Провадження № 1-кс/742/712/17
Єдиний унікальний № 742/2503/17

Клопотання обґрунтовано тим, що 17.08.2017 близько 13 години в м. Прилуки було виявлено факт перевезення деревини без правовстановлюючих документів автомобілем марки «Зіл» синього кольору д.н.з НОМЕР_1 . Встановлено, що в кузові автомобіля знаходиться деревина породи «Акація» об`ємом 5,47 метрів кубічних, яка була незаконно видалена в с. Пологи Прилуцького району. На момент перевезення водій автомобіля не мав жодних документів, ні товаро-транспортної накладної, ні лісорубного квитка. Крім того, по вул. Дачна, 17 в м. Прилуки де зупинився автомобіль «Зіл» облашговано деревообробний цех, де знаходяться деревообробні верстати та готова продукція, а саме доска та готові вироби з деревини. Будь-які правовстановлюючі документи, що посвідчують право зайняття деревообробною діяльністю у власника відсутні.
17.08.2017 року під час огляду місця події працівниками Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області та працівниками Прилуцької місцевої прокуратури було виявлено біля буд. 17 по вул. Дачній м. Прилуки купу деревини та вантажний автомобіль марки «ЗИЛ» д.н.з. НОМЕР_2 , що перевозив деревину. Під час огляду автомобіля було виявлено, що кузов вантажного автомобіля марки «ЗИЛ» д.н.з. НОМЕР_2 заповнений деревиною породи «Акація» об`ємом 5,47 метрів кубічних. Даний автомобіль згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить гр. ОСОБА_6 . На момент огляду місця події за кермом знаходився гр. ОСОБА_5 . В подальшому деревина, котра була виявлена поблизу буд. 17 по вул. Дачній м. Прилуки та вантажний автомобіль з завантаженою деревиною було вилучено. На місці події були присутні гр. ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , котрі надавати пояснення з приводу перевезення деревини на вантажному автомобілі відмовилися. Крім цього, надати документи на деревину, котру перевозили на вищевказаному автомобілі, теж відмовились.
Зважаючи на ту обставину, що вилучені 17.08.201 7 під час огляду місця події автомобіль з деревеною може бути пристосованим та використаним як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, з метою забезпечення повного, неупередженого та об`єктивного досудового розслідування кримінального провадження у сторони кримінального провадження виникла необхідність у накладенні арешту на вилучене майно, тому слідчий звернувся з даним клопотанням до суду.
У судовому засіданні слідчий підтримав клопотання, просив суд задовольнити його у повному обсязі.
Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.
Володілець автомобіля ОСОБА_5 в судовому засіданні просив передати автомобіль йому на зберігання оскільки опасається, що його можуть розкомплектувати, користуватися автомобілем та відчужувати його він не буде, оскільки на протязі наступних чотирьох місяців буде перебувати в лікарні з метою ампутації ноги та здійснення протезування.
Відповідно до ст.214 КПК України до ЄРДР 18.08.2017 року внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ст.246 КК України.
Відповідно до ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 , власником автомобіля ЗИЛ д.н.з. НОМЕР_2 є ОСОБА_8 , житель Чернігівської області, Варвинського району, с.Дащенки(а.с.13)
Відповідно до п.2 ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Частиною 4 ст.173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Слідчий суддя вважає, що слідчий довів, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення та є потреба у досудового розслідування здійснити таке втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого та даним втручання може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням, а саме забезпечення збереження речових доказів.
За таких обставин вважаю, що є необхідність арешту вантажного автомобіля марки «ЗИЛ» д.н.з. НОМЕР_2 , оскільки він відповідає критеріям речового доказу та є достатні підстави вважати, що він зберіг на собі сліди кримінального правопорушення або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому існують обґрунтовані підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити даний вид забезпечення кримінального провадження так як незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вилученого майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
В силу ст.41 Конституції України, ст.1 протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявники скаржилася на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу №1, суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).
Відповідно до ч.2 ст.100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.
Таким чином, враховуючи наслідки арешту майна для власника майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що арешт автомобіля «ЗИЛ» д.н.з. НОМЕР_2 , шляхом заборони на відчуження та користування ним буде найменш обтяжливим способом, оскільки арешт майна шляхом його вилучення є надмірним.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 98,131,132,170-174,309,369-372 КПК України слідчий суддя,-
Клопотання слідчого Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_9 арешт тимчасово вилученого майна - задовольнити частково.
Накласти арешт на вантажний автомобіль марки «ЗИЛ» д.н.з. НОМЕР_2 , належний згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу гр. ОСОБА_8 , жителю Чернігівської області, Варвинського району, с.Дащенки, та був тимчасово вилучений та переданий на зберігання до ДП «Прилуцького лісове господарство» 17.08.2017 р., з забороною розпоряджатись та користуватися цим автомобілем до прийняття рішення у даному кримінальному провадженні.
Вантажний автомобіль марки «ЗИЛ» д.н.з. НОМЕР_2 , передати володільцю ОСОБА_5 на відповідальне зберігання.
Зобов`язати останнього надати доступ до автомобіля слідчому чи прокурору на першу вимогу.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала слідчого судді про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Чернігівської області протягом 5 днів з дня отримання її копії. Арешт може бути скасовано відповідно до ст. 174 КПК України.
Слідчий суддя ОСОБА_1