печерський районний суд міста києва
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.03.2017 року Печерський районний суд м. Києва в складі :

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ровеньки Луганської обл., українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , 16.02.2017 року приблизно о 21.50 год. перебував за адресою: вул. Підвисоцького, 13 у м. Києві, де помітив раніше не знайому йому дівчину, в руках якої знаходилась її власна жіноча сумка. В цей час у ОСОБА_4 виник умисел на відкрите викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення відкритого викрадення чужого майна, ОСОБА_4 підійшов до поміченої ним раніше незнайомої йому дівчини, якою була ОСОБА_5 , та, діючи без застосування насильства, вирвав з її рук жіночу сумку чорного кольору вартістю 500 грн., в якій знаходились належні ОСОБА_5 особисті речі та мобільний телефон «Вravis» вартістю 500 грн., чим завдав потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 1000 грн., після чого залишив місце вчинення злочину.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, підтвердив фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення відповідно до пред`явленого обвинувачення, з якого вбачається, що він 16.02.2017 року приблизно о 21.50 год. перебуваючи за адресою: вул. Підвисоцького, 13 у м. Києві побачив раніше незнайому йому ОСОБА_5 та вирвав з її рук жіночу сумку з речами, після чого залишив місце вчинення злочину.

Також обвинувачений зазначив, що щиро кається у вчиненому та зробив для себе відповідні висновки.

В судовому засіданні, у відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України, визнано недоцільним дослідження доказів у справі, а саме: показів потерпілої, свідків та письмових доказів, оскільки фактичні обставини нікім не оспорюються та відсутні сумніви стосовно добровільності та істинності позиції учасників судового провадження.

Оцінюючи докази зібрані в судовому засіданні, суд находить винність обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення повністю доведеною.

Умисні дії ОСОБА_4 , які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), суд кваліфікує за ч. 1 ст. 186 КК України.

При призначенні міри покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість скоєного ним кримінального правопорушення, який є умисним та корисливим, а також особу обвинуваченого, який свою вину у вчиненому визнав повністю, на спеціальних обліках не перебуває, має постійне місце реєстрації та забезпечний постійним місцем проживання, є сиротою, злочин вчинив у зв`язку з скрутним матеріальним становищем, відсутність завданої злочином шкоди, а також те, що останній раніше притягувався до кримінальної відповідальності за умисний, корисливий злочин.

У відповідності до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого - є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

У відповідності до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Враховуючи наведене вище та думку прокурора, щодо міри покарання, заяву законного представника неповнолітньої потерпілої щодо відсутності претензій морального та матеріального характеру та щодо призначеного покарання обвинуваченому, суд вважає, що обвинуваченому необхідно обрати покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті та застосувати ст. 75 КК України, звільнивши останнього від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки зазначене покарання буде необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання останнього, а також запобігання вчиненню ним нових злочинів, яке можливе без ізоляції його від суспільства.

Цивільний позов не заявлений.

Судові витрати по справі відсутні.

Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності до положень ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк ОСОБА_4 обраховувати з 24.03.2017 року.

Речові докази:

- жіноча сумка та мобільний телефон «Бравіс», які передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 залишити останній за належністю;

- рюкзак з речами, які передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Печерського УП ГУ НП в м. Києві повернути ОСОБА_4 за належністю.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва, через районний суд, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1