Справа № 381/3127/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/764/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2017 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Сихівського районного суду м.Львова від 26 травня 2017 року,
ВСТАНОВИЛА:
Адміністрація Державної установи «Львівська виправна колонія (№48)» спільно із спостережною комісією Сихівської районної адміністрації м. Львова звернулись до суду з поданням, в якому просять звільнити засудженого умовно-достроково.

Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 26 травня 2017 року відмовлено в задоволенні подання Державної установи «Львівська виправна колонія (№48)» про умовно-дострокове звільнення від покарання засудженого ОСОБА_7 .

Суд першої інстанції мотивує своє рішення тим, що засуджений ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, вже двічі звільнявся умовно-достроково, а також до загальноосвітнього та професійно-технічного навчання не залучався.

На ухвалу суду засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її та постановити нову ухвалу, якою задоволити подання Державної установи «Львівська виправна колонія (№48)» про умовно-дострокове звільнення від покарання засудженого ОСОБА_7 .

В обґрунтування покликається на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що під час перебування у Львівській виправній колонії №48 зарекомендував себе позитивно, неодноразово заохочувався, а також працював на трьох роботах, що підтверджується поданням адміністрації Державної установи «Львівська виправна колонія (№48)» спільно із спостережною комісією Сихівської районної адміністрації м. Львова.

Заслухавши доповідь судді, думку засудженого ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 про безпідставність апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 не підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та відбув певну частину призначеного строку покарання.

Верховний Суд України в постанові Пленуму «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26 квітня 2002 року вказує, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 засуджений Фастівським міськрайонним судом Київської області від 30 липня 2017 року за ч.1 ст. 187, ч.4 ст. 70 КК України та засуджений до покарання і виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців Станом на день розгляду клопотання судом першої інстанції засуджений відбув 02 роки 03 місяці 9 днів, а також за час перебування у Львівській виправній колонії №48 отримав три заохочення.

Приймаючи рішення суд першої інстанції врахував, що начальник Львівської виправної колонії №48 та спостережна комісія Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради не надали достатніх доказів того, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою та сумлінним ставленням до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчив успішність процесу виправлення, так як належне виконання засудженим законних вимог представників адміністрації виправно-трудової установи під час відбуття покарання, його належна поведінка та сумлінне відношення до праці є для нього обов`язком впродовж всього строку відбуття покарання.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 про незаконність судового рішення, неврахування судом першої інстанції наявності в нього заохочень та відсутності стягнень, його позитивну характеристику, оскільки, як вбачається з матеріалів провадження, такі дані були в розпорядженні суду при розгляді клопотання по суті й досліджувались судом, а викладені в ухвалі суду висновки зроблені на підставі усіх об`єктивно з`ясованих обставин та їх оцінки в сукупності.

Також, колегія суддів вважає, що отримання за час відбування покарання трьох заохочень, є недостатнім підтвердженням можливості продовження процесу виправлення за умови умовно-дострокового звільнення від покарання засудженого ОСОБА_7 .

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення й не підлягає умовно-достроковому звільненню від відбування покарання.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 409, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Сихівського районного суду м.Львова від 26 травня 2017 року про умовно-дострокове звільнення від покарання засудженого ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4