Провадження №1-кп/523/224/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2017 року м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

адвоката - захисника - ОСОБА_4 ,

потерпілої - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м.Одеси обвинувальний акт по матеріалам кримінального провадження №0001889 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, українця, маючого неповну середню освіту, розлученого, офіційно непрацюючого, пенсіонера, інваліда 2 групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засудженого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

23.03.2016 року, приблизно о 20 год. 00 хв., в темний час доби, але проїзна частина була освітлена міським електроосвітленням, керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-21114», д/н НОМЕР_1 , здійснив рух по проїзній частині пр..Добровольського у Суворовському районі м.Одеси з боку вул..Ак.Заболотного в напрямку вул..Марсельська зі швидкістю приблизно 40 км/год.

На шляху прямування, біля будинку №99, де є нерегульований пішохідний перехід, позначений дорожньою розміткою 1.14.1 «Зебра» та дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 ПДР «Пішохідний перехід», водій ОСОБА_6 , маючи об`єктивну реальну можливість недопущення дорожньо-транспортної пригоди, при відсутності будь-яких об`єктів, що могли обмежувати, оглядовість попереду його руху, діючи необережності, в порушення вимог п.п.1.5, 2.3 «б», 18.1 Правил дорожнього руху України, якими передбачено:

п.1.5 дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавши матеріальних збитків;
п.2.3 для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування ним у дорозі;
п.18.1 водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека,
грубо проігнорував вимоги зазначених пунктів Правил, проявляючи злочинну самовпевненість, не приділив належної уваги зміні дорожньої обстановки, а саме тому, що на пішохідному переході перебувають пішоходи, які перетинають проїзну частину з права на ліво відносно його напрямку руху, при наближенні до пішохідного переходу заздалегідь не зменшив швидкість керованого ним транспортного засобу та не обрав такий швидкісний режим руху, який би забезпечив контроль над дорожньою обстановкою, у тому числі прогнозування можливої появи на пішохідному переході пішоходів, у зв`язку з чим продовжив рух через пішохідний перехід та внаслідок чого скоїв наїзд передньою лівою частиною автомобіля на пішохода малолітнього ОСОБА_7 , 2006 року народження, який перетинав проїзну частину із дорослим ОСОБА_8 .

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_7 спричинені наступні тілесні ушкодження: перелом альвеолярного відростка нижньої щелепи, неповний вивих 1,2-го зубів зліва та справа на нижній щелепі, повний вивих 1-их зубів зліва та справа на верхній щелепі, забійно-рвана рана нижньої губи, синець лобної області справа з переходом на верхню повіку правового ока.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №1816 від 05.08.2016 року, проведеної експертом Одеського обласного бюро СМЕ, вказані ушкодження спричинили тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день та за цим критерієм відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Згідно висновку судової авто технічної експертизи по дослідженню обставин механізму ДТП №2186 від 21.07.2016 року, проведеної експертом Одеської НДІСЕ, в умовах розглянутої дорожньо-транспортної пригоди належні дії водія автомобіля ОСОБА_6 регламентувалися вимогами п.18.1 Правил дорожнього руху.

Належним виконанням вимог п.18.1 Правил дорожнього руху водій автомобіля ОСОБА_6 мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода і його дії перебувають у причинному зв`язку з настанням події.
Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за викладених в обвинувальному акті обставин визнав частково, вказав, що дійсно 23.03.2016 року у вечірній час доби, керуючи автомобілем марки «ВАЗ-21114», д/н НОМЕР_1 , він повільно рухався по пр.Добровольського в м.Одесі, та раптово, несподівано для нього, на проїжджій частині з`явились раніше не знайомий йому чоловік з дитиною, як потім стало відомо ОСОБА_8 з ОСОБА_7 , на яких він скоїв наїзд. Відчувши удар, він швидко зупинився, вийшов із машини та відразу став надавати допомогу постраждалим, дитина голосно кричала. Після скоєного наїзду, він разом із батьком відвіз хлопчика до лікарні, а потім повернувся на місце ДТП та викликав працівників поліції. Також обвинувачений вказав, що відразу після виниклої дорожньо-транспортної пригоди та в послідуючому він надавав гроші на лікування хлопчинка ОСОБА_7 , про що в нього є відповідні розписки його матері ОСОБА_5 .
Однак, в той же час обвинувачений, не заперечуючи факту скоєння наїзду ним на пішоходів, зазначив про наявність, на його думку, винних дій також із сторони пішоходів, а саме того хто супроводжував неповнолітнього хлопчика, адже вони несподівано з`явились на проїжджій частині, хлопчик - ОСОБА_9 перебігав дорогу, а батько його тримав, тому він вважає, що на той момент, нічого не міг вдіяти, внаслідок чого і стався наїзд. Зазначивши при цьому, що того вечору йшов густий мілкий дощ, дорога мала штучне освітлення.
Також обвинувачений в судовому засіданні не погодився із сумою заявленого потерпілою ОСОБА_5 цивільного позову, вказавши, що відразу після виниклої дорожньо-транспортної пригоди він допомагав потерпілим, неодноразово надавав грошові кошти, сплативши загальною сумою 23300 грн. Вказав, що сплатив скільки міг, оскільки є пенсіонером та інвалідом.
В той же час, обвинувачений зазначив, що раніше до кримінальної відповідальності за порушення ПДР не притягувався, за професією водій, має стаж з 1969 року, на даний час не працює, в стані алкогольного сп`яніння в момент дорожньо-транспортної пригоди не перебував.
Не зважаючи часткове визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_6 своєї причетності до інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України, його вина об`єктивно доведена та повністю підтверджується показами потерпілої, свідків, оголошеними та дослідженими в судовому засіданні доказами по матеріалам кримінального провадження, наданими стороною звинувачення:
?в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що зі слів сина ОСОБА_7 та її співмешканця ОСОБА_8 їй стало відомо, що вони разом, повертаючись від тітки, перетинали проїжджу частину пр..Добровольського в м.Одесі по нерегульованому пішохідному переході, де на них було скоєно наїзд автомобілем під керуванням, як потім виявилось ОСОБА_6 . В послідуючому сина було доставлено до лікарні. Внаслідок ДТП її син зазнав значних ушкоджень, йому було поламано щелепу, вибито зуби, в послідуючому переніс операцію, кожного року необхідно протезування. Також потерпіла зазначила, що син отримав сильний стрес, погано себе почуває, тоді він лише почав говорити, так як ходив до спеціальної школи. Окрім цього, потерпіла зазначила, що працівників поліції викликав свідок ОСОБА_10 , який побачив пригоду із вікна.
В той же час, будучи допитаною в судовому засіданні, потерпіла підтвердила факт відшкодування їй обвинуваченим ОСОБА_6 витрат на лікування сина загальною сумою 23000 грн, та все ж підтримала раніше заявлений нею цивільний позов в повному обсязі.
?в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що 23.03.2016 року, в вечірній час доби він рухався пішим ходом разом із сином своєї цивільної дружини ОСОБА_5 ОСОБА_7 по пр..Добровольського в м.Одесі. Підійшовши до пішохідного переходу, тримаючи дитину за руку, він подивився ліворуч, ніяких машин, фар автомобілів, не було видно, після чого зробивши два кроки, відчув удар, від якого впав, коли отямився побачив, що дитина - ОСОБА_7 «випльовував зуби». Як в послідуючому виявилось на них скоїв наїзд автомобіль марки «ВАЗ-21114», д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 . З ким вони в послідуючому відвезли ОСОБА_7 до лікарні, після чого ОСОБА_6 повернувся на місце ДТП. В той же час свідок вказав, що погода була поганою, на вулиці було темно, освітлення було лише штучне, та йшов дощ. В подальшому, про те, що сталося він повідомив телефоном ОСОБА_5 ;
?в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив, що, перебуваючи на балконі, він почув звук гальмування та зрозумів, що сталося ДТП. Побачив, що збили двох людей, дорослого та хлопчика, який потім піднявся та перебіг через дорогу. Після чого він вийшов на вулицю допомогти, проте на місці аварії вже нікого не було. В послідуючому дізнався, що вони поїхали до лікарні, дитина голосно кричала, в нього було щось із щелепою. ОСОБА_8 був у крові. Поки вони чекали в лікарні водій, як потім виявилось ОСОБА_6 , повернувся на місце пригоди;
?також вина ОСОБА_6 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні об`єктивно підтверджується оголошеними та дослідженими в судовому засіданні доказами по матеріалам кримінального провадження, наданими стороною звинувачення, а саме:
?витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001889;
?протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 23.03.2016 року, схемою та фототаблицею до нього, відповідно до якого проведено огляд місця дорожньо-транспортної пригоди - в районі будинку №199 пр.Добровольського в м.Одесі (нерегульованого пішохідного переходу) із автомобілем марки «ВАЗ-21114», д/н НОМЕР_1 ;
? висновком №1402 судової транспортно-трасологічної експертизи по дослідженню слідів та ушкоджень на автомобілі ВАЗ-21114, р/н НОМЕР_1 , та фототаблицею до нього, відповідно до якого зафіксовані в передній частині автомобіля ВАЗ-21114, р/н НОМЕР_1 ,зліва в одній локальній зоні, утворені по фронтальному типу ушкодження у вигляді руйнування розсіювачі головної фари і ліхтаря покажчика повороту, а також сліди у вигляді потертостей по поверхні переднього бампера, в сукупності характерні для утворення в результаті контактної взаємодії з об`єктом, який не має рівноміцних металу слідоутворюючих кромок, але який володіє великою інерційною масою, тобто тілом пішохода. Сліди й ушкодження відображають наступний механізм контакту: удар переднім бампером з закиданням на ліві головну фару і ліхтар покажчика повороту;
?висновком №1401 судової автотехнічної експертизи по дослідженню технічного стану систем керування, ходової частини і системи головного освітлення автомобіля ВАЗ-21114, р/н НОМЕР_1 , та фототаблицею до нього, відповідно до якого ходова частина, рульове керування й гальмова система автомобілю ВАЗ-21114, р/н НОМЕР_1 , до моменту настання ДТП перебували в працездатному стані й забезпечували водієві технічну можливість рухатися й утримувати автомобіль у будь-якому обраному ним напрямку, здійснювати гальмування з відомою йому ефективністю. В цих системах не було несправностей, які могли б обумовити раптове для водія відведення автомобілю від вибраного напрямку руху або відмову систем. Система головного освітлення автомобілю ВАЗ-21114 на момент ДТП перебувала в працездатному стані;
?висновком №840 судово-медичної експертизи від 05.04.2016/29.04.2016 року, відповідно до якого у ОСОБА_8 виявлені наступні тілесні ушкодження: часткове пошкодження сухожилля лівого підлопаткового м`яза, пошкодження ротаційної манжети та синовііт лівого плечового суглоба, синець та садно правого стегна. Вказані ушкодження спричинені ударною дією тупих твердих предметів, якими могли бути частини кузова легкового автомобілю та дорожнє покриття в умовах ДТП (зіткнення автомобіля та пішохода). Враховуючи дані медичної документації та морфологічні особливості ушкоджень (синець блідо-жовтого кольору, садно під бурою кіркою вище рівня шкіри, частково відшарованою) слід вважати, що вони могли бути спричинені 23.03.2016 року. Часткове пошкодження сухожилля лівого підлопаткового м`яза, пошкодження ротаційної манжети та синовііт лівого плечового суглоба, синець та садно правого стегна спричинили короткочасний розлад здоров`я станом строком понад 6-ть, але не більше як 21 день із а цією ознакою згідно п.2.3.3 та п.4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року, відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;
?висновком №839 судово-медичної експертизи від 05.04.2016/04.05.2016 року, відповідно до якого у ОСОБА_7 виявлені наступні тілесні ушкодження: синець лобної області справа з переходом на верхню повіку правого ока, рана нижньої губи (на теперішній час представлена шкірним рубцем). Зазначені ушкодження утворилися від дії тупих предметів, якими могли бути частини кузова рухаючогося транспортного засобу в момент контактування з тілом постраждалого, а також внаслідок його подальшого падіння на дорожнє покриття. Дані ушкодження, виходячи із морфологічних особливостей (темно-жовте забарвлення синця; ущільнений на дотик темно-рожевий рубець), могли бути заподіяні за 10-15 діб до моменту обстеження, тобто можуть відноситись до 23.03.2016 року;
?висновком №2186 судової автотехнічної експертизи по дослідженню обставин наїзду автомобіля ВАЗ-21114, р/н НОМЕР_1 , на пішохода від 21.07.2016 року, відповідно до якого в умовах події, при під`їзді до пішохідного переходу належні дії водія автомобіля ВАЗ-21114, р/н НОМЕР_1 , регламентувалися вимогами п.18.1 ПДР, згідно з якими, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому вже перебувають пішоходи, водій зобов`язаний дати дорогу пішоходам, для чого повинен заздалегідь зменшити швидкість, а при необхідності зупинитися, щоб не створювати ним перешкоди або небезпеки. Належним виконанням вимог п.18.1 ПДР водій автомобіля ВАЗ-21114 гарантовано мав технічну можливість запобігти розглянуту подію. Оскільки в розглянутих умовах настання події водій автомобіля ВАЗ-21114 належним виконанням вимог п.18.1 ПДР мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода, то з експертної точки зору його фактичні дії, що не відповідали вимогам вказаного пункту, перебувають у причинному зв`язку з настанням події;
?висновком експерта судово-медичної експертизи №1816 від 07.07.2016/05.08.2016 року, відповідно до якого у ОСОБА_7 малися наступні тілесні ушкодження: перелом альвеолярного відростка нижньої щелепи (клінічно), неповний вивих 1,2-го зубів зліва та справа на нижній щелепі, повний вивих 1-их зубів зліва та справа на верхній щелепі, забійно-рвана рана нижньої губи, синець лобної області справа з переходом на верхню повіку правого ока. Зазначені ушкодження утворилися від ударної дії тупих предметів, якими могли бути частини кузова рухаючогося транспортного засобу в момент контактування з тілом постраждалого. Враховуючи дані медичної документації та морфологічні особливості ушкоджень (темно-жовте забарвлення синця) слід вважати, що вони виникли незадовго до звернення за медичною допомогою, тобто могли утворитися 23.03.2016 року. Вказані ушкодження спричинили тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день і за цим критерієм, згідно п.2.2.2 та п.4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року, відносяться до категорії тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості;
? та іншими оголошеними та предоставленими стороною обвинувачення доказами по матеріалам кримінального провадження.
Відповідно до положень ст.95 ч.4 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст.225 КПК України.

Здійснюючи дослідження та аналіз доказів по матеріалам вищевказаного кримінального провадження в їх сукупності, суд вважає їх достовірними, оскільки кожне з них доповнюється і підтверджується сукупністю інших доказів наявних у матеріалах кримінального провадження.

Суд критично відноситься до часткового визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_6 , та його ствердження про наявність вини також і в діях ОСОБА_8 , що супроводжував неповнолітнього ОСОБА_7 , стосовно порушення ним Правил дорожнього руху. Адже із матеріалів кримінального провадження, протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 23.03.2016 року, схемою та фототаблицею до нього, встановленими в ході судового розгляду обставинами справи, показань обвинуваченого та свідків вбачається, що ОСОБА_8 разом із малолітнім ОСОБА_7 здійснювали рух пішим ходом через пр..Добровольського в м.Одесі відповідно до Правил дорожнього руху по нерегульованому пішохідному переході, що був позначений дорожньою розміткою 1.14.1 Правил дорожнього руху «Зебра» та дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 ПДР «Пішохідний перехід».

А ОСОБА_6 , керуючи джерелом підвищеної небезпеки - справним (згідно проведеної експертизи) автомобілем «ВАЗ-21114», д/н НОМЕР_1 , по проїзній частині пр..Добровольського м.Одеси, приближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, при відсутності об`єктів, що могли обмежувати, оглядовість попереду його руху, діючи необережності, в порушення вимог п.п.1.5, 2.3 «б», 18.1 Правил дорожнього руху України, грубо проігнорував вимоги зазначених пунктів Правил, не приділив належної уваги зміні дорожньої обстановки, а саме тому, що на пішохідному переході перебувають пішоходи, які перетинають проїзну частину, при наближенні до пішохідного переходу заздалегідь не зменшив швидкість керованого ним транспортного засобу та не обрав такий швидкісний режим руху, який би забезпечив контроль над дорожньою обстановкою, у тому числі прогнозування можливої появи на пішохідному переході пішоходів, у зв`язку з чим продовжив рух через пішохідний перехід та внаслідок чого скоїв наїзд на пішохода малолітнього ОСОБА_7 , який перетинав проїзну частину із дорослим ОСОБА_8 .

Вищезазначене також підтверджується і висновком судової автотехнічної експертизи №2186 по дослідженню обставин наїзду автомобіля ВАЗ-21114, р/н НОМЕР_1 , на пішохода від 21.07.2016 року, відповідно до якого в умовах події, при під`їзді до пішохідного переходу належні дії водія автомобіля ВАЗ-21114, р/н НОМЕР_1 , регламентувалися вимогами п.18.1 ПДР, згідно з якими, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому вже перебувають пішоходи, водій зобов`язаний дати дорогу пішоходам, для чого повинен заздалегідь зменшити швидкість, а при необхідності зупинитися, щоб не створювати ним перешкоди або небезпеки. Належним виконанням вимог п.18.1 ПДР водій автомобіля ВАЗ-21114 гарантовано мав технічну можливість запобігти розглянуту подію. Оскільки в розглянутих умовах настання події водій автомобіля ВАЗ-21114 належним виконанням вимог п.18.1 ПДР мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода, то з експертної точки зору його фактичні дії, що не відповідали вимогам вказаного пункту, перебувають у причинному зв`язку з настанням події.

Так, вислухавши покази обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , проаналізувавши предоставлені стороною обвинувачення докази по матеріалам кримінального провадження, суд приходить до висновку доведеність вини обвинуваченим ОСОБА_6 в повному обсязі.

Таким чином, часткове визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_6 в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України, є нічим необґрунтованим та такими, що спростовуються наведеними і дослідженими в ході судового слідства доказами.

Аналіз всіх даних, покладених в обґрунтування обвинувального акту, дозволяє суду дійти висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованого йому злочинного діяння, і зазначені докази суд вважає належними, допустимими, достовірними і достатніми для постановлення вироку.

Давши оцінку і проаналізувавши всі дані, здобуті в ході судового слідства, суд, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення і кваліфікує його дії за ст.286 ч.1 КК України за кваліфікуючими ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд, у відповідності зі ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його суспільну небезпеку, особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Обставин, які згідно ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

До обставин, які згідно ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд відносить часткове визнання своєї провини обвинуваченим, сприяння в його розкритті, добровільне відшкодування завданого збитку, а також характеризуючі матеріали.

Крім того, при призначенні покарання суд враховує особу обвинуваченого, який є пенсіонером, згідно довідки до акта огляду медико-соціальною комісією №808988 від 24.11.2016 року ОСОБА_6 є інвалідом 2-ї групи за загальним захворюванням безтерміново, його сімейний стан, який згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 10.05.1977 року є розлученим, його позитивну характеристику за місцем проживання, згідно якої за час проживання зарекомендував себе як порядний, товариський, спокійний, добрий, завжди готовий приймати участь в громадських справах.

Також при призначенні покарання обвинуваченому суд враховує і те, що обвинувачений є раніше не судимим, до кримінальної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху притягується вперше, за професією водій, має стаж з 1969 року, на даний час не працює, пенсіонер, в стані алкогольного сп`яніння в момент дорожньо-транспортної пригоди не перебував.

Окрім цього, при призначенні обвинуваченому покарання суд враховує і поведінку ОСОБА_6 після виниклої дорожньо-транспортної пригоди, а саме те, що він з місця ДТП не зник, відразу надавав допомогу постраждалим, відвіз малолітнього ОСОБА_7 разом із ОСОБА_8 до лікарні, після чого повернувся на місце ДТП, неодноразово добровільно надавав матеріальну допомогу на лікування дитини, що підтверджується відповідними розписками, що містяться в матеріалах кримінального провадження, а також було підтверджено і самою потерпілою ОСОБА_5 в судовому засіданні.

Також при призначенні покарання обвинуваченому суд враховує і думку потерпілої, яка в судовому засіданні вирішення питання стосовно покарання обвинуваченого залишила на розсуд суду, та в той же час наполягала на задоволенні заявленого нею цивільного позову в повному обсязі.

Більш того, судом враховується положення п.п.20, 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 року, відповідно до якого при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст.286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.

Відповідно ж до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Злочин вчинений обвинуваченим ОСОБА_6 є дійсно суспільно небезпечним. Однак мета покарання - це те, чого прагне держава, застосовуючи його, щодо особи, яка вчинила злочин. Покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності відповідальності.Відповідно до вимог ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, проаналізувавши докази матеріалів кримінального провадження, враховуючи суспільну небезпеку скоєного, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , стану його здоров`я, сімейного стану, обставини скоєного кримінального правопорушення, беручи до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, з можливим призначенням йому виду покарання, передбаченого санкцією статті, у виді штрафу.

Крім того, при призначенні покарання, а саме вирішення питання пов`язаного з позбавленням права керування транспортними засобами або без такого, судом враховується та обставина, що водійське посвідчення обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно за станом його здоров`я, оскільки є пенсіонером та інвалідом 2-ї групи, що підтверджується відповідною довідкою, яка міститься в матеріалах кримінального провадження,у зв`язку з чим, суд вважає за можливе права керування транспортними засобами обвинуваченого не позбавляти. Зазначений вид і міра кримінального покарання на думку суду є справедливою, необхідною і цілком достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.
При вирішенні питання стосовно заявленого потерпілою ОСОБА_5 цивільного позову про відшкодування матеріальної шкоди на суму 15069 грн 75 коп, моральної шкоди на суму 50000 грн, та витрат на судовий збір, суд враховує, що в процесі судового слідства беззаперечно було встановлено, що саме злочинними діями обвинуваченого ОСОБА_6 малолітньому ОСОБА_7 було заподіяно як матеріальної, так і моральної шкоди.

Однак, вирішуючи питання щодо завданої матеріальної шкоди, ознайомившись із поданим потерпілою ОСОБА_5 цивільним позовом про відшкодування матеріальної шкоди на суму 15069 грн 75 коп та долученими до нього копіями квитанцій, судом було встановлено, що матеріальна шкода згідно предоставлених суду документів підтверджується на суму 5132 грн 23 коп (без врахування благодійного внеску в розмірі 10000 грн).

При вирішенні питання пов`язаного з відшкодуванням заподіяних постраждалому ОСОБА_7 моральних збитків, судом враховується той факт, що в ході проведення судового розгляду потерпілим не було наведено суду належного обґрунтування та доказового підтвердження в чому саме було завдано йому моральну шкоду саме на суму 50 000 грн., однак в той же час судом все ж таки приймається до уваги, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди малолітній ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, внаслідок чого був вимушений лікуватись, отримав психологічний стрес, а також переживати події скоєного ДТП як в ході досудового розслідування.

За таких обставин, з врахуванням всього вищезазначеного, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення цивільного позову про відшкодування морального збитку в розмірі 25000 грн. (з відрахуванням часткового виплаченого обвинуваченим збитку, що підтверджується відповідними документами).

Однак, в той же час судом враховується, що з матеріалів кримінального провадження, а саме копій відповідних розписок ОСОБА_5 вбачається отримання нею від обвинуваченого ОСОБА_6 грошових коштів на лікування сина ОСОБА_7 загальною сумою 23400 грн (в матеріалах кримінального провадження міститься розписка ОСОБА_5 про отримання нею частини грошей на лікування дитини ОСОБА_7 в розмірі: 3000 грн 23.03.2016 року, 10000 грн -25.03.2016 року, 2000 грн 28.03.2016 року, 3000 грн 30.03.2016 року, 1000 грн 05.04.2016 року, крім того згідно копії розписки ОСОБА_5 від 18.04.2016 року отримала суму 1500 гр на лікування своєї дитини ОСОБА_7 , від 21.12.2016 року отримала 1500 грн на протезування зубів її сину ОСОБА_7 , від 17.01.2017 року отримала від ОСОБА_6 1400 грн на протезування зубів її сину ОСОБА_7 ).

Таким чином, з врахуванням всього вищевикладеного, відшкодування обвинуваченим потерпілій грошових коштів загальною сумою 23400 грн, документальне підтвердження потерпілою матеріальних збитків лише на суму 5132 грн 23 коп, суд приходить до висновку, що завдана матеріальна шкода фактично вже була відшкодована в повному обсязі, у зв`язку із чим цивільний позов в частині стягнення майнової шкоди у розмірі 15069,75 грн задоволенню не підлягає.

Окрім цього, враховуючи залишену сплачену різницю 18267 грн 77 коп (23400 5132 грн 23 коп = 18267 грн 77 коп), суд вважає необхідним зарахувати її на рахунок відшкодування завданої моральної шкоди, тому до стягнення в рахунок моральної шкоди підлягає 1732 грн 23 коп (20000 18267 грн 77 коп = 1732 грн 23 коп).

Згідно реєстру матеріалів досудового розслідування та обвинувального акту застосування заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Питання про долю речових доказів по даним матеріалам кримінального провадження, суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, та керуючись ст.ст. 370, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 5100 (п`ять тисяч сто) гривень в дохід держави без позбавлення права керування транспортними засобами.

Цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_5 , про відшкодування майнової шкоди на суму 15069 грн 75 коп, моральної шкоди на суму 50000 грн, судового збору - задовольнити частково.

В задоволенні цивільного позову, заявленого потерпілою ОСОБА_5 , про відшкодування майнової шкоди на суму 15069 грн 75 коп, - відмовити, з врахуванням сплаченої шкоди вважати фактично відшкодованим).

Цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди на суму 50000 грн - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в сумі 25000 грн, з відрахуванням виплаченого 18267 грн 77 коп, остаточно стягнути 6732 грн 23 коп

Стягнути із ОСОБА_6 на користь держави в інтересах Одеського Науково-дослідного інституту судових експертиз (НДІСЕ) Міністерства юстиції України судові витрати за проведення транспортно-технічної експертизи №1401 від 04.04.2016 року у розмірі 528 грн 60 коп.

Стягнути із ОСОБА_6 на користь держави в інтересах Одеського Науково-дослідного інституту судових експертиз (НДІСЕ) Міністерства юстиції України судові витрати за проведення транспортно-трасологічної експертизи №1402 від 04.04.2016 року у розмірі 528 грн 60 коп.

Стягнути із ОСОБА_6 на користь держави в інтересах Одеського Науково-дослідного інституту судових експертиз (НДІСЕ) Міністерства юстиції України судові витрати за проведення авто технічної експертизи №2186 від 21.07.2016 року у розмірі 528 грн 60 коп.

Речовий доказ по матеріалам кримінального провадження (відповідно до постанови про прилучення речових доказів від 24.03.2016 року) - автомобіль марки «ВАЗ-21114», д/н НОМЕР_1 , - вважати повернутим за належністю обвинуваченому.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1