АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/6700/16-к Номер провадження 11-кп/786/464/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого ОСОБА_2
Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
адвоката ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтави матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Київського районного суду м.Полтави від 1.03.2017 року,-

В С Т А Н О В И Л А :
Цією ухвалою відмолено засудженому ОСОБА_7 в клопотанні про зниження покарання до максимальної межі встановленої новим законом про кримінальну відповідальність.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.11.2016 року ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про зниження покарання до максимальної межі встановленої новим законом про кримінальну відповідальність та разом із своїм захисником ОСОБА_8 просили привести вироки Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.02.2005 року та від 14.05.2007 року у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених» від 7.09.2016 року, та змінити засудженому ОСОБА_7 покарання у виді довічного позбавлення волі на більш м`яке у виді позбавлення волі на певний строк.

Відмовляючи ОСОБА_9 у задоволенні даного клопотання місцевий суд своє рішення мотивував тим, що вказані вироки щодо останнього набрали законної сили та є обов`язковими до виконання.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою привести вирок Апеляційного суду Дніпропетрвської області від 11.02.2005 року, яким засуджено ОСОБА_9 за ч.2 ст. 15, ч.2 п.6, п.13 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.2 п.13 ст. 115, ч.2 ст. 185 КК України та вирок цього ж суду від 14.05.2007 року, яким ОСОБА_9 засуджено за ст.94 КК України ( в ред..1960 рок) у відповідність до ч.2 ст. 64, ч.4 ст. 68 КК України ( в ред.. до ЗУ«Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених» від 7.09.2016 року), замінивши покарання у виді довічного позбавлення волі на більш м`яке у виді позбавлення волі на певний строк.

При цьому вказує, що судом першої інстанції не було до уваги, що згідно ЗУ«Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених» від 7.09.2016 року довічне позбавлення волі за вчинення злочину та вчинення замаху на злочин не застосовується, крім випадків вчинення злочинів, передбачених ст.ст. 109-114-1, 437-439, 442, 443 КК України. Згідно матеріалів провадження, ОСОБА_9 відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі за злочин, який кваліфіковано судом, як вбивство з кваліфікуючою ознакою, а саме вчинене особою, яка раніше вчинила замах на умисне вбивство особи, а тому з врахуванням внесених змін до ст. 68 КК України, покарання призначене ОСОБА_9 підлягає заміні на більш м`яке.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати з аналогічних підстав, які викладені в апеляції захисника та постановити нову ухвалу, якою замінити йому покарання на більш м`яке.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_9 та адвоката ОСОБА_8 на підтримання апеляційних скарг, думку прокурора про залишення рішення суду без зміни, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляцій, вважає, що вони не підлягають задоволенню з таких підстав.

Матеріалами провадження встановлено, що 11.02.2005 року ОСОБА_7 був засуджений Апеляційним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 15, ч.2 п.6, п.13, ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.2 п.13 ст.115, ч.2 ст. 185, ст.70 КК України до довічного позбавлення волі.

Вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14.05.2007 року ОСОБА_7 знову був засуджений за ст.94 КК України (в ред.1960 року), ч.4 ст.70 КК України та остаточне покарання було визначено у вигляді довічного позбавлення волі.

Вищевказані вироки щодо ОСОБА_10 набрали законної сили до набрання чинності даним законом та є обов`язковими для виконання.

Згідно ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених» від 7.09.2016 року статтю 68 КК України доповнено частиною відповідно до якої - довічне позбавлення волі за вчинення злочину та вчинення замаху на злочин не застосовується, крім випадків вчинення злочинів, передбачених ст.ст. 109-114-1, 437-439, 442, 443 КК України.

Даний закон набрав чинності 7.10.2016 року.

Разом з тим, як вбачається із вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.02.2005 року, ОСОБА_7 засуджений окрім замаху на вбивство потерпілої ОСОБА_11 ( ч.2 ст. 15, ч.2 п.6, п.13, ст. 115 КК України), ще й за вбивство потерпілого ОСОБА_12 (ч.2 п.13 ст.115 КК України), а тому положення вищевказаного Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених» від 7.09.2016 року, які стосуються лише замаху на вбивство, до нього застосовуватися не можуть.

В зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає рішення місцевого суду законним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Київського районного суду м.Полтави від 1.03.2017 року - без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3