим.
У судовому засіданні слідчий підтримав подане клопотання, просив про його задоволення.
Власник автомобіля ОСОБА_7 та прокурор ОСОБА_6 , про день та час розгляду клопотання слідчого повідомлені своєчасно та належним чином, проте у судове засідання не з"явились.
Адвокат ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечував, вказав, що клопотання слідчого не обґрунтоване, до нього не додано акту обстеження технічного стану автомобіля. Матеріали, додані до клопотання, не містять постанови про визнання речовим доказом двигуна або автомобіля.
Користувач майна ОСОБА_5 позицію адвоката підтримав, просив відмовити у задоволенні клопотання.
Враховуючи вимоги ч.1 ст.172 КПК України щодо терміну розгляду клопотання, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без участі власника автомобіля та прокурора.
Більш того, власник майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.
Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Клопотання про арешт майна подано до суду 13.04.2017.
Таким чином, згідно з ч. 5 ст. 171 КПК України, передбачений законом строк для подачі клопотання слідчим, прокурором порушено, оскільки клопотання про арешт майна подано до суду поза межами визначеного строку.
Однак, відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України, пропущений з поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Вказаною статтею передбачається не просто можливість, а й обов`язковість поновлення строку виконання процесуальних дій, пропущеного з поважних причин. Поважність причин визначається слідчим суддею у разі неможливості своєчасного подання відповідного документа через будь-які обставини, що не дозволили учасникові процесу завчасно подати відповідний документ.
Принципом кримінального судочинства є доступ до правосуддя (ст. ст. 7, 21 КПК України), який впроваджує у вітчизняне кримінальне процесуальне законодавство міжнародно-правовий стандарт, який міститься у ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав до поновлення процесуального строку слідчому, прокурору на звернення до суду з клопотанням про арешт майна, пропущеного із поважних причин. Крім того, при наявності не вирішеного питання щодо арешту тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні забезпеченням гарантованого нормами міжнародного та вітчизняного права принципу доступу до правосуддя є розгляд даного клопотання по суті із винесенням судового рішення.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Слідчим доведено, що вищевказане майно, вилучене під час огляду місця події, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Вилучений відповідно до протоколу огляду місця події від 11.04.2017, двигун, який знаходиться в моторному відділі автомобіля «ЗАЗ 110307», д.н.з. НОМЕР_1 , 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Відповідно до висновку експертного дослідження № 21/6341/23Д від 11.04.2017 майданчик для нанесення ідентифікаційного номера двигуна оброблений з відхиленням від технологічних вимог завода-виробника. Ідентифікаційний номер двигуна легкового автомобіля ЗАЗ 110307-40 номерні знаки НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 знищений механічним способом (шліфуванням).
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.
Разом з тим, відповідно до ч.4 ст.173 КПК України, слідчий суддя при задоволенні клопотання про арешт майна, зобов"язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.
Враховуючи вказану вимогу КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне заборонити власнику двигуна, який знаходиться в моторному відділі автомобіля «ЗАЗ 110307», д.н.з. НОМЕР_1 , 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 ОСОБА_7 та його користувачу ОСОБА_5 розпорядження та відчуження зазначеного двигуна до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.
Оскільки двигун знаходиться в моторному відділі автомобіля «ЗАЗ 110307», д.н.з. НОМЕР_1 , 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , слідчий суддя вважає за можливе передати його на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 107, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Накласти арешт на двигун, який знаходиться в моторному відділі автомобіля «ЗАЗ 110307», д.н.з. НОМЕР_1 , 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_7 та був вилучений у ОСОБА_5 , шляхом заборони його розпорядження та відчуження, до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.
Передати двигун, який знаходиться в моторному відділі автомобіля «ЗАЗ 110307», д.н.з. НОМЕР_1 , 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1