АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 11-1821/ 2010 р. Головуючий 1 інстанції: Рибальченко І.Г.
Категорія : ч. 2 ст. 297 КК України Доповідач: Струк І.Ф.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 грудня 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Струка І.Ф.

суддів Виноградової О.П., Крамаренко Г.П.

при секретарях Саврухіної Л.М., Макаровських К.С.

з участю прокурора ЛуньоваВ.П.

засудженого ОСОБА_11.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальну справу за апеляцією прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на вирок Красноградського районного суду Харківської області від 18 червня 2010 року,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком

ОСОБА_1 Ігоревим, ІНФОРМАЦІЯ_1, уроженец і житель ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одружений, не працюючий, не судимий,

засуджений за ч. 2 ст. 297 КК України на три роки обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки та покладені на нього обовязки, передбачені п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України.

Запобіжний захід засудженому змінений із тримання під вартою на підписку про невиїзд, його звільнено з-під варти в залі суду.

Вироком суду ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні наруги над могилами з корисливих мотивів на кладовищах по вул. Красноармійській в селі Наталине і по вул. Полтавській в місті Краснограді Харківської області за наступних обставин.

У жовтні 2009 року на кладовищі в с. Наталине здійснив викрадення гробниці з могили ОСОБА_2 вартістю 485 грн. 80 коп., які продав як брухт чорних металів.

На початку листопада 2009 року ввечері з того ж кладовища викрав гробницю з могили ОСОБА_3 вартістю 420 грн. 37 коп., яку продав як брухт чорних металів.

В середині листопада 2009 року о 22 год. з того ж кладовища викрав металеву гробницю,встановлену на могилі ОСОБА_4 вартістю 268 грн. 47 коп.

18 січня 2010 року у ввечері з кладовища, яке знаходиться по вул. Полтавській в м. Красноград, викрав металеву огорожу у вигляді металічних ланцюгів з могили ОСОБА_5 вартістю 810 грн. 09 коп., яку продав як металобрухт.

В цей же день о 22 год. з того ж кладовища викрав з могили ОСОБА_6 4 секції металевої огорожі вартістю 830 грн. 86 коп.

20 січня 2010 року в темний час доби на кладовищі в с. Наталине викрав 10 секцій металевої огорожі з могили ОСОБА_7 вартістю 772 грн. 40 коп., які продав як металобрухт.

26 січня 2010 року о 22 год. з того ж кладовища викрав секції металевої огорожі з могили ОСОБА_8 вартістю 834 грн. 05 грн., які продав як металобрухт.

28 січня 2010 року о 21 год. з того ж кладовища викрав металевий стіл з могили ОСОБА_9 вартістю 341 грн. 57 коп.

16 лютого 2010 року о 23 год. з того ж кладовища в с. Наталине викрав 3 секції металевої огорожі з могили ОСОБА_10 вартістю 1778 грн. 44 коп., які продав як металобрухт.

Прокурор, який приймав участь в розгляді справи судом першої інстанції, в поданій апеляції, не оспорюючи обставин та кваліфікації злочинів, просить вирок суду скасувати в звязку із мякістю призначеного засудженому покарання та безпідставне його звільнення від відбування покарання, що не відповідає ступеню тяжкості вчинених ним девяти злочинів, при цьому суд не врахував, що ОСОБА_1 не вжито заходів для відшкодування завданої матеріальної шкоди, тому вважав необхідним постановити новий вирок та призначити йому покарання у виді трьох років обмеження волі.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляцію щодо невідповідності вироку вимогам кримінального закону в частині призначення покарання засудженому, пояснення останнього, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, призначаючи покарання, суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що помякшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Висновки суду першої інстанції про доведення винності ОСОБА_1 у вчиненні злочинів за вказаних у вироку обставин, їх кваліфікації за ч. 2 ст. 297 КК України відповідно до вимог ст. 365 КПК України не перевіряються, оскільки законність та обґрунтованість в цій частині вироку не були оскаржені.

Мотивуючи можливість застосування положень ст. 75 КК України щодо звільнення засудженого від відбування призначеного покарання у виді трьох років обмеження волі, суд в основному посилався на вчинення ним середньої тяжкості злочинів, зявлення із зізнанням, щире каяття і активне сприяння розкриттю злочинів як обставини, що помякшують покарання, а також данні про особу.

Разом з тим, суд не взяв до уваги інші відомості, які мають значення для визначення відповідної міри покарання винній особі.

Фактично не було зважено, що ОСОБА_1І вчинив девять епізодів умисних, з корисливим мотивів злочинів середньої тяжкості проти моральності (наруга над могилою), повязаних із збереженням памяті про померлих. По суті, не було надано значення й тому, що засуджений на час постановления вироку не відшкодував завданих потерпілим збитків.

Поза увагою суду залишились дані про особу ОСОБА_1 - незайнятість суспільно- корисною працею, його ставлення до наслідків своїх дій, оскільки після вчинення злочинів його поведінка фактично не свідчить про щире каяття і немає даних про зявлення із зізнанням, на що суд не обґрунтовано посилається у вироку як на помякшуючі обставини.

У вироку не наведено також переконливих мотивів про можливість виправлення засудженого без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за ним контролю при '

звільненні від відбування покарання з випробовуванням.

Враховуючи зазначені обставини, погоджуючись с доводами апеляції прокурора, колегія суддів вважає, що суд при призначенні покарання ОСОБА_1 необгрунтовано застосував ст. 75 КК України та безпідставно звільнив його від відбування покарання.

Тому на підставі п. 4 ч. 1 ст. 367 КПК України вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначення засудженому покарання і неправильного його звільнення від відбування покарання згідно ст. 75 КК України.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 378 КПК України апеляційний суд постановляє свій вирок, за яким призначає ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 297 КК України покарання у виді трьох років обмеження волі.

В звязку з цим до набрання вироком законної сили застосувати до засудженого запобіжний захід у виді підписки про невиїзд з постійного місця проживання.

Згідно правил, передбачених у ст. 72 КК України, необхідно зарахувати у строк відбуття покарання засудженим час його перебування під вартою з 20.03.2010 року до 18.06.2010 року.

Керуючись ст.ст. 362, 366, 372, 378, ч. 2 ст. 379 КПК України, СУД ЗАСУДИВ:

Апеляцію прокурора, який приймав участь в розгляді справи судом першої інстанції, задовольнити.

Вирок Красноградського районного суду Харківської області від 18 червня 2010 року щодо ОСОБА_1 скасувати в частині призначення покарання.

Призначити ОСОБА_1 покарання за ч. 2 ст. 297 КК України - три роки обмеження волі.

Строк покарання засудженому обчислювати з моменту приведення вироку у виконання із зарахуванням відповідно до ст. 72 КК України строку перебування під вартою з 20.03.2010 року до 18.06.2010 року.

Обрати стосовно ОСОБА_1 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді підписки про невиїзд з постійного місця проживання.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок суду апеляційної інстанції може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ через Апеляційний суд Харківської області протягом одного місяця з моменту проголошення вироку.

Головуючий

Судді