Ухвала
іменем україни

11 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі
судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні в межах кримінального провадження № 0000721 касаційні скарги захисника ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_7 на вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2016 року щодо ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

За вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 лютого 2016 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, такого, що не має судимості,

засуджено за ч. 2 ст. 286 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.
На підставі ст. 75 цього Кодексу ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю два роки і покладено на нього обов`язки, передбачені пунктами 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК.
Апеляційний суд скасував вирок місцевого суду в частині призначення покарання й ухвалив свій, яким призначив ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 286 КК покарання у виді позбавлення волі на строк три роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.

ОСОБА_8 визнано винуватим у порушенні правил безпеки дорожнього руху під час керування транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, за таких обставин.
27 липня 2015 року о 14.30 год. ОСОБА_8 , керуючи технічно справним автомобілем Hyundai Tucson (державний номерний знак № НОМЕР_1 ), із другорядної дороги (вул. Республіканська в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області) виїхав на перехрестя з головною дорогою (просп. Аношкіна) з порушенням вимог пунктів 1.3, 1.5, 2.3 «б», 16.11 Правил дорожнього руху, зокрема не надав переваги для проїзда перехрестя мопедові Musstang MT 110 Q-1 (державний номерний знак № НОМЕР_2 ) під керуванням ОСОБА_9 , котрий рухався по головній дорозі з боку 1-го Маршового провулку в напрямку просп. Леніна, в результаті чого відбулося зіткнення транспортних засобів. Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких настала його смерть.

У касаційних скаргах захисник та потерпіла, не оспорюючи доведеності винуватості й правильності кваліфікації дій засудженого, просять змінити вирок апеляційного суду і звільнити ОСОБА_8 від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК, про що наводять відповідні доводи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення касаційних скарг, обговоривши доводи, викладені у скаргах, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню на таких підставах.

Події злочину, доведеності винуватості ОСОБА_8 у його вчиненні, кримінально-правової оцінки діяння за ч. 2 ст. 286 КК не оскаржено.

Що стосується доводів про можливість звільнення засудженого від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК, то, на думку колегії суддів, вони є безпідставними.

Ці доводи ретельно перевірив апеляційний суд і дійшов висновку, що місцевий суд безпідставно застосував до ОСОБА_8 положення ст. 75 КК. Такий висновок суд обгрунтував переконливими аргументами.

Зокрема, суд апеляційної інстанції правильно вказав, що місцевий суд належно не врахував характеру та ступеня тяжкості вчиненого засудженим злочину, внаслідок якого загинув ОСОБА_9 , і не навів у вироку переконливих доводів про можливість звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням.

Тому доводи про можливість такого звільнення засудженого від покарання є необгрунтованими.

Разом із тим, колегія суддів вважає, що покарання засудженому слід пом`якшити.

Так, апеляційний суд, призначаючи ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 286 КК мінімальне покарання, але у виді позбавлення волі, у силу ст. 65 цього Кодексу мав би розглянути питання про призначення засудженому більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, адже покарання призначається з урахуванням його необхідності й достатності для виправлення особи та попередження вчинення нових злочинів, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Між тим, цей суд фактично не врахував того, що у провадженні не встановлено жодної обставини, яка обтяжує покарання ОСОБА_8 , але встановлено обставини, що його пом`якшують: щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину, відшкодування потерпілим шкоди, зокрема стягнутої за вироком місцевого суду.

Також не було враховано і даних про особу засудженого, який не має судимостей, за місцем проживання позитивно характеризується, займається суспільно корисною діяльністю, утримує батьків похилого віку, має сім`ю, позитивно повів себе після дорожньо-транспортної пригоди (одразу викликав лікарів Швидкої медичної допомоги).

На підставі наведеного за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання й істотно знижують ступніь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи ОСОБА_8 колегія суддів дійшла висноку про можливість перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 2 ст. 286 КК, обмеження волі.

У зв`язку з наведеним касаційні скарги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись п. 6 розділу XII «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», статтями 433, 436 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційні скарги захисника та потерпілої задовольнити частково.
Вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2016 року щодо ОСОБА_8 змінити: пом`якшити призначене йому за ч. 2 ст. 286 КК покарання із застосуванням ст. 69 КК з трьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки до двох років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3