Справа № 1306/947/2012
Провадження № 1/442/28/2014
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2014 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ;

з участю секретаря ОСОБА_2 ;

з участю прокурора ОСОБА_3 ;

захисника адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Солонсько Дрогобицького району Львівської області, українки, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, одруженої, не працюючої, до затримання проживаючої в АДРЕСА_1 , раніше судимої вироком Дрогобицького міського суду від 30.06.1992 року за ст. ст. 143 ч.2, 46-1 КК України (ред. 1960 р.) до 2 років 6 місяців позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 2 роки; 20.01.1994 року Дрогобицьким районним судом Львівської області за ст. ст. 143 ч.2, 140 ч.2, 42, 43 КК України (ред. 1960 р.) до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 14.07.1999 року тим же судом за ст. ст. 196-1 ч.2, 143 ч.2, 42 КК України (ред. 1960 р.) до 2 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 14.12.2001 року Франківським районним судом м. Львова за ст. 185 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі; 22.12.2005 року Дрогобицьким міськрайонним судом за ст. ст. 190 ч.2, 185 ч.2, 185 ч.3, 186 ч.3, 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, відповідно до постанови Збаражського суду Тернопільської області від 15.09.2010 року умовно достроково звільненої, невідбутий строк становить 1 місяць 23 дні, у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 190 ч.2, 185 ч.3 КК України,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_5 в один із днів початку серпня 2011 року, знаходячись у магазині «Кнопка», що у АДРЕСА_2 , повторно, шляхом обману та зловживаючи довірою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , повідомивши їм неправдиві відомості із приводу продажу продуктів харчування, заволоділа їхнім майном, а саме у ОСОБА_6 грішми у сумі 750 гривень та у ОСОБА_7 грішми у сумі 250 гривень, чим спричинила останнім майнову шкоду на вказану суму.

Крім цього, ОСОБА_5 02 серпня 2011 року, біля 12 години, знаходячись по вул. Грушевського в м. Дрогобичі, Львівської області, повторно, шляхом обману та зловживаючи довірою ОСОБА_8 , повідомивши неправдиві відомості із приводу продажу продуктів харчування, заволоділа її майном, а саме грішми у сумі 400 гривень, чим спричинила останній майнову шкоду на вказану суму

Крім цього, ОСОБА_5 01 вересня 2011 року, біля 14 годин, знаходячись у квартирі АДРЕСА_3 , повторно, шляхом обману та зловживаючи довірою ОСОБА_9 , повідомивши неправдиві відомості із приводу продажу продуктів харчування, заволоділа її майном, а саме грішми у сумі 250 гривень, чим спричинила останній майнову шкоду на вказану суму

Крім цього, ОСОБА_5 05 вересня 2011 року, біля 21 години, знаходячись по вул. В.Стуса в м. Дрогобичі, Львівської області, повторно, шляхом обману та зловживаючи довірою ОСОБА_10 , повідомивши неправдиві відомості із приводу продажу продуктів харчування, заволоділа його майном, а саме грішми в сумі 300 грн., чим спричинила останньому майнову шкоду на вказану суму.

Крім цього, ОСОБА_5 06 вересня 2011 року, біля 15 годин, знаходячись на продуктовому ринку, що по АДРЕСА_4 , повторно, шляхом обману та зловживаючи довірою ОСОБА_11 , повідомивши неправдиві відомості із приводу продажу продуктів харчування, заволоділа його майном, а саме грішми в сумі 100 гривень, чим спричинила останньому майнову шкоду на вказану суму.

Крім цього, ОСОБА_5 5 жовтня 2011 року, біля 16 годин 30 хвилин, знаходячись у квартирі АДРЕСА_5 , повторно, шляхом обману та зловживаючи довірою ОСОБА_12 , повідомивши неправдиві відомості із приводу продажу продуктів харчування, заволоділа її майном, а саме золотим перстнем 585 проби вагою 2,15 грам вартістю 537,5 гривень, чим спричинила останній майнову шкоду на вказану суму.

Крім цього, ОСОБА_5 15 жовтня 2011 року, біля 12 години, знаходячись у квартирі АДРЕСА_6 , повторно, шляхом обману та зловживаючи довірою ОСОБА_13 , повідомивши неправдиві відомості із приводу продажу продуктів харчування, заволоділа спільним майном ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , а саме грішми в сумі 1400 гривень, чим спричинила останнім майнову шкоду на вказану суму.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_5 15 жовтня 2011 року, біля 12 години, знаходячись у квартирі АДРЕСА_6 , шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що потерпілий не спостерігав за нею, повторно, таємно викрала спільне майно ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , а саме гроші в сумі 7000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 55830 гривень, чим спричинила потерпілим значну майнову шкоду та майно ОСОБА_15 , а саме гроші в сумі 3700 гривень, гаманець вартістю 10 гривень із грішми у сумі 260 Євро, що згідно офіційного курсу НБУ становить 2 845 гривень, чим спричинила останньому майнову шкоду на загальну суму 6555 гривень.

В судовому засіданні підсудна ОСОБА_5 свою винуватість у вчинених злочинах визнала повністю, погодившись із викладеним у фабулі обвинувачення. Доповнила, що визнає повністю цивільні позови, щиросердечно розкаюється у вчиненому, просить суворо не карати та обмежитись строком покарання, який вже фактично відбула.

Крім визнання підсудною своєї вини, її вина у вчинених злочинах стверджена іншими, зібраними по справі доказами, які в судовому засіданні не досліджувалися.

Враховуючи те, що підсудна свою вину у вчинених злочинах визнала повністю, учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку прокурора, підсудної, її захисника та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 299 КПК України (ред. 1960 р.) про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих фактичних обставин справи в апеляційному порядку, а тому суд визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Згідно ст. 275 КПК України (ред. 1960 р.) розгляд справи провадиться тільки відносно підсудних і тільки в межах пред`явленого їм обвинувачення.

Аналізуючи всі зібрані по справі докази та їх в сукупності, суд вважає винуватість підсудної у скоєні нею злочинів доведеною в судовому засіданні повністю.

Суд вважає, що дії підсудної ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України, оскільки вона повторно заволоділа чужим майном (шахрайство) шляхом обману та зловживання довірою.

Її ж дії вірно кваліфіковано за ч.3 ст. 185 КК України, так як вона, повторно вчинила таємне викрадення чужого майна, що завдало значної шкоди потерпілим.

Доведеність вини і така кваліфікація дій підсудної яка вказана вище в суду не викликає сумнівів.

При призначенні покарання підсудній по даній справі суд суворо дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів, а з врахуванням того, що позбавлення волі є одним із найсуворіших покарань, тому таке покарання слід призначати до реального відбування, тільки тоді, коли у суду є достатнє переконання, що звільнення особи від відбування такого, не сприятиме виправленню засудженого, а такого переконання в суду немає.

При обранні виду та розміру покарання підсудній ОСОБА_5 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєних нею злочинів, її неодноразові судимості, позитивну характеристику по місцю проживання, на диспансерному обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, незадовільний стан її здоров`я, що повністю визнала свою винність та щиросердечно розкаялася у вчиненому, а тому при призначенні покарання підсудній враховуються вимоги п.п.2-5, 8 постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 р. №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із наступними змінами) та те, що санкції ч. 2 ст.190, ч. 3 ст. 185 КК України встановлює широку межу покарання у вигляді позбавлення волі.

Приймаючи до уваги наведені обставини в сукупності, суд приходить до висновку, що виправлення підсудної та попередження вчинення нових злочинів можливе лише шляхом застосування до неї покарання у вигляді позбавлення волі, яке буде для неї необхідне та достатнє.

Приймаючи до уваги вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що підсудній ОСОБА_5 слід призначити покарання у виді позбавлення волі.

Судові витрати по справі в сумі 450 грн. 24 коп., що складаються із вартості проведеної дактилоскопічної експертизи, слід стягнути із підсудної ОСОБА_5 в повному обсязі в рахунок держави (т. 1 а.с. 97).

Цивільний позов Товариства «Ломбард-Скарбниця» до підсудної ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди (т. 1 а.с. 155) в сумі 533 грн. 25 коп. слід залишити без розгляду на підставі ст.207 ЦПК України.

Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», роз`яснено, що цивільний позов при постановленні вироку може бути залишено без розгляду лише у випадках виправдання підсудного за відсутністю складу злочину або неявки цивільного позивача чи його представника у судове засідання.

Відтак, цивільний позов Товариства «Ломбард-Скарбниця» слід залишити без розгляду у зв`язку з неявкою представника позивача в судове засідання.

Цивільний позов потерпілих ОСОБА_14 і ОСОБА_13 до підсудної ОСОБА_5 в частині відшкодування матеріальної шкоди в сумі 57230 грн. підлягає повному задоволенню із стягненням із підсудної вказаної суми.

Що ж стосується цивільного позову потерпілих ОСОБА_14 і ОСОБА_13 до підсудної ОСОБА_5 в частині відшкодування моральної шкоди, суд враховує те, що з матеріалів даної справи вбачається, що потерпілі є особами похилого віку і внаслідок вчинення вказаних злочинів підсудною ОСОБА_5 погіршився їх стан здоров`я, їх тяжке матеріальне становище, діями підсудної було позбавлено всіх сімейних заощаджень, а тому розмір моральної шкоди, яку слід стягнути із підсудної ОСОБА_5 в користь потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , суд визначає в сумі 3000 грн.

З речовими доказами по справі слід поступити відповідно до вимог ст. ст. 81, 330 КПК України(ред. 1960 р.).

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України (ред. 1960 р.), суд,
ЗАСУДИВ :

ОСОБА_5 визнати винною у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст. 190, ч. 3 ст. 185 КК України та призначити їй покарання :

- за ч. 2 ст. 190 КК України 1 (один) рік позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 185 КК України 3 (три) роки 1 (один) місяць 10 (десять) днів позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточну міру покарання ОСОБА_5 визначити 3 (три) роки 1 (один) місяць 10 (десять) днів позбавлення волі.

У строк відбуття покарання ОСОБА_5 зарахувати час тримання її під вартою, тобто з 01.11.2011 року.

Запобіжний захід ОСОБА_5 взяття під варту змінити на підписку про невиїзд до вступу вироку в законну силу.

Звільнити ОСОБА_5 з-під варти із зали суду.

Стягнути із ОСОБА_5 в користь держави вартість проведеної дактилоскопічної експертизи в сумі 450 грн. 24 коп. (т. 1 а.с. 97).

Цивільний позов Товариства «Ломбард-Скарбниця» до підсудної ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди залишити без розгляду.

Стягнути із ОСОБА_5 в користь потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_13 матеріальну шкоду в сумі 57230 грн. та моральну шкоду в сумі 3000 грн., всього стягнути 60230 грн.

Речові докази по справі пакет із вмістом конверту та таблиці залишити при матеріалах кримінальної справи; обручальний перстень залишити у власності потерпілої ОСОБА_12 .

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області протягом п`ятнадцяти днів з моменту його проголошення, або з моменту вручення копії вироку засудженому, який перебуває під вартою.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_1