АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника власника майна адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27.10.2016 року,-

В с т а н о в и л а:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно при проведенні досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000203 від 23.10.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 110-2 КК України та накладено арешт на мобільний телефон марки «Apple», модель «7», ІМЕІ НОМЕР_1 , серійний номер НОМЕР_2 , ІС: 579С-Е3091А із сім карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_3 , власником якого є громадянин ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, представник власника майна подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27.10.2016 року, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

Мотивуючи свою апеляційну скаргу посилається на те, що у вказаному мобільному телефоні знаходиться адвокатська таємниця, а саме інформація спілкування адвоката ОСОБА_8 зі своїми клієнтами ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , з якими укладеного договори про надання правової допомоги. Однак, слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого зазначена обставина не врахована, у зв`язку з чим допущено порушення правових принципів конфіденціальності взаємовідносин адвоката та клієнта, порушено гарантії адвокатської діяльності, здійснено поза законом доступ до інформації, яка є адвокатською таємницею та яка охороняється законом. Крім того, слідчим не обґрунтовано, а слідчим суддею не встановлено процесуальні, об`єктивні та законні підстави для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та матеріалів справи, в провадженні Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00203 від 23.10.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 110-2 КК України.
25.10.2016 року старший слідчий в особливо важливих справах слідчого відділу Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_7 , за погодженням із прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме на мобільний телефон марки «Apple», модель «7», ІМЕІ НОМЕР_1 , серійний номер НОМЕР_2 , ІС: 579С-Е3091А із сім карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_3 , власником якого є громадянин ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , посилаючись на наявність підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

27.10.2016 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва вказане клопотання слідчого задоволено.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім того, ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Задовольняючи дане клопотання, внесене в рамках кримінального провадження №00203, про накладення арешту на майно, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, вислухав пояснення прокурора, представника власника майна та дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до обґрунтованого висновку про існування достатніх підстав вважати, що вказане у клопотанні слідчого майно, є предметом кримінального правопорушення та відповідає критеріям, визначеним у статті 98 КПК України.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта, встановив належні правові підстави, передбачені ч. 1, 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно.
З огляду на положення ч. ч. 1, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у статті 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не бенеть досягнуті цілі застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що майно, на яке просив накласти арешт слідчий, може бути знищено, втрачено чи пошкоджене, вказане клопотання слідчого, за наявності для цього правових підстав, було задоволено.
Як вбачається з ухвали слідчого судді, суд дослідив зазначені обставини та не знайшов у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно, порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного.
Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї або іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вказане в клопотанні слідчого майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Зважаючи на викладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на вказане майно, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на підставах розумності та співмірності, а тому доводи апелянта стосовно незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.
Істотних порушень норм КПК України, які могли стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.
Враховуючи встановлені факти, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2016 року, якоюзадоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно при проведенні досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000203 від 23.10.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 110-2 КК України та накладено арешт на мобільний телефон марки «Apple», модель «7», ІМЕІ НОМЕР_1 , серійний номер НОМЕР_2 , ІС: 579С-Е3091А із сім карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_3 , власником якого є громадянин ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна адвоката ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала Апеляційного суду м. Києва оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_11

Справа № 11-сс/796/370/2017 Категорія ст. 170 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_12
Доповідач: ОСОБА_1