САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 718/782/16-к
Провадження № 1-кп/726/11/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.05.2017 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівців в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 ; ОСОБА_3 ,

при секретарях ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

перекладачів ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000287 у ЄРДР за обвинуваченням

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Грозинці Хотинського району Чернівецької області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , однак без певного визначеного місця проживання, з базовою середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого:

- 15.12.1992 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 140 КК України (в редакції 1961 року) до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 11.09.1995 року Баришевським районним судом Київської області за ч. 1 ст. 183-3, 43 КК України (в редакції 1961 року) до 2 років 4 місяців позбавлення волі;

- 30.10.1998 року Хотинським районним судом Чернівецької області за ч. 2 ст. 196-1 КК України (в редакції 1961 року) до 1 року позбавлення волі;

- 29.08.2002 року Першотравневим районним судом м. Чернівці за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 186, ч. 3 ст. 296, 70 КК України до 2 років позбавлення волі;

- 21.06.2004 року Хотинським районним судом Чернівецької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі;

- 28.05.2010 року Першотравневим районним судом м. Чернівці за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі,

та обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000180 у ЄРДР за обвинуваченням

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Республіки Молдови, без певного місця проживання, молдованина, громадянина Республіки Молдови, з базовою середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого:

- 22.05.2009 року Сокирянським районним судом Чернівецької області згідно ч.2 ст.187, ч.3 ст.289, ч.1 ст. 135, ч.1 ст.70 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненому з місць позбавлення волі 06.06.2015 року по відбуттю покарання, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, колегія суддів -

В С Т А Н О В И Л А:
Судом визнано доведеним, що 20.02.2016 року приблизно в 8 годині 30 хвилин достовірно знаючи, що потерпілі ОСОБА_15 та ОСОБА_16 перебувають в номері № 26 готельного комплексу «М» по вул. Шевченка, 226 с. Мамаївці Кіцманського району Чернівецької області, обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , вступивши в попередній злочинний зговір, направлений на заволодіння майном потерпілих, взявши пневматичний пістолет та газовий балончик, приїхали в с. Мамаївці Кіцманського району Чернівецької області.

Продовжуючи свої злочинні дії, діючи умисно та з корисливих спонукань, ОСОБА_12 та ОСОБА_11 зайшли в приміщення готельного комплексу «М» по АДРЕСА_2 та в подальшому протиправно проникли в приміщення номеру № НОМЕР_1 вказаного готельного комплексу, де вчинили напад з метою заволодіння чужим майном ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . В ході нападу ОСОБА_12 , спільно діючи з ОСОБА_11 , погрожуючи застосуванням пневматичного пістолета та газового балончика, а також застосування фізичного насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілих, заволоділи майном потерпілих, а саме: шкіряною сумкою вартістю 650 грн., гаманцем вартістю 200 грн., грошовими коштами в сумі 800 євро, що (згідно курсу НБУ 100 євро-2933,0761 грн.) становить 23464,61 грн., 500 грн., 80 злотих, що (згідно курсу НБУ 100 злотих-669,3923 грн.) становить 535,94 грн., мобільним телефоном «Нокіа С5» загальною вартістю 500 грн.; мобільним телефоном «Самсунг Ж 100» загальною вартістю 2800 грн. та документами: посвідченням водія на прізвище ОСОБА_15 , свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу «Мерседес Спрінтер» д.н.з. НОМЕР_2 , пластиковими картками на прізвище ОСОБА_15 , які матеріальної цінності не мають, що належали ОСОБА_15 та мобільним телефоном «Самсунг» вартістю 5000 грн., з сім карткою вартістю 15 грн., на рахунку телефону грошові кошти в сумі 50 грн., що належали ОСОБА_16 , після чого з місця вчинення кримінального правопорушення втекли, здійснюючи постріли з пневматичного пістолета в сторону потерпілих.

В результаті протиправних, умисних дій ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , які виразилися в нападі на потерпілих, ОСОБА_15 спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 28150,55 грн., а ОСОБА_16 спричинено матеріальну шкоди на загальну суму 5065 грн.

Вказаних висновків суд дійшов провівши судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Так, обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_11 в судовому засіданні свою вину не визнали, від дачі показів відмовилися на підставі ст. 63 Конституції України.

Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченими, встановлені судом обставини підтверджуються наступними дослідженими в суді доказами, обсяг яких був визначений за погодженням з учасниками судового провадження. Вина обвинувачених в скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, за обставин, визнаних судом доказаними та викладеними у вироку, підтверджується сукупністю досліджених судом доказів:

Будучи допитаним, у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попередженим про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_17 суду повідомила, що вона працює барменом в готелі «М», по вул. Шевченка, 226 с. Мамаївці Кіцманського району Чернівецької області 19.02.2016 потерпілі по справі - ОСОБА_15 та ОСОБА_16 - залишили на ремонт в автомайстерні машину, заселилися в 26 номер готелю, повечеряли, після чого попросили викликати таксі, щоб знайти дівчат для спілкування. Приблизно в 8-й годині ранку потерпілі забігли в бар та повідомили про розбійний напад на них із застосуванням зброї і газового балончика, просили викликати міліцію, повідомили, що в них викрали барсетку з грошима. В коридорах готелю та на вулиці є камери відеоспестереження, записи яких вилучені працівниками поліції.

Будучи допитаним, у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попередженим про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_18 суду повідомив, що він працює таксистом, вночі 20.02.2016 року підвозив від готелю «М» с. Мамаївці 2-х хлопців в м. Чернівці, вони просила допомогти знайти дівчат для спільного відпочинку, для чого він повіз їх на залізничний вокзал в м.Чернівці, потім до готелю «Київ», потім до трамвайчика, там його пасажири взяли двох дівчат і приблизно о 24 годині повернулися в бар готелю «М» в с.Мамаївці.

Будучи допитаною, у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попередженою про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_19 пояснила, що в ніч на 20.02.2016 вона стояла біля трамвайчика по вул. Гагаріна в м. Чернівці. В цей час під`їхало такси жовтого кольору, в салоні якого крім водія сиділо 2-є пасажирів, які назвалися ОСОБА_20 і є потерпілими по справі. Один з них, що сидів з переду вийшов та став з нею спілкуватися щодо надання їм сексуальних послуг. Вона знайшла через спільного знайомого свою подругу ОСОБА_21 , вони отримали аванс і разом сіли з хлопцями в їх таксі та поїхали в готельний комплекс « М » в с. Мамаївці. В вказаному готелі вони відпочивали в 26 номері на 3-му поверсі. В ході відпочинку вживали спиртне. Домовилися, що вона з ОСОБА_22 залишаться з хлопцями до ранку, вирішили питання оплати. Розраховувався з ними ОСОБА_20 , що молодше. При цьому, гроші він виймав з гаманця, і вони звернули увагу, що в гаманці у ОСОБА_20 було багато грошей. Між собою вона з ОСОБА_22 спілкувались на молдавській мові, про те що замала оплата. Під час спілкування у старшого ОСОБА_20 з ОСОБА_22 виник конфлікт. Вона намагалась їх заспокоїти. Після цього, вона з ОСОБА_22 вийшли в туалет і стала її заспокоювати. В цей час ОСОБА_22 зателефонувала ОСОБА_23 на прізвисько « ОСОБА_24 » (свідок вказала на ОСОБА_12 ) та сказала, щоб він через годину був в готелі «М» в 26 номері, що у клієнтів в цьому номері багато грошей. Після цього, вона з ОСОБА_22 повернулися в номер до хлопців, ще трохи відпочили з ними. Приблизно в 05 годині ранку вона зателефонувала таксисту ОСОБА_25 , щоб він приїхав за нею і ОСОБА_22 . В 05 годині 30 хвилин вони вийшли з номера та спільно з ОСОБА_22 на автомобілі ОСОБА_25 поїхали в ОСОБА_26 по домам.

В свою чергу, будучи допитаним, у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попередженим про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_27 суду повідомив, що він працює в автомайстерні, яка знаходиться неподалік готелю «М», 20.02.2016 року приблизно в 8-й годині прийшов на роботу, побачив багато людей та почув від потерпілих по справі, які ремонтували автомобіль на сусідньому підйомнику про розбійний напад на них.

Будучи допитаним, у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попередженим про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_28 суду повідомив, що він працює неподалік готелю «М», 20.02.2016 року приблизно в 8-й годині зайшов в бар готелю, побачив, що хтось звав на допомогу та просив викликати міліцію, побачив як вибігали потерпілі, один з них плакав із-за сльозоточивого газу балончика, потерпіли повідомили про вчинений на них напад, питали куди побігли нападники, він з іншими відвідувачами бару повідомили, що вони побігли в сторону м. Чернівці. Ще повідомили, що напроти готелю приблизно о пів на 9 стояв автомобіль Мітсубісі з білим бампером, який поїхав за ними.

Крім того, будучи допитаним, у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попередженим про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_29 , суду пояснив, що ОСОБА_30 на прізвисько « ОСОБА_31 » (вказав на ОСОБА_11 ) та ОСОБА_32 на прізвисько « ОСОБА_24 » (вказав на ОСОБА_12 ) знає деякий час, 20.02.2016 в 07 годині 30 хвилин йому зателефонував ОСОБА_33 та попросив під`їхати до готелю «М» в с. Мамаївці; приїхавши на своєму автомобілі «Мітсубісі» на зупинку побачив, що з таксі вийшли ОСОБА_33 та ОСОБА_34 , до його автомобіля підійшов ОСОБА_33 , який сказав що через декілька хвилин їх потрібно буде забрати. Вони зайшли в готель та через 5-10 хвилин вибігли з готелю. ОСОБА_35 та ОСОБА_34 розбіглися в різних напрямках. Він поїхав за ОСОБА_36 , який біг в сторону, і підібрав того, зі слів ОСОБА_37 дізнався, що він з ОСОБА_38 щось начудили, бачив як ОСОБА_35 вийняв з кишені куртки пістолет, зі слів ОСОБА_37 у ОСОБА_30 залишився «куш». Підвіз його на квартиру, а потім довіз до розвилки дороги біля с. Глибочок Сторожинецького району.

В свою чергу, будучи допитаними, у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попередженим про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, свідки ОСОБА_39 та ОСОБА_40 повідомили, що близько 8 години 20.02.2016, прийшовши на роботу, пили каву в барі готелю « ІНФОРМАЦІЯ_3 », побачили, як двоє осіб, схожі на обвинувачених, вийшли з готелю, перейшли дорогу та направилися в сторону м.Чернівці різними дорогами. Після цього зі слів потерпілих дізналися про вчинений напад.

Вказані показання свідків суд визнає допустимими, враховуючи, що останні отримані у порядку встановленому КПК України та належними, оскільки, вони прямо і непрямо підтверджують існування/відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність і недостовірність, можливість та неможливість використання інших доказів та допустимими, враховуючи, що останні отримані у порядку встановленому КПК України.

Згідно положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Показання свідків суд сприймає, як належні та допустимі, оскільки вони цілком і повністю кореспондуються з фактичними обставинами встановленими в суді.

Тобто, цими показаннями, які є процесуальними джерелами доказів, у розумінні ст. 84 КПК України, підтверджується обставини регламентовані ст. 91 КПК України, а саме обставини вчинення даного кримінального правопорушення.

Потерпілі ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , в судове засідання не з`явились, хоча неодноразово належним чином повідомлялись про час і місце судового розгляду, а тому, було ухвалено про судовий розгляд у їх відсутності.

В свою чергу, з досліджених судом, у порядку ст. 358 КПК України, у судовому засіданні документів, тобто спеціально створених з метою збереження інформації матеріальних об`єктів, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків, зображення тощо відомостей, судовим слідством було встановлено наступне:

- протоколом від 20.02.2016 р. прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, підтверджується місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме вбачається, що ОСОБА_15 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність згідно ст.383 КК України за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, повідомив, що 20.02.2016 року приблизно в 08 годині 30 хвилин двоє невідомих осіб забігли в приміщення номеру 26 готельного комплексу «М» по АДРЕСА_2 , де відкрито заволоділи сумкою з грошима та трьома мобільними телефонами. В ході нападу, застосувавши фізичне насильство, погрожували пістолетом та газовим балончиком, заволоділи його майном, а саме: шкіряною сумкою вартістю 650 грн., гаманцем вартістю 200 грн., грошовими коштами в сумі 800 євро, 500 грн., 80 злотих, мобільним телефоном «Нокіа С5» загальною вартістю 500 грн.; мобільним телефоном «Самсунг Ж 100» загальною вартістю 2800 грн. та ключі від автомобіля та пластиковими картками «Приватбанку» (т.2, а.с.231);

- протоколом від 20.02.2016 р. прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, підтверджується місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме вбачається, що ОСОБА_16 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність згідно ст.383 КК України за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, повідомив, що 20.02.2016 року приблизно в 08 годині 30 хвилин двоє невідомих осіб забігли в приміщення номеру 26 готельного комплексу «М» по вул.Шевченка, 226 с. Мамаївці Кіцманського району Чернівецької області, де відкрито застосувавши фізичне насильство, погрожуючи пістолетом та газовим балончиком, заволоділи мобільним телефоном «Самсунг» вартістю 5000 грн., з сім карткою вартістю 15 грн., на рахунку телефону грошові кошти в сумі 50 грн. (т.2, а.с.232-234);

- протоколом впізнання особи за фотокартками від 22.02.2016 р., під час якої потерпілий ОСОБА_16 упізнав ОСОБА_11 як особу, яка спільно з іншим невідомим в ніч на 20.02.2016 року вчинила відносно нього та потерпілого ОСОБА_15 розбійний напад з метою заволодіння майном при цьому використовувала газовий балончик(т.2, а.с.201-203), впізнання проводилось за ознаками зовнішності ОСОБА_11 , на які потерпілий вказав до початку впізнання;

- протоколом впізнання особи за фотокартками та довідки слідчого управління від 20.02.2016 р., під час якої потерпілий ОСОБА_16 упізнав ОСОБА_12 як особу, яка спільно з іншим невідомим в ніч на 20.02.2016 року в номері 26 готелі «М» с. Мамаївці Кіцманського р-ну Чернівецької області вчинила відносно нього та потерпілого ОСОБА_15 розбійний напад з метою заволодіння майном при цьому погрожував пістолетом, здійснюючи постріли в його бік (т.2, а.с.204-207), впізнання проводилось за ознаками зовнішності ОСОБА_12 , на які потерпілий вказав до початку впізнання;

- протоколом впізнання особи за фотокартками від 22.02.2016 р., під час якої потерпілий ОСОБА_15 упізнав ОСОБА_11 як особу, яка спільно з іншим невідомим в ніч на 20.02.2016 року вчинила відносно нього та потерпілого ОСОБА_16 розбійний напад з метою заволодіння майном при цьому використовувала газовий балончик(т.2, а.с.208-210), впізнання проводилось за ознаками зовнішності ОСОБА_11 , на які потерпілий вказав до початку впізнання;

- протоколом впізнання особи за фотокартками від 20.02.2016 р., під час якої потерпілий ОСОБА_15 упізнав ОСОБА_12 як особу, яка спільно з іншим невідомим в ніч на 20.02.2016 року в номері 26 готелі «М» с. Мамаївці Кіцманського р-ну Чернівецької області вчинила відносно нього та потерпілого ОСОБА_16 розбійний напад з метою заволодіння майном при цьому погрожував пістолетом, здійснюючи постріли (т.2, а.с.211-213), впізнання проводилось за ознаками зовнішності ОСОБА_12 , на які потерпілий вказав до початку впізнання;

- протоколом огляду місця події з долученою фото таблицею до нього від 20.02.2016 року підтверджується місце, час та обставини вчинення кримінального правопорушення - готельного номера 26 комплексу «М» с. Мамаївці Кіцманського р-ну Чернівецької області, в якому здійснено розбійний напад на потерпілих ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , під час проведення огляду вилучені відбитки пальців (т.2 а.с. 214-230);

- протоколом впізнання особи за фотокартками від 22.02.2016 р, під час якої свідок ОСОБА_19 упізнала ОСОБА_11 як особу на ім`я ОСОБА_34 знайомий ОСОБА_41 та записаний у неї в телефоні як « ОСОБА_34 Кар НОМЕР_3 », « ОСОБА_42 НОМЕР_4 » (т.2, а.с.160-162), впізнання проводилось за ознаками зовнішності ОСОБА_11 , на які ОСОБА_19 вказала до початку впізнання;

- протоколом впізнання особи за фотокартками від 20.02.2016 р., довідки від 20.02.2016 р, під час слідчої дії ОСОБА_19 упізнала ОСОБА_12 , як особу на ім`я ОСОБА_33 , якому в ніч на 20.02.2016 року ОСОБА_43 по телефону повідомила, що у клієнтів в номері 26 готелі «М» є гроші. (т.2, а.с.163-166), впізнання проводилось за ознаками зовнішності ОСОБА_12 на які свідок вказала до початку впізнання;

- протоколом впізнання особи за фотокартками від 22.02.2016 р, під час якої ОСОБА_43 упізнала ОСОБА_11 як особу на ім`я ОСОБА_34 по прізвиську « ОСОБА_44 », який є знайомим ОСОБА_32 по прізвиську « ОСОБА_24 », (т.2, а.с.154-156), впізнання проводилось за ознаками зовнішності ОСОБА_11 , на які ОСОБА_45 вказала до початку впізнання;

- протоколом впізнання особи за фотокартками від 20.02.2016 р., під час якої ОСОБА_43 упізнала ОСОБА_12 , як особу на ім`я ОСОБА_33 по прізвиську « ОСОБА_24 », якому в ніч на 20.02.2016 року по телефону повідомила,що у клієнтів в номері 26 готелі «М» є гроші. (т.2, а.с.157-159), впізнання проводилось за ознаками зовнішності ОСОБА_12 на які свідок вказала до початку впізнання;

- протоколом впізнання особи за фотокартками від 23.02.2016 р., під час якої свідок ОСОБА_46 упізнав ОСОБА_12 , як особу на ім`я ОСОБА_33 по прізвиську « ОСОБА_24 », який 20.02.2016 року в 8:30 год. з ОСОБА_38 на прізвисько « ОСОБА_31 » зайшли в готель «М» с.Мамаївці, через декілька хвилин вибігли, зі слів ОСОБА_32 викрали барсетку з грошима, у якого він бачив пістолет. (т.2, а.с.135-137), впізнання проводилось за ознаками зовнішності ОСОБА_12 , на які свідок вказав до початку впізнання;

- протоколом впізнання особи за фотокартками від 23.02.2016 р., під час якої свідок ОСОБА_46 упізнав ОСОБА_11 , як особу на ім`я ОСОБА_34 на прізвисько « ОСОБА_31 », який 20.02.2016 року в 8:30 год. з ОСОБА_47 по прізвиську « ОСОБА_24 » зайшли в готель «М» с.Мамаївці, а через декілька хвилин вибігли.(т.2, а.с.138-140), впізнання проводилось за ознаками зовнішності ОСОБА_11 , на які свідок вказав до початку впізнання;

- заявою свідка ОСОБА_19 від 22.02.2016р., згідно якої свідок надала співробітникам поліції свій мобільний телефон з сім картою для огляду (т.2, а.с.141);

- протоколом огляду мобільного телефону свідка ОСОБА_19 від 22.02.2016 р. та фото таблицею до нього, згідно якого встановлено в папці «контакти» наявний запис контакту « ОСОБА_34 Кар », « ОСОБА_42 НОМЕР_4 », з пояснень свідка ОСОБА_19 це номер телефону ОСОБА_30 , знайомого ОСОБА_32 по прізвиську « ОСОБА_24 », якому телефонувала її подруга ОСОБА_45 вранці 20.02.2016 року з 26 номера готелю « ОСОБА_48 » (т.2 а.с.142-146);

- постановою про визнання речовими доказами та розписка від 22.02.2016 року, згідно якої мобільний телефон свідка ОСОБА_19 визнаний речовим доказом та переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_19 (т.2, а.с.147-148);

- заявою ОСОБА_41 від 22.02.2016 р., згідно якої свідок надала співробітникам поліції свій мобільний телефон з сім картою для огляду, яким користувалася 19-20.02.2016 р. (т.2, а.с.149);

- протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_41 від 22.02.2016 р.та фото таблицею до нього, згідно якого встановлено в папці «контакти» наявний запис контакту « ОСОБА_49 », якому вона телефонувала вранці 20.02.2016 року з 26 номера готелю « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (т.2 а.с.150-151);

- постановою про визнання речовими доказами та розписка від 22.02.2016 року, згідно якої мобільний телефон ОСОБА_41 визнаний речовим доказом та переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_50 (т.2, а.с.152-153);

- актом добровільної видачі від 20.02.2016 року, згідно якого співвласник готелю « ІНФОРМАЦІЯ_3 » видав відеозаписи з камер спостереження комплексу за період часу з 03:00 год. по 08:30 год. 20.02.2016 року (т.2, а.с.200);

- протоколом огляду лазерного диску від 24.02.2016 р. з відеозаписами з камер зовнішнього та внутрішнього відеоспостереження комплексу «М» за період часу з 03:00 год. по 08:30 год. 20.02.2016 року, фототаблицею до нього, відеозаписом оглянутим в судовому засіданні, згідно якого встановлено факт відвідування потерпілих в готелі 2-ма дівчатами, та в подальшому зафіксовано вхід та вихід в готель 2-х осіб чоловічої статі ( ОСОБА_51 та ОСОБА_52 ), їх рух в готелі, вихід (т.2 а.с. 167-199);

- постановою про визнання речовими доказами лазерного диску з відеозаписами з камер зовнішнього та внутрішнього відеоспостереження комплексу «М» від 24.02.2016 року, згідно якої лазерний диск визнаний речовим доказом та приєднаний до матеріалів справи (т.2, а.с.198-199);

- протоколом огляду місця події з фототаблицею від 24.02.2016 року в ході огляду виявлено та вилучено чоловічий гаманець з 2 мікро СД картками, 2 сім-картками МТС, 2 банківськими картками, посвідчення водія ОСОБА_15 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ, візитки (в ході огляду сліди пальців рук не виявлено по причині дощової погоди) (т.3, а.с.54-60);

- постановою про визнання речовими доказами мобільного телефону «Самсунг Ж 100» від 23.03.2016 року, згідно якої телефон визнаний речовим доказом та вирішено передати на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_15 (т.3, а.с.47-48);

- заявою ОСОБА_53 про передачу для прилучення до матеріалів справи мобільного телефону «Самсунг» від 23.03.2016 року, згідно якої заявник повідомляє, що телефон придбав у невідомої особи. (т.3, а.с.49);

- протоколом огляду мобільного телефону «Самсунг», що вилучений у гр. ОСОБА_53 від 23.03.2016 р, згідно якого встановлено, що імей вказаного телефону НОМЕР_5 є телефоном потерпілого ОСОБА_15 (т.3, а.с.50);

- постановою про визнання речовими доказами, згідно якої вказані речі визнані речовими доказами та вирішено передати на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_15 (т.3, а.с.51-52);

- розпискою потерпілого ОСОБА_15 від 13.04.2016 р. про отримання на відповідальне зберігання речей, які в нього були викрадені під час розбійного нападу: чоловічий гаманець з 2 мікро СД картками, 2 сім-картками МТС, 2 банківськими картками, посвідченням водія на прізвище ОСОБА_15 , з свідоцтвом про реєстрацію його ТЗ, візитками; мобільний телефон «Самсунг Ж 100» (т.3, а.с.46);

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 25.02.2016 року, в ході якого у ОСОБА_11 виявлено та вилучено в тому числі газовий балончик-аєрозольний розпилювач «Зверобой-10М»; (т.3 а.а.41-44);

- протоколом огляду вилученого у затримання особи ОСОБА_11 від 26.02.2016 року газового балончика-аєрозольного розпилювача «Зверобой-10М»; (т.3 а.с.44а);

- постановою про визнання речовими доказами, згідно якої газовий балончик-аєрозольний розпилювач «Зверобой-10М» визнаний речовим доказом та вирішено передати на відповідальне зберігання в Шевченківський ВП ГУНП в Чернівецькій області (т.3, а.с.45).

Порушень вимог ст.ст. 104-106, 223, 234, 237 КПК України судом не встановлено та сторонами не доведено, тож вказані документи суд визнає належним і допустимим доказам, оскільки останні відповідають вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог ст.ст. 87, 99 КПК України, судом не встановлено та сторонами не доведено, тобто вони прямо і непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, як-то обставини вчинення кримінального правопорушення та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність і недостовірність, можливість та неможливість використання інших доказів та допустимими, враховуючи, що останні отримані у порядку встановленому КПК України.

Показання свідків є узгодженими та послідовними, відповідають іншим обставинам події, а тому суд сприймає їх як правдиві, а показання обвинувачених щодо невизнання ними вини, повністю спростовуються вищевказаними показаннями свідків.

Щодо оголошених в судовому засіданні показів, наданих на досудовому слідстві потерпілого ОСОБА_15 , який знаходиться тривалий час за кордоном, колегія суддів вважає, що дані протоколу допиту потерпілого ОСОБА_15 від 13.04.2017 року є недопустимим доказом, в розумінні ст. 95 КК України, оскільки відповідно до порядку, встановленому Кримінальним процесуальним законом України, покази потерпілих суд повинен безпосередньо сприймати під час судового засідання.

Безпосередність дослідження доказів означає звернену до суду вимогу закону про дослідження ним всіх зібраних у конкретному кримінальному провадженні доказів шляхом допиту обвинувачених, потерпілих, свідків, експерта, огляду речових доказів, оголошення документів, відтворення звукозапису і відеозапису, тощо. Ця засада кримінального судочинства має значення для повного з`ясування обставин кримінального провадження та його об`єктивного вирішення. Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх (як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами), здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними у ч.1 ст.94 КПК України, і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження.

Так, згідно ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

У світлі данної вимоги закону суд вважає, що оголошені в судовому засіданні покази потерпілого ОСОБА_15 не можуть бути покладені в основу обвинувачення.

Що стосується позиції захисника обвинуваченого ОСОБА_11 ОСОБА_9 , щодо визнання недопустимими доказів досудового слідства по причині того, що обвинувачений ОСОБА_11 не розуміє українську мову, якою велося слідство, то зазначене спростовується власноручною заявою ОСОБА_11 від 25.03.2016 року про те, що він розуміє мову на якій ведеться слідство і перекладача не потребує, крім цього вказане спростовується написами ОСОБА_11 на протоколі його допиту на стадії досудового слідства, де він після друкованого тексту допиту власноручно зазначає, «я хочу уточнить.. убегая с номера что делал в дальнейшем ОСОБА_35 я не видел и никакого звука выстрелов не слышал. Также хочу сказать что я не собирался идти на разбой, а поехал разобраться из-за девочек, то что ОСОБА_35 собирался совершать разбойное нападение я не знал, а понял только тогда, когда он взял барсетку и достал пистолет, в тот момент я сказал ему, что ты творишь, убери пистолет, на что он не отреагировал. Протокол допроса с дополнениями записано верно.» (т.3 а.с.85-89).

Таким чином, посилання захисника на недоліки протоколів слідчих дій по вищезазначеній причині не свідчать про наявність таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які є підставою визнання доказів недопустимими.

В сукупності вказані обставини свідчать про те, що позиції захисника обвинуваченого ОСОБА_11 ОСОБА_9 , щодо визнання недопустимими доказів досудового слідства по причині того, що обвинувачений не розуміє українську мову має на меті допомогти підзахисному ОСОБА_11 уникнути відповідальності за вчинений злочин.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, за обставин, встановлених судом.

Тож, суд кваліфікує дії обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_11 за ч. 3 ст. 187 КК України, оскільки вони своїми умисними діями вчинили напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням в житло чи інше приміщення, вчинене повторно.

Вищезазначені докази у їх сукупності та взаємозв`язку підтверджують наявність попередньої змови між обвинуваченими ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , які діяли спільно і узгоджено, ізобопільною спрямованістю до досягнення мети, спираючись у своїх діях один на іншого, між їх діями був причинний зв`язок, і ці особи усвідомлювали, що спільно вчиняють кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 187 КК України, а саме розбійний напад.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченим ОСОБА_12 , ОСОБА_11 суд, відповідно до ст.ст.50, 65 КК України враховує, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, тобто покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_12 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, пов`язанного із незаконним посяганням на приватну власність і на здоров`я людини, що має підвищений рівень суспільної небезпечності, вчиненого під час непогашеної судимості за попереднім вироком, що свідчить про схильність обвинуваченого до вчинення кримінально-караних дій і небажання стати на шлях виправлення, його особу, який є працездатною особою, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, не має постійного місця проживання, стан здоров`я, спосіб життя (не працює, раніше судимий, не одружений), що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає неналежні соціальні зв`язки; особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення злочинних дій, та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції статті 187 КК України у виді позбавлення волі.

Так, обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_12 судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_12 суд визнає рецидив злочину.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, характер вчинення злочину, його спосіб, які вказують в своїй сукупності, у даному конкретному випадку, на те, що тяжкість вчиненого ним злочину та його особа з іншими вищезазначеними обставинами. встановленими у цьому провадженні не свідчать про можливість виправлення останнього без відбування покарання чи за допомогою призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, враховуючи відсутність декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Таким чином, суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі у межах санкції ст. 187 КК України, є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому ОСОБА_12 у вигляді утримання під вартою, враховуючи вимоги ст.ст. 131-132, 177, 178 КПК України, та даних про його особу, слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України суд вважає за необхідне зарахувати в строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_12 термін його попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_11 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, пов`язанного із незаконним посяганням на приватну власність і на здоров`я людини, що має підвищений рівень суспільної небезпечності, вчиненого під час непогашеної судимості за попереднім вироком, що свідчить про схильність обвинуваченого до вчинення кримінально-караних дій і небажання стати на шлях виправлення, його особу, який є працездатною особою, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, не має постійного місця проживання, стан здоров`я, спосіб життя (не працює, раніше судимий, не одружений), що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає неналежні соціальні зв`язки; особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення злочинних дій, та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції статті 187 КК України у виді позбавлення волі.

Так, обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_11 судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_11 суд визнає рецидив злочину.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, характер вчинення злочину, його спосіб, які вказують в своїй сукупності, у даному конкретному випадку, на те, що тяжкість вчиненого ним злочину та його особа з іншими вищезазначеними обставинами. встановленими у цьому провадженні не свідчать про можливість виправлення останнього без відбування покарання чи за допомогою призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, враховуючи відсутність декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Таким чином, суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі у межах санкції ст. 187 КК України, є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому ОСОБА_11 у вигляді утримання під вартою, враховуючи вимоги ст.ст.131-132, 177, 178 КПК України, та даних про його особу слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України суд вважає за необхідне зарахувати в строк відбування покарання обвинуваченому термін його попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені підлягають стягненню з ОСОБА_12 та ОСОБА_11 солідарно.

Щодо цивільного позову, то він потерпілими не заявлений до розгляду справи по суті, як передбачено КПК України.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.368-371, 373-374, 376 КПК України, колегія суддів, -

З А С У Д И Л А:
ОСОБА_12 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених ч. 3 ст. 187 КК України та призначити покарання у виді 8-ми років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_12 у вигляді тримання під вартою вважати продовженим до набрання вироком законної сили.

Строк відбуття покарання ОСОБА_12 рахувати з 24.06.2016 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_12 в строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення, а саме з 24.06.2016 року до вступу вироку з законну силу з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_11 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених ч. 3 ст. 187 КК України та призначити покарання у виді 7-ми років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_11 обчислювати з 25.02.2016 року.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_11 у строк покарання попереднє ув`язнення з 25.02.2016 року до вступу вироку з законну силу, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_11 до набрання законної сили вироком, залишити раніше обрану - тримання під вартою.

Стягнути солідарно з ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , суму в розмірі 879 грн. 60 коп. за проведення судових дактилоскопічних експертиз на користь держави.

Речові докази:

- аерозольний розпилювач «Зверобой-10М», що перебуває у камері зберігання Шевченківського ВП ГУНП в Чернівецькій області знищити;

- мобільний телефон «Нокіа», що перебуває у камері зберігання Шевченківського ВП ГУНП в Чернівецькій області конфіскувати в дохід держави;

- 3 сім картки мобільних операторів, гаманець, зв`язку з 3-х ключів та 3 пластикові карти від сім карток мобільних операторів МТС та Київстар, що перебувають у камері зберігання Шевченківського ВП ГУНП в Чернівецькій області - повернути ОСОБА_11 ;

- мобільний телефон «Самсунг Ж 100» імей НОМЕР_6 та НОМЕР_7 , повернути власнику потерпілому ОСОБА_15 ;

- гаманець, 2 сім картки, 2 мікро СД картки, 2 банківські картки, 2 картки МТС, посвідчення водія на прізвище ОСОБА_15 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ д.н.з. НОМЕР_8 на «Мерседес Спрінтер 318», 2 паперові іконки, 5 дисконтних карток, 3 картонні візитки, іконка, 11 іноземних монет різного номіналу, що перебуває на зберіганні у потерпілого повернути власнику потерпілому ОСОБА_15 ;

- мобільний телефон «Самсунг» з сім карткою НОМЕР_9 повернути власниці ОСОБА_19 ;

- мобільний телефон «Самсунг» з сім карткою НОМЕР_10 повернути власниці ОСОБА_54 ;

- записи камер відео спостереження готелю «М» по вул. Шеченка, 226 в с.Мамаївці, Кіцманського району Чернівецької області, які перекопійовані на зйомник носій - лазерний диск залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Апеляційного суду Чернівецької області через Садгірський районний суд м. Чернівці.

Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Суддя ОСОБА_55 Асташев
Суддя