Справа № 635/1318/17
Провадження 1-кп/635/498/2017
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2017 року селище Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_3

потерпіла ОСОБА_4

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харкова, громадянина України, має освіту 11 класів, не працевлаштований, одружений, раніше не засуджений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст.185, ч. 2 ст. 304 КК України,

ВСТАНОВИВ:

суд вважає доведеним, що 06 лютого 2017 року в період часу з 10:00 години до 12:00 години, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , в стані алкогольного сп`яніння перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , схилив свого малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відношенні якого він за рішенням Харківського районного суду Харківської області від 16 листопада 2012 року позбавлений батьківських прав, і який проживає разом із опікуном (рідною бабусею) ОСОБА_4 у іншому приміщенні цього ж домоволодіння, на вчинення крадіжки грошових коштів у опікуна ОСОБА_4 за наступних обставин.

ОСОБА_5 , ввівши в оману повідомив малолітнього сина ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_4 дозволила онуку взяти частину, належних їй грошових коштів та передати батькові ОСОБА_5 , щоб він придбав для ОСОБА_6 ноутбук. Того ж дня, в період часу з 10:00 години до 12:00 години, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , використовуючи малолітнього ОСОБА_6 , проник до частини житлового будинку АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_4 та її підопічний малолітній ОСОБА_6 та з шафи ігрової кімнати таємно викрав грошові кошти в сумі 13900,00 гривень, які належать ОСОБА_4 ; після чого розпорядився викраденими грошовими коштами на власний розсуд, чим заподіяв останній матеріальну шкоду на вказану суму.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений повністю визнав себе винним у вчиненні злочинів, щодо обставин їх вчинення дав пояснення, так як це зазначено у вироку та підтвердив, що 06 лютого 2017 року, схилив свого малолітнього сина ОСОБА_6 на вчинення крадіжки у його опікуна рідної бабусі ОСОБА_4 в приміщенні домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , а також, що в той же день за вищевказаною адресою він таємно викрав грошові кошти в сумі 13900,00 гривень, які належать ОСОБА_4 , на які придбав ноутбук, алкогольні напої, продукти харчування та інше про що не пам`ятає.

З урахуванням такої позиції обвинуваченого, суд за згодою учасників судового провадження, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежився допитом обвинуваченого, оголошенням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, при цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, їх позиція є добровільною і роз`яснив, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло та за ч. 2 ст. 304 КК України, як втягнення малолітньої особи у злочинну діяльність.

При призначенні обвинуваченому покарання, необхідного й достатнього для його виправлення та попередження нових злочинів, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого у вчиненому.

Обставиною, яка відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України обтяжує покарання, суд визнає вчинення злочину перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння.

Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що він не працевлаштований, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше не засуджений, за місцем проживання характеризується посередньо, вчинив злочини, які відповідно до ст. 12 КК України класифікуються як тяжкі, тому суд вважає необхідним призначити ОСОБА_5 покарання у межах санкції статті закону, яка передбачає відповідальність за кожний із вчинених ним злочинів із застосуванням ст. 70 КК України, та з урахуванням того, що обвинувачений свою провину визнав в повному обсязі, щиро покаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні, раніше не засуджений і не вчиняв злочинів, суд вважає за можливе на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням, з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Витрати на проведення експертизи відсутні. Цивільний позов не заявлено.

Заходи забезпечення провадження не застосовувалися.

Керуючись ст. ст. 373-376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочинів передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 304 КК України і призначити йому покарання:

за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 304 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_5 призначити покарання за сукупністю злочинів передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 304 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначивши покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного за цим вироком суду покарання у виді позбавлення волі, якщо ОСОБА_5 протягом іспитового строку в 3 (три) роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки в силу ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи та відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: полімерний пакет чорного кольору, в якому знаходиться ноутбук марки Асусз з мережевим кабелем живлення та розтер марки ТР-Link з мережевим кабелем живлення, який зберігається в камері зберігання речових доказів Харківського ВП ГУНП в Харківській області за квитанцією № 00136 від 24 лютого 2017 року повернути ОСОБА_4 .

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційну скаргу на вирок можуть подати: обвинувачений, його захисник в частині, що стосується інтересів обвинуваченого, прокурор, потерпілий, його представник у частині, що стосується інтересів потерпілого, але в межах вимог, заявлених ними в суді першої інстанції, при цьому вирок не підлягає оскарженню в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Апеляція на вирок суду подається до Апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1