Номер провадження: 11-сс/785/521/17
Номер справи місцевого суду: 521/4302/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.04.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

представника ТОВ «БК «Дорлідер»: адвоката ОСОБА_7 ,

директора ТОВ «БК «Дорлідер» - ОСОБА_8 ,

директора «СПМК-17» - ОСОБА_9 ,

розглянувши апеляційну скаргу прокурора прокуратури Одеської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеса від 24 березня 2017 року, якою у рамках кримінального провадження №0000034 від 12.02.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 212 КК України, про відмову у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна,-
встановив
Оскарженою ухвалою, у рамках кримінального провадження №0000034 від 12.02.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 212 КК України, було відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого 1-го відділу розслідування кримінальних проваджень СУ фінансових розслідувань ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_10 про арешт грошових коштів, які знаходяться на банківських рахунках ТОВ «БК «Дорлідер» (код ЄДРПРОУ 37468590): № НОМЕР_1 ; ТОВ «СПМК-17» (): № НОМЕР_2 , відкритих в ПАТ «Марфін Банк» (МФО 328168), в частині видатку грошових коштів, з можливістю зарахування на зазначені рахунки коштів, що надходять.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні клопотання, слідчий суддя послався на те, що у даному кримінальному провадженні не пред`явлено цивільний позов, ТОВ БК "Дорлідер" і ТОВ "СПМК-17" не було визнано особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду і з яких має бути стягнута отримана ними неправомірна вигода і вони не є юридичними особами, майно яких підлягає конфіскації.

Посилаючись на не доведення стороною обвинувачення необхідності накладення арешту на майно зазначених підприємств, відсутності даних про належність цих рахунків ТОВ БК "Дорлідер" і ТОВ "СПМК-17", прийнявши до уваги, що накладення арешту на рахунки цих підприємств може унеможливити ведення ними фінансово-господарської діяльності та порушити їх права, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність відмови у накладенні арешту.

Крім того, слідчий суддя вважав, що вимога слідчого про необхідність зобов`язання банківської установи щодо негайного надання інформації про залишки грошових коштів, які знаходяться на банківських рахунках цих підприємств, регламентується положеннями Глави 15 КПК України, та відбувається в порядку, відмінному від того, що регламентує накладення арешту на майно.
Не погоджуючись з постановленою слідчим суддею ухвалою, прокурор прокуратури Одеської області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необгрунтованість та незаконність постановленої ухвали, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, порушує питання щодо скасування апеляційним судом ухвали слідчого судді.

На обґрунтування своїх доводів апелянт посилається на обґрунтованість клопотання слідчого, оскільки керівникам та іншим посадовим особам, які є розпорядниками зазначених коштів підприємств ТОВ БК "Дорлідер" і ТОВ "СПМК-17" було повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ст.27 ч.3 ст.212 та ч.2 ст.209 КК України, а грошові кошти, які надходять на розрахункові рахунки цих підприємств є предметом та знаряддям злочинів і використовуються підозрюваними з метою вчинення цих злочинів.

Просить ухвалу слідчого судді, скасувати та прийняти нову ухвалу, якою у задовольнити клопотання старшого слідчого СУ ФР ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_10 та накласти арешт на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках ТОВ «БК «Дорлідер» (код ЄДРПРОУ 37468590): № НОМЕР_1 ; ТОВ «СПМК-17» (): № НОМЕР_2 , відкритих в ПАТ «Марфін Банк» (МФО 328168), в частині видатку грошових коштів, з можливістю зарахування на зазначені рахунки коштів, що надходять.

Зобов`язати співробітників ПАТ «Марфін Банк» (МФО 328168) при ознайомленні з ухвалою про накладення арешту, зазначити час та дату ознайомлення та негайно надати інформацію щодо залишку грошових коштів, на момент оголошення ухвали, на банківських рахунках ТОВ «БК «Дорлідер» (код ЄДРПРОУ 37468590): № НОМЕР_1 ; ТОВ «СПМК-17» (): № НОМЕР_2 , відкритих в ПАТ «Марфін Банк» (МФО 328168).
В запереченнях на апеляційну скаргу адвокат ОСОБА_7 , діючий в інтересах ТОВ «БК «Дорлідер», вказує, що вважає апеляційну скаргу прокурора необґрунтованою та безпідставною і такою, що має бути залишена без задоволення.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що основним видом діяльності ТОВ «БК «Дорлідер» є будівництво та ремонт доріг, а у випадку накладення арешту на рахунки даного підприємства, всі кошти, що мали бути сплачені підприємству на виконання укладених договорів - будуть заблоковані, що приведе до зупинення роботи підприємства та виконання поставлених керівництвом держави завдань щодо ремонту автомобільних доріг.

Також, представник зазначає, що накладення арешту на грошові рахунки підприємства є безпідставним та необґрунтованим, оскільки підозра, висунута директору вказаного підприємства - ОСОБА_8 , є необґрунтованою та не підтвердженою жодним доказом, а акти перевірок податкових органів, на які посилається прокурор у підозрі - відсутні в матеріалах провадження та в тому числі на даний час є предметом перегляду судом адміністративної юрисдикції.

Крім того вважає, що прокурором в клопотанні про арешт майна фактично не доведена необхідність такого арешту, не надано жодного доказу, які вказують на наявність ризиків, передбачених п.2 ч. 1 ст. 170 КПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача; прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити у повному обсязі; директора ТОВ «БК «Дорлідер» - ОСОБА_8 , директора «СПМК-17» - ОСОБА_9 , представника ТОВ «БК «Дорлідер» - адвоката ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін; вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги; апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі і при вирішення питання про накладення арешту на майно, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

У відповідності до положень ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 цього Кодексу.
У відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Разом з тим, у клопотанні слідчого не зазначено, якими доказами підтверджуються доводи слідчого про те, що грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках ТОВ «БК «Дорлідер» та ТОВ «СПМК-17», відповідають критеріям, передбаченим ч. 1 ст. 98 КПК України, а саме: які саме з коштів були об`єктом кримінально протиправних дій, а які з них набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення і, чи визнані вони речовими доказами у кримінальному провадженні.
Як вбачається з долучених до клопотання слідчого матеріалів, вони містять дані про внесення до ЄРДР відомостей про вчинені злочини, за якими здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000034 від 12.02.2015 року, за підозрою ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 2,3,5 ст. 27 ч.3 ст. 212, ч.2 ст. 209 КК України.

В клопотанні, слідчий послався на встановлення в ході проведення досудового розслідування факту умисного ухилення від сплати податків, що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку ОСОБА_9 , разом та спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , яким було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень разом, а також з іншими особами.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор вказав, що в ході розслідування даного кримінального провадження директору ТОВ «БК «Дорлідер» ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.27 ч.3 ст.212 КПК України. Разом з цим наполягав на тому, що наявні на рахунках ТОВ "БК «Дорлідер» грошові кошти є предметом та знаряддям злочинів і використовуються підозрюваними з метою вчинення злочинів.

Водночас, додані до клопотання матеріали не містять даних на підтвердження обставин, на які послався прокурор, а саме даних про наявність на цих рахунках грошових коштів, в тому числі отримання їх в результаті злочинної діяльності зазначеної вище групи осіб.

При цьому, слідчим до клопотання не надано даних, щодо наявності на рахунках зазначеного підприємства коштів, їх надходження та з яких рахунків вони надходили та за виконання яких саме робіт.

Таким чином, на думку колегії суддів, оскільки, грошові кошти належать ТОВ «БК «Дорлідер» та ТОВ «СПМК-17», та тієї обставини, що діючим кримінально-процесуальним законодавством не передбачена можливість накладення арешту на майно юридичної особи при наведених слідчим обставинах, в тому числі вчинення правопорушення фізичними особами, то у слідчого судді не було законних підстав задовольнити клопотання слідчого, щодо арешту вказаних грошових коштів, що правильно було зазначено в оскаржуваній ухвалі.
Крім того, апеляційний суд вважає, що накладення арешту на банківські рахунки підприємств можуть призвести до унеможливлення ведення ними фінансово-господарської діяльності, порушення прав як юридичних осіб, так і фізичних осіб - працівників цих підприємств та в тому числі може унеможливити виконання укладених ТОВ «БК «Дорлідер» та ТОВ «СПМК-17» з службою автомобільних доріг та іншими державними установами договорів на виконання робіт, пов`язаних з ремонтом та будівництвом автодоріг.
Разом з цим, як було встановлено апеляційним судом, слідчим у своєму клопотанні, всупереч вимогам ч. 4 ст. 170 КПК України, не вказано жодної підстави, яка обґрунтовано свідчила про те. що зазначене майно може бути втрачено, пошкоджено чи використано таким чином, що може перешкодити кримінальному провадженню, крім того, до клопотання не надано жодних документів і не доведено, що вказані у клопотанні банківські рахунки дійсно належать ТОВ «БК «Дорлідер» () № НОМЕР_3 , ТОВ «СПМК-17» (): № НОМЕР_2 , відкритих в ПАТ «Марфін Банк» (МФО 328169). При цьому, в судовому засіданні апеляційного суду, прокурор не спростував висновки слідчого судді, викладені в оскаржуваній ухвалі.
Водночас, на думку апеляційного суду, відмова слідчого судді у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту, не потягла за собою наслідків, які перешкоджають досудовому розслідуванню по даному кримінальному провадженню.
Більш того, апеляційний суд вважає, що у слідчого 1 ВРКП СУ ФР ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_10 на здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженню були відсутні повноваження, які надавали останньому можливість звернутися до слідчого судді з клопотанням, оскільки згідно із Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» № 1797-VIIIвід 21.12.2016, яким виключено «Розділ XVIII-2. Податкова міліція» Податкового кодексу України, цей Закон набирає чинності з 1 січня 2017 року, крім пункту 133 розділу I (щодо виключення розділу XVIII-2) - з дня набрання чинності законом, який визначає правові основи організації та діяльності центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України, та інших осіб, з якими цей орган взаємодіє.
Тобто, з одного боку у Законі є пряме посилання на відстрочку набуття ним законної сили в частині виключення Розділу XVIII-2 «Податкова міліція», а з другого - в Законі відсутня вказівка на пункт 134, що вказує на те, що на даний час фактично відсутні достатні правові підстави для діяльності податкової міліції, і зазначене питання викликає неоднозначне тлумачення, яке потребує законодавчого врегулювання рішенням Верховної ради України.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає рішення слідчого судді законним та обґрунтованим, в зв`язку з чим не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора прокуратури Одеської області ОСОБА_6 та скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.ст. 167-173, 376, 405, 407, 409, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд Одеської області,

постановив
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Одеської області ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеса від 24 березня 2017 року, якою у рамках кримінального провадження №0000034 від 12.02.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 212КК України, було відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ФР ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_10 про арешт майна - грошових коштів, які знаходяться на банківських рахунках ТОВ «БК «Дорлідер» (код ЄДРПРОУ 37468590): № НОМЕР_1 ; ТОВ «СПМК-17» (): № НОМЕР_2 , відкритих в ПАТ «Марфін Банк» (МФО 328168), в частині видатку грошових коштів, з можливістю зарахування на зазначені рахунки коштів, що надходять - залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 . ОСОБА_13 .