Єдиний унікальний номер 226/1803/16-к
Номер провадження 11-кп/775/541/2017

Ухвала

Іменем України

15 серпня 2017 року

Апеляційний суд Донецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті кримінальне провадження № 0002340 від 14.10 2016 року за апеляційною скаргою прокурора на вирок Димитровського міського суду Донецької області від 4 квітня 2017 року, яким ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Димитрова, Донецької області, гр.-на України жителя АДРЕСА_1 засуджено за ст.. 389 ч.2 КК України на 2 місяці арешту.

За вироком суду обвинувачений ОСОБА_7 засуджений вироком Димитровського міського суду від 07.06. 2016 року за ст.. 185 ч.1 КК України до 120 годин громадських робіт, 18.07. 2016 року був поставлений на облік у Мирноградський МВ КВІ УДПтС України в Донецькій області і 22.07. 2016 року був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у вигляді громадських робіт, В цей же день , 22.07. 2016 року він отримав направлення до приватного підприємства «Домінант-Сервіс» в м. Мирнограді для відбування покарання з 25.07. 2016 року.

З метою ухилення від відбування покарання обвинувачений здійснив більше 2 раз на місяць невихід на роботу без поважних причин.

Станом на 26.10. 2016 року обвинувачений відбув 36 годин і не відбув 84 години громадських робіт.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить вирок скасувати. а провадження закрити за відсутністю в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, посилаючись на те, що він був офіційно працевлаштований з 25.07. 2016 року на ТОВ «Енергопостачання-ДС», де час його основної роботи співпадав з встановленим для нього часом громадських робіт і, таким чином, обвинувачений вимушено не відбував призначені громадські роботи, не маючи наміру від їх ухилення.

Заслухавши суддю доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів визнала апеляцію такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.. 36 КВК України громадські роботи полягають у виконанні засудженим у вільний від основної роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування.

ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення в ухиленні від відбування громадських робіт, що виявилося в невиході більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин.

В судовому засіданні судом від сторони захисту були прийняті невідкриті в порядку ст.. 290 КПК України докази, згідно яких засуджений з 25.07. 2016 року, тобто з дня початку відбування громадських робіт, був офіційно працевлаштований і його графік роботи за основним місцем працевлаштування фактично співпадав з графіком громадських робіт. На цій підставі сторона захисту стверджувала про поважність причин, з огляду на які засуджений на міг відбувати громадські роботи.

Вказана обставина , а саме факт офіційного працевлаштування засудженого, суттєво впливала на доведеність чи спростування висунутого обвинувачення, яке в судовому засіданні змінено не було, незважаючи на відсутність заперечень з боку обвинувачення з приводу наданих стороною захисту додаткових доказів.

Суд, мотивуючи доведеність вини засудженого, послався на те, що засуджений будь-яким чином не повідомляв орган виконання покарання про своє офіційне працевлаштування, а тому в його діях відсутні поважні причини невиходу на громадські роботи. При цьому суд не дав належної оцінки самому факту офіційного працевлаштування засудженого з точки зору поважності причин його невиходу на громадські роботи.

Такий висновок суду не узгоджується з висунутим ОСОБА_7 обвинуваченням, оскільки, обставини, пов`язані з офіційним працевлаштуванням засудженого, обвинуваченням не висувалися, а саме з ними пов`язані вимоги сторони захисту про закриття провадження за відсутністю складу правопорушення.

Таким чином, орган обвинувачення стверджував, що вина засудженого полягає в невідбуванні призначеного покарання без будь-яких поважних причин, суд же фактично визнав його винним в не відбування покарання через неповідомлення органа виконання покарання про причини цього не відбування. Такий висновок суду суттєво змінює об`єктивну сторону злочину і суперечить вимогам ст.. 337 КПК України про судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення.

Зазначені порушення вимого КПК України колегія суддів вважає істотними і такими, що перешкоджали суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Оскільки суд рішення щодо фактично пред`явленого обвинувачення не прийняв, а при апеляційному розгляді сторони клопотань про дослідження доказів в порядку ст.. 404 КПК України не заявляли, апеляційний суд позбавлений можливості прийняти рішення по суті, в зв`язку з чим призначається новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Враховуючи наведене та керуючись ст..ст. 404, 407 КПК України апеляційний суд

Ухвалив:

Вирок Димитровського міського суду Донецької області від 4 квітня 2017 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: