Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Вищий спеціалізованийсуд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні 31 березня 2017 року в м. Києві касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 08 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 08 лютого 2017 року щодо вказаної особи,

в с т а н о в и в:
За вищевказаним вироком місцевого суду, залишеним без зміни апеляційним судом,

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК, і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

ОСОБА_4 засуджено за те, що він 16 липня 2016 року о 16.00 год., у будинку АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у ході раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_5 , завдав йому численних ударів кийком та одного удару у спину ножем, який вихопив у потерпілого. В результаті чого ОСОБА_5 було заподіяно тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило його смерть.

У касаційній скарзі засуджений не погоджується із судовими рішеннями в частині призначеного йому покарання внаслідок суворості і просить їх змінити. Стверджує, що при призначенні покарання суди достатньою мірою не врахували пом`якшуючих обставин, даних про особу засудженого, який від слідства не ухилявся і надавав першу медичну допомогу потерпілому, а тому просить призначити покарання із застосування ст. 69 КК.
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, надані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для задоволення скарги немає.
Доведеність винуватості та кваліфікація діянь за ч. 2 ст. 121 КК у касаційній скарзі не оспорюється.
Згідно зі ст. 414 КПК невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або суворість.

Відповідно до вимог ст. 65 КК суд призначає покарання в межах санкції закону, з урахуванням ступеня тяжкості злочину, даних про особу засудженого та обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Як убачається з копії вироку, суд при призначенні ОСОБА_4 покарання врахував тяжкість вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК, відноситься до категорії тяжких, і належно оцінив дані, що характеризують особу винного, який у силу ст. 89 КК є не судимим, негативно характеризується за місцем проживання внаслідок схильності до вживання алкогольних напоїв.

Крім того, урахував суд обставини, які пом`якшують покарання і на які засуджений посилається у поданій касаційній скарзі, а саме: щире каяття й активне сприяння у розкритті злочину. Вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння відповідно до ст. 67 КК визнано обставиною, що обтяжує покарання.

Врахувавши викладене, суд не знайшов підстав для застосування ст. 69 КК і дійшов висновку про можливість виправлення та перевиховання засудженого лише за умови призначення йому покарання у виді позбавлення волі на строк, передбачений санкцією ч. 2 ст. 121 КК, у мінімальному розмірі.

Апеляційний суд належним чином перевірив доводи, наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_4 , аналогічні його доводам у касаційній скарзі, погодився з висновками місцевого суду щодо виду та розміру призначеного засудженому покарання, в результаті чого апеляційну скаргу залишив без задоволення, навівши докладні мотиви прийнятого рішення.

Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК, є обґрунтованою та вмотивованою.
За викладених обставин покарання, призначене ОСОБА_4 , відповідає вимогам статей 50, 65 КК, підстав для призначення йому більш м`якого покарання згідно зі ст. 69 КК колегія суддів не вбачає.

За таких обставин із касаційної скарги та наданих судових рішень убачається, що скарга задоволенню не підлягає, а тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК.
Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд
п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 08 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 08 лютого 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3