Ухвала
іменем україни
14 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду
цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні касаційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001928, за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого 18 грудня 2015 року вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 187 КК із застосуванням ст. 71 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 1 день,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187 КК,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и л а:
Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 січня 2016 року, залишеним без зміни ухвалою суду апеляційної інстанції, ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, до призначеного покарання за даним вироком частково приєднано покарання за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2015 року, остаточно визначивши ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 1 місяць з конфіскацією майна.
Також цим вироком вирішено питання судових витрат та речових доказів у кримінальному провадженні.
У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок м`якості. Вважає, що ухвала не відповідає вимогам статей 370, 419 КПК, оскільки у ній не зазначено підстав для визнання апеляції прокурора необґрунтованою та не містить належної оцінки доводів щодо м`якості призначеного ОСОБА_5 покарання. Вважає, що апеляційний суд у повній мірі не врахував ступеня тяжкості вчинених злочинів, їх суспільної небезпечності, даних про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово засуджувався, у тому числі за злочини проти власності, а також часткове відшкодування потерпілим завданої шкоди. Вказує на те, що в ухвалі не зазначено у чому полягає щире каяття ОСОБА_5 . Зазначає, що в кінцевому рахунку при зарахуванні ОСОБА_5 строку покарання призначеного за попереднім вироком на підставі ч. 4 ст. 70 КК, він фактично не поніс ніякого покарання за вчинення трьох епізодів тяжких, насильницьких та корисливих злочинів.
Згідно з вироком суду, ОСОБА_5 , будучи особою яка раніше вчинила розбій, у листопаді 2015 року, діючи у м. Дніпропетровську, шляхом демонстрації ножа з погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілих, вчинив розбійний напад щодо наступних осіб:
- 11 листопада у підїзді будинку № 26 по вул. Касіора щодо ОСОБА_7 , внаслідок чого заволодів належними їй грошовими коштами та майном на загальну суму 5 835 грн;
- 17 листопада у підїзді будинку № 17 по вул. Г. Корольової щодо ОСОБА_8 , внаслідок чого заволодів належними їй грошовими коштами у розмірі 200 грн;
- 18 листопада у підїзді будинку № 21 по вул. Б. Хмельницького щодо ОСОБА_9 , внаслідок чого заволодів належними їй грошовими коштами та майном на загальну суму 5 475,25 грн.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримку касаційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Доведеність винуватості та кваліфікація дій ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 187 КК у касаційній скарзі прокурора не оспорюються.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є лише істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого.
При перевірці матеріалів кримінального провадження касаційним судом встановлено, що доводи прокурора про невідповідність призначеного ОСОБА_5 покарання вналідок м`якості, є обгрунтованими.
Відповідно до вимог ст. 65 ККсуд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як зазначено у вироку, місцевий суд, при призначенні ОСОБА_5 покарання у мінімальному розмірі, передбаченому ч. 2 ст. 187 КК, послався на характер та ступень тяжкості вчинених злочинів, посередню характеристику обвинуваченого, а також його щире каяття.
Однак з таким рішенням колегія суддів погодиться не може та вважає, що воно прийнято без належного урахування усіх обставин кримінального провадження, зокрема: ступеня тяжкості вчинених злочинів, кількості їх епізодів, способу та суб`єктивного ставлення засудженого до скоєного. Крім того, в достатній мірі залишилися не враховані дані про особу ОСОБА_5 , який характеризується посередньо, неодноразово раніше засуджувався, у тому числі за злочини проти власності, вчинив інкриміновані йому кримінальні діяння в період відбування покарання та не відшкодував потерпілим завданих збитків. Усе наведене у своїй сукупності свідчить про значну суспільну небезпечність засудженого ОСОБА_5 та його стійку протиправну поведінку і небажання ставати на шлях виправлення.
Переглядаючи рішення суду першої інстанції за апеляційною скаргою прокурора, в якій ставилося питання про його скасування та ухвалення нового вироку, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчинених злочинів і особі засудженого, суд апеляційної інстанції не дав переконливих відповідей на всі її доводи та залишив вирок без зміни.
Відповідно до вимог ст. 419 КПК при залишенні апеляційної скарги без задоволення, в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Однак, суд апеляційної інстанції не дотримався наведених вимог кримінального процесуального закону та не перевірив належним чином наведених в апеляційній скарзі прокурора доводів, рішення про законність вироку суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_11 покарання належним чином не обґрунтував.
За таких обставин, касаційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду апеляційної інстанції скасуванню, як така, що не відповідає вимогам законності та обґрунтованості.
Під час нового розгляду апеляційної скарги,суд повинен належно оцінити суспільну небезпечність скоєного, відомості про особу винного, обставини які впливають на призначення покарання і прийняти законне, обґрунтоване й умотивоване рішення, маючи на увазі, що за тих самих даних про особу засудженого та обставин, які пом`якшують покарання, призначення ОСОБА_11 покарання у мінімальному розмірі, передбаченому ч. 2 ст. 187 КК є таким, що не відповідає тяжкості кримінальних правопорушень та особі засудженого внаслідок м`якості.
Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК, колегія суддів
у х в а л и л а:
Касаційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області задовольнити.
Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2016 року щодо ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3