Провадження № 11-кп/792/331/17
Справа № 686/2364/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст. 190, ч.2 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 червня 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0007481 від 22 листопада 2016 року, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Хмельницького міськрайонного суду від 13 березня 2017 року,
у с т а н о в и л а :
Вироком Хмельницького міськрайонного суду від 13 березня 2017 року,
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка та жителька АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не працює, неодружена, раніше судима:
- 17 жовтня 2016 року Хмельницьким міськрайонним судом за ч.ч.1, 2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України на 2 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;
визнана винуватою з призначенням покарання:
- за ч.2 ст.190 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі;
- за ч.2 ст.185 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань визначено покарання у виді 2 років позбавлення волі.
Відповідно до ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Хмельницького міськрайонного суду від 17 жовтня 2016 року, остаточно призначено ОСОБА_7 2 роки 6 місяців позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ухвалено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Судом вирішено питання про судові витрати та речові докази.
За вироком суду, близько 22-ї години 21 листопада 2016 року ОСОБА_7 знаходилась у дворі будинку АДРЕСА_2 . Діючи з корисливим мотивом та метою заволодіння чужим майном, вона попросила у ОСОБА_9 телефон нібито для здійснення телефонного дзвінка. Отримавши від потерпілого мобільний телефон «Lenovo» моделі «А 2010- а» IM EІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 вартістю 1 383 грн. 75 коп., зі стартовим пакетом «Київстар» № НОМЕР_3 , який цінності не представляє, та з картою пам`яті формату «Micro SD SD-C02G Taiwan», об`ємом 2Гб вартістю 90 грн., ОСОБА_7 зникла з місця події з вказаним майном, заподіявши ОСОБА_9 матеріальну шкоди на загальну суму 1 473 грн. 75 коп.
Крім того, близько 17-ї години 25 грудня 2016 року ОСОБА_7 перебувала в приміщенні відділення №11 ТОВ «Хмельницька міська перша аптека», що по вул. Старокостянтинівське шосе, 2/1 «б» у м. Хмельницькому. Діючи з корисливим мотивом, скориставшись тим, що за нею ніхто не спостерігає, з торгових стелажів, до яких був вільний доступ, вона таємно викрала косметичні вироби загальною вартістю 194 грн. 51 коп., а саме: антиперспірант торгівельної марки «Доліва» вартістю 93 грн. 66 коп., лосьйон для обличчя та повік торгівельної марки «Стоп Демодекс» вартістю 45 грн. 50 коп., бальзам інтенсив для волосся торгівельної «Доліва» вартістю 55 грн. 35 коп., які поклала у свою жіночу сумку та кишеню куртки і покинула приміщення аптеки.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просила вирок суду скасувати і закрити провадження щодо обвинуваченої ОСОБА_7 у зв`язку з відсутністю в її діях складу злочинів, які їй інкриміновані.
Посилалась на невідповідність висновків суду про доведеність вини обвинуваченої фактичним обставинам провадження та спростування їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, зокрема показаннями потерпілого ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_10 .
Зазначала, що потерпілий ОСОБА_9 сам надав мобільний телефон обвинуваченій для здійснення дзвінка і був нею повернутий одразу, коли у неї з`явилась така можливість.
Уважала, що докази, якими суд обґрунтував доведеність вини ОСОБА_7 у крадіжці косметичних засобів з аптеки, не дають можливості стверджувати, які саме товари вона взяла з полиці і чи мала намір їх використовувати.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту оскарженого судового рішення та доводів апеляційної скарги; захисника ОСОБА_8 та обвинувачену ОСОБА_7 на підтримання апеляційної скарги про скасування вироку з викладених у ній мотивів; прокурора , який заперечив проти апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.
Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України за обставин, зазначених у вироку, ґрунтується на досліджених у судовому засіданні та викладених у вироку доказах, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і є обґрунтованим.
Обвинувачена ОСОБА_7 своєї вини у скоєному не визнала та стверджувала, що потерпілий ОСОБА_9 добровільно надав їй свій мобільний телефон для здійснення дзвінка подрузі. Телефон вона не змогла одразу повернути, оскільки потерпілого вже не було.
Щодо крадіжки засобів гігієни з аптеки визнала, що перебувала у вказаний час у приміщенні аптеки та з метою придбання поклала їх собі у сумку і кишеню, однак забула розрахуватись і вийшла аптеки. Пізніше ці засоби гігієни вона видала працівникам поліції.
Проте, місцевий суд відхилив такі її пояснення та спростував сукупністю наступних доказів.
Так, потерпілий ОСОБА_9 у суді показав, що познайомився з обвинуваченою та перебував разом з нею та зі своїм товаришем у дворі будинку, запропонував ОСОБА_7 покликати подругу, на що вона погодилась і попросила у нього телефон. Отримавши телефон, ОСОБА_7 відійшла вбік, зайшла в під`їзд будинку і більше не повернулась, хоча він чекав її більше години.
Відповідно до роздруківки телефонних з`єднань терміналу ІМЕІ - НОМЕР_4 (мобільний телефон потерпілого ОСОБА_9 ), отриманої на підставі ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 02.12.2016 року, обвинувачена ОСОБА_7 не телефонувала з нього ні до своєї подруги ні до будь-кого, оскільки останній вихідний дзвінок зроблено 21 листопада 2016 року о 18 год. 02 хв., тобто задовго до того часу, коли потерпілий познайомився з обвинуваченою.
Цією роздруківкою також спростовано твердження обвинуваченої про те, що вона не змогла повернути телефон потерпілому, дізнавшись номер телефону когось із його знайомих, оскільки телефон розрядився. Так, із цієї роздруківки видно, що телефон був включений до 09 год.44 хв. 22 листопада 2016 року. Крім того, 28 листопада 2016 року о 15 год. 50 хв. в даному телефоні знаходилась інша сім карта і на цей телефон надійшов вхідний дзвінок, розмова тривала 8 сек., а мати обвинуваченої ОСОБА_10 видала працівникам поліції вказаний телефон тільки 01 грудня 2016 року.
Представник потерпілого ТОВ «Хмельницька міська перша аптека» ОСОБА_11 у суді підтвердив, що працівники аптеки неодноразово помічали обвинувачену, яка поводила себе підозріло. У вказаний час, коли вона вийшла з приміщення аптеки, з відео, зафіксованого камерами спостереження, було виявлено, що вона взяла зі стелажів бальзам для волосся та антиперспірант торгівельної марки «Доліва», лосьйон для обличчя та повік торгівельної марки «Стоп Демодекс», за які не розрахувалась.
Ці обставини підтверджені відеозаписом, зробленим із камер відеоспостережень, установлених у приміщенні відділення №11 ТОВ «Хмельницька міська перша аптека», що міститься на DVD-R диску.
Засоби гігієни були добровільно видані працівниками поліції обвинуваченою ОСОБА_7 .
За результатами інвентаризації, проведеної у відділенні №11 ТОВ «Хмельницька міська перша аптека», що відображено у відомості №11-Ин- 0000008 від 25.12.2016 року, виявлено недостачу товарно-матеріальних цінностей, в тому числі і бальзаму інтенсив для волосся торгівельної марки «Доліва» 100 мл., антиперспіранту торгівельної марки «Доліва», лосьйону для обличчя та повік торгівельної марки «Стоп Демодекс» ємкістю 150 мл.
Показання обвинуваченої про те, що антиперспірант, який вона поклала в кишеню куртки, вона виклала назад, а за решту товару просто забула розрахуватись, суд обґрунтовано розцінив як намір уникнути відповідальності за вчинений злочин. Адже вони є непослідовними, суперечать результатам інвентаризації, а також самому характеру дій обвинуваченої, яка приховано від сторонніх осіб поклала вищевказаний товар у жіночу сумку та кишеню куртки, не розрахувавшись за нього, вийшла з приміщення аптеки.
Вартість майна, яким заволоділа ОСОБА_7 , встановлена висновками судово-товарознавчої експертизи №1126т від 14 грудня 2016 року, №12т від 12 січня 2017 року та №49т від 25 січня 2017 року.
Ретельно проаналізувавши докази в їх сукупності, зокрема, непослідовні пояснення обвинуваченої, показання потерпілих, речові докази, висновки експертиз, колегія суддів приходить до висновку, що місцевий суд дав їм належну оцінку та правильно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч.2 ст.190 та ч.2 ст.185 КК України.
Відповідно до ст.ст.50, 65 КК України, при виборі заходу примусу суд зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, яке має на меті виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів, як останнім, так і іншими особами.
Суд першої інстанції в повній мірі врахував всі вищенаведені обставини, які впливають на призначення міри покарання. Суд також урахував те, що обвинувачена ОСОБА_7 не визнала свою вину, хворіє, перебуває на обліку в ХОНД, отримує замісну підтримуючу терапію, проживає з мамою, яка тяжко хворіє.
Обставиною, що пом`якшує покарання, судом визнано відшкодування збитків потерпілому ОСОБА_9 шляхом повернення йому мобільного телефону.
Водночас ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, на шлях виправлення не стала та в період іспитового строку вчинила умисні корисливі кримінальні правопорушення, що свідчить про її підвищену суспільну небезпечність. Тому суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення їй покарання лише у виді позбавлення волі в межах санкції статей, за якими її визнано винною.
Таке покарання за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових правопорушень.
За таких обставин підстав для зміни чи скасування вироку суду колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а :
Вирок Хмельницького міськрайонного суду від 13 березня 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в її інтересах без задоволення.
На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:/підписи/

Згідно з оригіналом:
Суддя апеляційного суду ОСОБА_2