Номер провадження: 11-кп/785/703/17
Номер справи місцевого суду: 520/4615/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.05.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 на ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 21 квітня 2017 року, якою прокурору для усунення недоліків повернуті обвинувальні акти у кримінальних провадженнях внесених до ЄРДР за №0000181 та за №0005031 у відношенні
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не одруженого, має неповну середню освіту, що не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч.1 ст.121, ч.1 ст.122 КК України,
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, що не працює, не одружений, має середньо-спеціальну освіту, проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України,

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, не одруженого, має середньо-спеціальну освіту, що не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.296 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Оскаржуваною ухвалою Київського районного суду Одеської області від 21 квітня 2017 року обвинувальні акти у кримінальних провадженнях внесених до ЄРДР за №0000181 та за №0005031 відносно ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч.1 ст.121, ч.1 ст.122 КК України, ОСОБА_12 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, та ОСОБА_13 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.296 КК України, повернуті прокурору з підстав невідповідності вимогам КПК України.

Прийняте рішення суд обґрунтував тим, що обвинувальні акти не відповідають вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України, а саме, в обвинувальних актах відсутнє формулювання обвинувачення, натомість зміст обвинувальних актів являє собою зміст повідомлення про підозру. Також суд зазначив про те, що на даний час в провадженні слідчого управління прокуратури Одеської області знаходиться кримінальне провадження №0000144 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, п.7 ч.2 ст.115 КК України, яке проводиться за тим самим фактом та обставинами вчинення злочину відносно потерпілого ОСОБА_10 , що і кримінальне провадження №0005031 відносно ОСОБА_9 за ч.4 ст.296, ч.1 ст.121, ч.1 ст.122 КК України, і ОСОБА_12 , за ч.4 ст.296 КК України. Таким чином, як зазначив суд в ухвалі, орган досудового слідства не визначився з правовою кваліфікацією дій ОСОБА_9 , що також свідчить про порушення п.5 ч.2 ст.291 КПК України.

Не погодившись з ухвалою суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що в обвинувальному акті належним чином викладені всі фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає доведеними, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на конкретні статті закону України про кримінальну відповідальність, та викладене формулювання обвинувачення для кожного з обвинувачених.

Крім того, прокурор зазначає, що твердження суду про проведення досудового розслідування кримінальному провадженню №0000144 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, п.7 ч.2 ст.115 КК України, є безпідставним, оскільки процесуальним керівником зазначене кримінальне провадження 12 березня 2015 року було об`єднане з кримінальним провадженням №0005031 відносно ОСОБА_9 за ч.4 ст.296, ч.1 ст.121, ч.1 ст.122 КК України, і ОСОБА_12 , за ч.4 ст.296 КК України з подальшим закриттям кримінального провадження на підставі постанови слідчого прокуратури Одеської області від 27 травня 2015 року в частині окремого епізоду за відсутністю в діях ОСОБА_9 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.7 ч.2 ст.115 КК України.

Також прокурор в апеляційній скарзі зазначив, що зазначене кримінальне провадження знаходилось на стадії судового розгляду у іншого судді Київського районного суду м.Одеси та в зв`язку з закінченням повноважень судді, було передано на розгляд судді ОСОБА_1 , який в порушення вимог ч.1 ст. 319 КПК України, розпочав розгляд кримінального провадження не з початку судового розгляду, а зі стадії підготовчого судового засідання.

За таких обставин, прокурор просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та призначити кримінальне провадження на новий судовий розгляд.

Захисник ОСОБА_7 в апеляційній скарзі, поданій в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , стверджує, що ухвала суду є незаконною та такою, що постановлена з грубим порушенням норм кримінального процесуального закону, внаслідок чого підлягає скасуванню.

Зокрема захисник стверджує, що суд першої інстанції припустився грубого та істотного порушення вимог кримінально-процесуального закону, провівши повторне підготовче судове засідання, оскільки проведення повторного підготовчого засідання, після заміни складу суду кримінально-процесуальним Кодексом не передбачено.

Також захисник зазначає, що твердження суду про вчинення ОСОБА_9 іншого кримінального правопорушення не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, оскільки в обвинувальному акті, що надійшов на розгляд суду, відсутня така інформація.

Враховуючи викладене захисник просить скасувати ухвалу та направити кримінальне провадження до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, дослідивши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Згідно з п.3 ч. ст.314 КПК України у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Частиною 4 ст.110 КПК України встановлено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 КПК України.

Згідно положень п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Частиною 5 статті 9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини (далі Суд) у справі «Камасінскі проти Австрії» (рішення від 19 грудня 1989 року) та у справі «Абрамян проти Росії» (рішення від 09 жовтня 2008 року) зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Суд зазначив, що положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо.

Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обвинувальні акти відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 не відповідають вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України.

Так, відповідно до обвинувального акту, слідчий виклав відомості, які фактично складають зміст повідомлення про підозру, проте зазначений обвинувальний акт не містить належного формулювання обвинувачення, що висунуте ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , що унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення і, безперечно, порушує право обвинувачених на захист, яке гарантується кожній особі приписами п.«с» ч.3 ст.6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», положення якої імплементовані у ст.20 КПК України.

Вказані недоліки обвинувального акту та його невідповідність положенням ст.291 КПК України є суттєвими і перешкоджають призначити судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в суді 1-ої інстанції.

Апеляційний суд не погоджується з твердженнями апеляційних скарг прокурора та захисника про те, що суд першої інстанції допустив грубе порушення вимог кримінального процесуального закону, почавши розгляд кримінального провадження зі стадії підготовчого провадження після заміни складу суду.

Так, згідно з вимогами ч.1 ст. 319 КПК України, після зміни судді судовий розгляд розпочинається спочатку, окрім випадків, передбачених частиною другою цієї статті та ст.320 КПК України.

Відповідно до глави 27 КПК України підготовче провадження є невід`ємною частиною судового провадження першої інстанції, під час якого судом першої інстанції вирішуються питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду та приймає рішення, передбачені ч.3 ст.314 КПК України.

Враховуючи встановлену судом першої інстанції невідповідність обвинувальних актів вимогам ст.291 КПК України, що унеможливлює прийняття по справі об`єктивного та законного рішення, проведення судом першої інстанції судового розгляду кримінального провадження з початку, тобто зі стадії підготовчого засідання, є цілком обґрунтованим та відповідає вимогам ч.1 ст.319 КПК України.

Між тим, повертаючи обвинувальні акти прокурору для усунення недоліків, суд першої інстанції, також послався на наявність у відношенні ОСОБА_14 іншого кримінального провадження №0000144, що перебуває у провадженні слідчого управління прокуратури Одеської області.

Проте, в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази, які підтверджують факт розслідування у відношенні ОСОБА_14 кримінального провадження №0000144 за ч.2 ст.15, п.7 ч.2 ст.115 КК України.

За таких обставин апеляційний суд вважає за необхідне виключити з мотивувальної частини оскаржуваної ухвали зазначене посилання суду першої інстанції.

В решті ухвала суду першої інстанції зміні або скасуванню не підлягає.
Керуючись статтями 291, 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,
УХВАЛИВ:
Апеляційні скарги прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 21 квітня 2017 року, якою прокурору для усунення недоліків повернуті обвинувальні акти у кримінальних провадженнях внесених до ЄРДР за №0000181 та за №0005031 відносно ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч.1 ст.121, ч.1 ст.122 КК України, ОСОБА_12 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, та ОСОБА_13 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.296 КК України змінити.

Виключити з мотивувальної частини ухвали посилання суду, як на підставу для повернення обвинувальних актів прокурору факт проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000144 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, п.7 ч.2 ст.115 КК України.

В решті ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду

Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4