АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/521/17 Справа № 192/3210/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000845, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 листопада 2016 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2016 року,ухвалений стосовно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с.Воля Любешівська, Любешівського району Волинської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,
26 липня 2016 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.125 КК України до 150 годин громадських робіт,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2016 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України та призначено йому покарання у виді арешту строком на 5 місяців.
На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2016 року та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді арешту строком на п`ять місяців вісімнадцять днів.

Строк покарання рахувати з моменту початку його фактичного виконання.

Судом першої інстанції встановлено, що 26 липня 2016 року ОСОБА_8 вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області було засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України до 150 годин громадських робіт, а 11 жовтня 2016 року ОСОБА_8 був ознайомлений інспектором кримінально-виконавчої інспекції в Солонянському районі Управління Державної Пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області з порядком відбування покарання та попереджений про кримінальну відповідальність за ч.2 ст.389 КК України.

Порушуючи умови відбування покарання ОСОБА_8 з 12 жовтня 2016 року жодного разу до Солонянської селищної ради не з`явився, про причини неявки не повідомив, чим злісно ухилився від відбування покарання у вигляді громадських робіт строком 150 годин, призначених вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2016 року.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження з підстав, передбачених ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

На його думку, поверхневий розгляд кримінального провадження привів до того, що суд взагалі не встановив обставини, що він хворий на туберкульоз та знаходиться на лікуванні від зазначеної хвороби, яка через складні та холодні погодні умови перешкоджає йому виконувати призначене покарання у вигляді громадських робіт. Зазначив, що відсутність у нього прямого умислу на ухилення від відбування покарання не складає об`єктивної сторони зазначеного кримінального правопорушення.

Вважає, що наявність тяжкої тривалої хвороби, що призвела до невиконання ним обов`язку щодо відбування покарання, виключає кримінальну відповідальність за ст.389 КК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи захисника, яка підтримала вимоги апеляційної скарги обвинуваченого, доводи прокурора, який просив залишити вимоги апеляційної скарги обвинуваченого без задоволення, а рішення суду без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів вважає, що вони не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого, що суд не встановив обставини, що він хворий на туберкульоз та знаходиться на лікуванні від зазначеної хвороби, яка через складні та холодні погодні умови перешкоджає йому виконувати призначене покарання у вигляді громадських робіт є безпідставними та спростовуються матеріалами кримінального провадження, оскільки на підставі довідки КЗ «Солонянська центральна районна лікарня» від 08.11.2016 року № 1498, ОСОБА_8 з 02.09.2016 року по 08.11.2016 року за медичною допомогою до вказаної лікарні не звертався та на стаціонарному лікуванні не перебував (а.п.27).

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та яке б запобігло вчинено нею нових злочинів. При наявності в санкції статі інших видів покарань суд зобов`язаний обговорити чому саме таке покарання він важчає за доцільне призначити обвинуваченому.

Суд першої інстанції при розгляді даного кримінального провадження і призначенні покарання ОСОБА_8 додержався вказаних вимог кримінального та кримінального процесуального законодавства і призначив йому покарання в межах санкції ч.2 ст.389 КК України з урахуванням положень ст.ст. 71, 72 КК України приєднавши не відбуту частину покарання у виді 150 годин громадських робіт за попереднім вироком та у відповідності з вимогами ст.65 КК України, суд врахував тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України віднесено до категорії злочинів невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який не працевлаштований, раніше судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, не військозобов?язаний, має на утриманні двох малолітніх дітей. Обставиною, що пом`якшують покарання є повне визнання вини обвинуваченим, сприяння розкриттю злочину, що свідчить про щире каяття обвинуваченого. Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого відсутні.
З огляду на викладене суд, дотримуючись вимог статей 50, 65 КК України, призначив ОСОБА_8 покарання, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
При перевірці матеріалів кримінального провадження істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку, колегія суддів не вбачає.
За таких обставин колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважає його законним і обгрунтованим, а тому не вбачає підстав для його зміни чи скасування.
Керуючись ст.ст.404,407 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2016 року,ухвалений стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Судді :