Справа № 373/3060/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/29/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 3 02.02.2017

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних
справ Апеляційного суду Київської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарях ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження №0000745 за апеляційними скаргами захисників обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на вирок Березанського міського суду Київської області від 20 вересня 2016 року, яким засуджено:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зноб-Новгородське Середньо-Будського району Сумської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз:

вироком Середньо-Будського районного суду Київської області від 18.02.2013 року за ст.395, ст.70 КК України до 2-х років позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 22.07.2014 року на підставі ст.7 Закону України «Про амністію у 2014 році», згідно ухвали Березанського міського суду Київської області від 14.07.2014 року,
за п.7 ч.2 ст.115 КК України до 13-ти років позбавлення волі;

за ч.2 ст.185 КК України до 3-х років позбавлення волі;

за ч.2 ст.15, ч.2 ст.194 КК України до 5-ти років позбавлення волі;
На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 13-ти років позбавлення волі.
Цим же вироком вирішено питання про судові витрати та речові докази.
В С Т А Н О В И Л А :
Згідно вироку суду, 22.07.2016 року близько 17:00 години ОСОБА_8 прибув до місця проживання ОСОБА_11 , з яким відбував покарання в місцях позбавлення волі, та який проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Зайшовши до подвір`я, ОСОБА_8 зустрів там матір ОСОБА_11 ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в якої поцікавився, де знаходиться її син. Дізнавшись, що ОСОБА_11 вдома не має, поїхав до ОСОБА_13 , на мопеді, ОСОБА_8 попросив аркуш паперу, написав записку ОСОБА_11 та залишивши її на тумбочці у коридорі, покинув домоволодіння.

Не знайшовши ОСОБА_11 , приблизно о 21:00 годині 22.07.2014 року, вдруге прийшов до будинку ОСОБА_12 дізнавшись, що ОСОБА_11 не має вдома попросив чашку води, після чого пішов за останньою до будинку. Випивши чашку води попросив здійснити телефонний дзвінок, після чого знову попросив чашку води. Коли у черговий раз ОСОБА_12 пішла в кухню, набрати води, він попрямував за нею і без будь - якої причини, маючи умисел на незаконне протиправне позбавлення життя ОСОБА_12 , ОСОБА_8 підійшовши до ОСОБА_12 зі спини та, обхопивши своєю правою рукою за горло останню, почав її душити. Після того, як потерпіла перестала чинити опір, ОСОБА_8 поклав тіло ОСОБА_12 на підлогу, нахилившись над нею, коліном стиснув грудну клітку, після чого кулаком правої руки навмисно наніс удар в область печінки, та декілька ударів в область тулуба та голови у результаті чого ОСОБА_12 померла. Після чого, ОСОБА_8 взявши тіло померлої під руку переніс його до кімнати, де помістив на диван.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 22.07.2014 року близько 21:35 години ОСОБА_8 вирішив знищити чуже майно шляхом підпалу, з метою приховування вбивства ОСОБА_12 , ОСОБА_8 зайшов до однієї із кімнат будинку, де за допомогою своєї запальнички підпалив штори та покривало, яким було застелене ліжко. Після чого ОСОБА_8 повернувся до кімнати будинку, де знаходилось тіло ОСОБА_12 , підняв з підлоги килим, яким накрив тіло ОСОБА_12 та підпалив його та подушку, яку поклав на голову ОСОБА_12 . У подальшому ОСОБА_8 пішов до іншої кімнати, та за допомогою запальнички підпалив покривало, яким було застелене ліжко та подушки. Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на знищення чужого майна, з метою приховування раніше вчиненого злочину, ОСОБА_8 пішов до кухні будинку де увімкнув газ на газовій плиті та залишив будинок, вважаючи, що він виконав усі дії, необхідні для умисного знищення чужого майна, шляхом підпалу. Однак, злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки пожежу було ліквідовано працівниками 27-ДПРЧ Переяслав-Хмельницької Державної служби надзвичайних ситуацій.

Залишаючи будинок, ОСОБА_8 , побачив у приміщенні коридору на тумбі мобільний телефон марки «Flу» DS130 D з двома сім-картами ІМЕІ № НОМЕР_1 , ІМЕІ № НОМЕР_2 із сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Life», який належав ОСОБА_12 , підійшов до тумби, умисно, таємно, з метою власного збагачення взяв цей мобільний телефон, поклав його до кишені своїх штанів і вийшов з будинку.

Згідно з висновком судово-медичного експерта №199 від 13.10.2014 року, смерть ОСОБА_12 настала від сумісної тупої травми голови, шиї та тулуба. Виявлені, при дослідженні трупа ОСОБА_12 , ушкодження оцінені у сукупності та відносяться до категорії тяжких за ознакою небезпеки для життя, які у даному випадку призвели до настання смерті. Виявлені тілесні ушкодження не могли утворитися при однократному падінні з висоти власного зросту. Виявлене часткове обвуглення тіла, утворилося посмертно від дії полум`я.
На вказаний вирок, захисник ОСОБА_8 ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій вважає вирок необґрунтованим, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а також допущено необ`єктивність та упередженість досудового і судового слідства. ОСОБА_8 визнав свою вину лише у таємному викраденні мобільного телефону, а обвинувачення в частині вчинення умисного вбивства та вчинення підпалу з метою його приховування, ОСОБА_8 не визнав, однак суд прийняв рішення без відповідної беззаперечної доказової бази підтверджуючої його винуватість. Апелянт стверджує, що вирок суду ґрунтується на доказах, які суд першої інстанції мав би визнати недопустимими, оскільки зібрані вони з порушенням норм кримінального процесуального законодавства, також зазначає, що ніхто із допитаних свідків прямо не вказав на ОСОБА_8 , як на особу причетну до вбивства ОСОБА_12 , окрім цього, суд невірно оцінив суть написаного на аркуші паперу знайденому у будинку ОСОБА_12 та незрозуміло чому по іншому визначив зміст написаного на ньому. Тому просить вирок скасувати в частині обвинувачення ОСОБА_8 за п.7 ч.2 ст.115, ч.2 ст., ч.2 ст.194 КК України та ухвалити у цій частині новий вирок, яким за вказаними статтями виправдати ОСОБА_8 , кримінальне провадження за п.7 ч.2 ст.115, ч.2 ст., ч.2 ст.194 КК України закрити у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 вважає вирок незаконним та необґрунтованим, оскільки ні під час досудового розслідування ні під час судового розгляду не було встановлено, що вбивство ОСОБА_12 та спробу знищення її майна шляхом підпалу вчинив саме ОСОБА_8 . У судовому засіданні ОСОБА_8 заперечував свою причетність до вказаних епізодів, однак суд взяв до уваги докази, а саме: протокол огляду місця події, висновки експертів №№199, 108-в, 292 та протокол проведення слідчого експерименту, які не містять жодних беззаперечних доказів скоєння даних кримінальних правопорушень саме ОСОБА_8 , так як і покази потерпілої та свідків не підтверджують факт винуватості ОСОБА_8 . Апелянт впевнений, що оцінюючи представлені докази, суд мав прийти до висновку, що епізоди вбивства та спроби знищення майна шляхом підпалу підлягають виключенню з обвинувачення, оскільки участь обвинуваченого у вчиненні цих кримінальних правопорушень не доведена. Тому просить вирок скасувати частково та ухвалити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_8 по епізодах вбивства ОСОБА_12 та спроби знищення її майна шляхом підпалу.
Заслухавши:
доповідь судді апеляційного суду;
думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг;
захисників та обвинуваченого, які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити;

перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляцій, провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги до задоволення не підлягають з наступних підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винності ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушеннях. Даний висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та належним чином перевірених судом доказах.
Так, з показів самого обвинуваченого ОСОБА_8 , наданих у судовому засіданні видно, що 22.07.2014 року, звільнившись із місць позбавлення волі, близько 16:00 години, він приїхав до свого товариша ОСОБА_11 у м. Переяслав-Хмельницький. Знайшовши потрібний будинок, зайшов до нього та зустрів ОСОБА_12 , якій пояснив, що шукає сина останньої, з яким разом відбував покарання. ОСОБА_12 повідомила, що її син на мопеді поїхав до ОСОБА_13 . Він вирішив шукати де мешкає останній, зайшов у кафе, поговорив з відвідувачами та пішов з ними до ставка. Там пили пиво, а потім близько 21:00 години, знову зайшов до помешкання ОСОБА_11 . При цьому, ОСОБА_12 лежала у ліжку вже мертва. Взявши із собою мобільний телефон, він пішов геть.

З показань потерпілої ОСОБА_14 вбачається, що 22.07.2014 року вона після 13:00 години прийшла до своєї бабусі ОСОБА_12 , яка розповіла, що її батько ОСОБА_11 звільнився із місць позбавлення волі. Наступного дня по телефону сусідка повідомила про загибель бабусі.
Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні показував, що з обвинуваченим він відбував покарання та запрошував останнього у гості. Розповідав, що батьки продали дачу, а його мати має намір продати автомобіль. Він звільнився 17.07.2014 року, а ОСОБА_8 повинен був звільнитись 22.07.2014 року. Вилучена в помешканні записка написана ОСОБА_8 . Телефон у його матері викрав також ОСОБА_8 .
Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні дав показання, що напередодні 22.07.2014 року близько 19:00 години він заходив до сусідки ОСОБА_12 23.07.2014 року о 06:00 годині йому зателефонувала сусідка та повідомила що з будинку ОСОБА_12 йде дим. Прийшовши до будинку останньої, вони знайшли сліди підпалу будинку та обгорілий труп ОСОБА_12 .
Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні дала показання, що 22.07.2014 року вона була у ОСОБА_12 та допомагала з побутових питань. 23.07.2014 року вранці їй повідомили про смерть ОСОБА_12 . У будинку останньої вона виявила відсутність нового мобільного телефону, а на столі лежав аркуш із зошита з погрозою написаною рукою.
Суд правомірно взяв до уваги вищевказані покази, та поклав їх в основу обвинувального вироку оскільки вони узгоджуються між собою та з іншими зібраними по справі доказами, у тому числі: з показами свідка ОСОБА_17 , який в ході апеляційного розгляду дав показання, що він був понятим при проведенні слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 . При цьому, обвинувачений логічно і послідовно пояснював за яких обставин він зустрівся із загиблою. Розповідав та показував механізм нанесення ОСОБА_12 тілесних ушкоджень, підпалу будинку та викрадення мобільного телефону. Всі покази обвинувачений давав послідовно та добровільно у присутності захисника.

Крім того, вищевказані покази підтверджуються іншими зібраними по справі доказами, у тому числі:

- протоколом огляду місця події з ілюстративними таблицями від 23.07.2014 року, згідно якого у будинку АДРЕСА_2 виявлено труп ОСОБА_12 із обгорілими ділянками тіла; сліди від пожежі; коробку від мобільного телефону «FIy»; записку ОСОБА_8 з погрозами адресовану ОСОБА_11 (т. 2 а.п. 119-132);

- висновком судово-медичної експертизи № 199 від 13.10.2014 року, згідно з яким при дослідженні трупа ОСОБА_12 виявлено: внутрішньочерепну травму (крововилив у м`які тканини голови, крововилив під м`яку мозкову оболонку), закриту травму шиї (крововиливи у м`які тканини шиї по передній та бічним поверхням, перелом під`язикової кістки) закриту травму грудної клітки (численні переломи ребер, переломи грудини, крововиливи у місцях переломів, крововиливи біля коренів легень). Обвуглення передньої поверхні тулуба та кінцівок. Смерть її настала від сумісної тупої травми голови, шиї та тулуба.

Виявлені при дослідженні трупа внутрішньочерепна травма, закрита травма шиї та закрита травма грудної клітини прижиттєві, виникли за деякий час до настання смерті від дії тупого твердого предмету (предметів), або при ударі об такі (такий). Виявлені ушкодження оцінюються у сукупності і відносяться до категорії тяжких за ознакою небезпеки для життя, які в даному випадку призвели до настання смерті. Виявлені тілесні ушкодження не могли утворитися при однократному падінні з висоти власного зросту. Виявлено часткове обвуглення тіла, утворилося посмертно від дії полум`я. При судово-токсилогічному дослідженні крові з трупа спирти та карбоксигемоглобін не виявлено (т. 2, а.п. 138-139);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 26.07.2014 року в ході проведення якого ОСОБА_8 у присутності двох понятих та захисника ОСОБА_18 повідомив обставини вчинення ним злочинів, вказав механізм нанесення ним тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , підпалу будинку та викрадення мобільного телефону. Так, ОСОБА_8 показав де він 22.07.2014 року зустрівся з ОСОБА_12 , як написав ОСОБА_11 записку, як почав душити ОСОБА_12 та завдавати тілесні ушкодження, як підпалив речі, відкрив газові конфорки та викрав мобільний телефон. (т. 2, а.п. 144-153).
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні вказаних злочинів ґрунтується й на інших зібраних по справі доказах, яким суд першої інстанції дав у вироку належну оцінку.
Викладені доводи, а також й інші, були предметом дослідження судом першої інстанції. Аналізуючи їх, суд першої інстанції дійшов правильних та законних висновків про винність ОСОБА_8 у вчиненні вказаних злочинів. З вказаними висновками суду першої інстанції апеляційний суд погоджується, вважає їх достатньо мотивованими та обґрунтованими.
Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 про те, що під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_8 давав непослідовні покази та путався в них, колегія суддів вважає безпідставними.

Так, під час апеляційного розгляду даного провадження апеляційним судом досліджено вказаний протокол та переглянуто відеозапис зазначеної слідчої дії.

При цьому встановлено, що ОСОБА_8 чітко та послідовно розповідав про обставини вчинення ним злочинів, показував механізм заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , підпалу будинку та викрадення мобільного телефону.
Посилання в апеляційній скарзі вказаного захисника на те, що ОСОБА_8 перед проведенням слідчого експерименту не було роз`яснено право не давати покази щодо себе, також є необґрунтованими, оскільки як вбачається з вказаного протоколу ОСОБА_8 були роз`яснені його права, у тому числі й передбачені ч.ч. 4,5 ст. 42 КПК України (не говорити нічого з приводу підозри проти нього, обвинувачення або у будь-який момент відмовитися відповідати на запитання; давати пояснення, показання з приводу підозри, обвинувачення чи в будь-який момент відмовитися їх давати). Вказана обставина підтверджується власноручним підписом ОСОБА_8 , який міститься у вказаному протоколі (т. 2 а.п. 144).
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що протоколи огляду місця події та проведення слідчого експерименту повинні бути визнані недопустимими, оскільки вказані слідчі дії проводились без згоди власника будинку та без ухвали слідчого судді, колегія суддів вважає такими, що не можуть вплинути на законність оскаржуваного вироку.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_8 не є власником будинку, в якому проводились і огляд місця події, і слідчий експеримент, колегія суддів вважає, що проведення вказаних слідчих дій без згоди власника будинку чи ухвали слідчого судді, не може вказувати на порушення прав обвинуваченого, а відповідно, не може бути підставою, визначеною ст. 87 КПК України, для визнання вказаних доказів недопустимими.

Судом обґрунтовано визнано допустимим протокол слідчого експерименту від 26.07.2014 року, оскільки ця слідча дія була проведена у відповідності до вимог статтей 223, 240 КПК України у присутності понятих із застосуванням фото та відео фіксації. Будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України понятий ОСОБА_17 в ході апеляційного розгляду підтвердив обставини слідчого експерименту. Крім того, як вбачається з відеозапису проведення вказаної слідчої дії, у момент її проведення була присутня й потерпіла ОСОБА_14 , яка не висловлювала будь-яких заперечень проти проведення вищевказаної слідчої дії. Отже доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.
Доводи апеляцій про те, що судом першої інстанції поза увагою залишились твердження обвинуваченого щодо тиску працівників міліції, внаслідок якого він був вимушений обмовити себе, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

Так, вказані доводи були ретельно перевірені судом першої інстанції, який належним чином мотивував, чому саме він не бере їх до уваги. При цьому, суд правомірно послався на висновки постанови про закриття кримінального провадження від 24.04.2015 року у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (т. 3 а.с. 86-91). Крім того, колегія суддів враховує, що протягом досудового розслідування, а також в судових засіданнях, які тривали до 04.02.2015 року обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_18 не подавали жодних скарг чи заяв з приводу недозволених методів ведення слідства працівниками правоохоронних органів. До того ж, як видно з висновку амбулаторної комісійної судово-психіатричної експертизи, під час її проведення у ході бесіди обвинувачений підтвердив показання, які давав у процесі слідства та визнавав свою вину. Розповів, що в день скоєння правопорушення випив понад 1 л горілки. Вказував, що жалкує про скоєне та стверджував, що якби був тверезий та такого б не вчинив (т. 2 а.п. 154-155).
Доводи апеляції про те, що суд першої інстанції невірно оцінив зміст записки написаної ОСОБА_8 на адресу ОСОБА_11 , вважаючи, що вона містить погрози, оскільки в дійсності вона містить дружні поради, також не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду даного провадження.

Так, в ході апеляційного розгляду колегією судів було досліджено вказану записку та встановлено, що висновки суду першої інстанції про наявність у її змісті погроз є обґрунтованими (т. 2 а.п. 166).
Твердження апеляції захисника про те, що правоохоронними органами не перевірялась версія причетності ОСОБА_11 до загибелі своєї прийомної матері ОСОБА_12 , необґрунтовані.

Зі змісту постанови про закриття кримінального провадження від 24.04.2014 року вбачається, що проведенням першочергових заходів працівниками міськвідділу було відпрацьовано версію про можливе скоєння злочину сином загиблої ОСОБА_11 , який 17.07.2014 року звільнився з ВТК №95 м. Березань по відбутті покарання. Прибувши через 1 годину за місцем свого проживання ОСОБА_11 повідомив, що в день загибелі матері за місцем проживання не перебував так як ночував у своїх знайомих, які у подальшому підтвердили його покази (т. 3 а.п. 86-87).
Спростовуються зібраними по справі доказами й доводи апеляційної скарги про те, що якби ОСОБА_8 здійснив підпал будинку о 21:35 годин, як встановлено судом, а пожежу виявлено о 06:00 годині, то будинок за такий проміжок часу міг вигоріти.

Так, з висновку вибухотехнічної і пожежотехнічної експертизи №108-В від 14.10.2014 року вбачається, що при виявленні причин та осередків даної пожежі були взяті до уваги вихідні дані які містяться на фотозображеннях виконаних під час огляду місця події від 23.07.2014 року; під час проведення слідчого експерименту, що проводився 26.07.2014 року за участю підозрюваного ОСОБА_8 ; відеозаписи виконані під час проведення слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_8 ; матеріали вказаного кримінального провадження.

Саме за таких вихідних даних і були встановлені й причина виникнення пожежі й осередки її виникнення.

Крім того, у продовженні до додатку №2 вказаної експертизи були встановлені також зони поширення горіння, у тому числі й з урахуванням наявної в будинку горючої повітряної суміші, утвореної від газової побутової плити (т. 2 а.п.174-181).
Доводи апеляційної скарги про те, що суд з незрозумілих підстав і при відсутності відповідних для цього доказів визначив, що вбивство було вчинене з хуліганських мотивів, не ґрунтуються на Законі.

Так, ні в ході досудового розслідування ні під час судового розгляду не було встановлено причин, внаслідок яких ОСОБА_8 вчинив вбивство ОСОБА_12 .

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» як умисне вбивство з хуліганських мотивів за п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України дії винного кваліфікуються, коли він позбавляє іншу особу життя без будь-якої причини.
Враховуючи викладене, дії ОСОБА_8 судом першої інстанції правильно кваліфіковані за п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України, як умисне вбивство з хуліганських мотивів; за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України, як вчинення замаху на знищення чужого майна, шляхом підпалу; за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
При призначенні покарання ОСОБА_8 суд врахував тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, який незадовільно характеризується за місцем проживання і позитивно характеризується за місцем відбування останнього покарання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює. Взяв до уваги суд і наявність обставин, що обтяжують його покарання: рецидив злочинів; вчинення злочину щодо особи похилого віку; вчинення злочину особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння, а також відсутність обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 .
Покарання обвинуваченому призначене з дотриманням вимог ст.65 КК України, воно є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Підстав для його посилення чи пом`якшення колегія суддів не вбачає.
Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства України, які б могли бути підставою для скасування вироку, судом не допущено.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуваний вирок відповідає вимогам закону, апеляції задоволенню не підлягають, а вирок Березанського міського суду Київської області від 20 вересня 2016 року необхідно залишити без змін.
Разом з тим, відповідно до ст. 72 КК України, у разі засудження особи до позбавлення волі, зарахування судом строку попереднього ув`язнення провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який застосовується щодо особи, вирок щодо якої не набрав законної сили.

У зв`язку з викладеним, у разі засудження особи до покарання у виді позбавлення волі, строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі повинен враховуватись з моменту її затримання та до набрання вироком щодо неї законної сили.

За даних обставин, рішення суду першої інстанції у цій частині слід привести у відповідність до вимог Закону.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А :
Апеляційні скарги захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишити без задоволення.
Вирок Березанського міського суду Київської області від 20 вересня 2016 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.
На підставі п. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбування покарання період попереднього ув`язнення ОСОБА_8 з 24 липня 2014 року по 02 лютого 2017 року (включно) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.
СУДДІ:

_________________ ________________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4