Справа № 520/4244/17
Провадження № 1-кс/520/1252/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.05.2017 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого СВ СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заявника ОСОБА_4 , діючого в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна,-

ВСТАНОВИВ:
До Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання заявника ОСОБА_4 , діючого в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна.

В обґрунтування клопотання заявник зазначає, що в подальшій дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна відпала потреба, так як всі експертизи проведені, автомобіль був оглянутий у встановленому законом порядку.

Заявник в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином.

Слідчий в судовому засіданні не заперечували проти задоволення клопотання про скасування арешту майна, вказавши, що в подальшій дії заходу забезпечення відпала потреба, так як всі необхідні експертизи з автомобілем проведені.

Дослідивши вказане клопотання, заслухавши думку слідчого, слідчий суддя приходить до наступного.

Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польщі» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «ОСОБА_9 проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як вбачається з досліджених в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження, з автомобілем «Daewoo Lanos TF48Y» д/н НОМЕР_1 проведені всі необхідні експертизи. Крім того, слідчий в судовому засіданні підтвердила, що в подальшій дії заходу забезпечення необхідності не має.
Таким чином, з урахуванням норм національного законодавства, міжнародних договорів та практики ЄСПЛ, враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що в подальшій дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна відпала потреба, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність скасування арешту майна.

На підставі встановленого, керуючись ст.174 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Клопотання заявника ОСОБА_4 , діючого в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт, накладений на:

-автомобіль «Daewoo Lanos TF48Y» д/н НОМЕР_1 .

Зобов`язати слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 повернути автомобіль марки «Daewoo Lanos TF48Y» д/н НОМЕР_1 , власнику.

Контроль за виконанням ухвали слідчого судді покласти на прокурора Одеської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1