АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/483/17 Справа № 202/6880/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3 ,

- ОСОБА_4

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 0002348 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 листопада 2016 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця м. Дніпро (м. Дніпропетровська), не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

10 серпня 2007 року вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська за вчинення кримінальних злочинів передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 188, ст. 70 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців;

30 травня 2008 року вироком Індустріального ройонного суду м. Дніпропетровська за вчиненням злочинів передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 393, ч. 1 ст. 70, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років;

23 грудня 2008 року вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 263, ч. 4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років позбавлення волі, звільнився 12 серпня 2014 року;

за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,

Учасники судового провадження :

прокурор - ОСОБА_7 ,

обвинувачений - ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА :

Обвинувачений ОСОБА_6 не погодившись з вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 листопада 2016 року подав апеляційну скаргу.
Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення, встановлені судом і викладені у вироку, доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину і правильність кваліфікації його діяння, просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити. Вказує на неправильне застосування судом закону про кримінальну відповідальність у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої через суворість. Просить пом`якшити йому покарання та призначити останньому покарання за скоєний злочин із застосуванням ст. 69 КК України.
Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції, призначаючи покарання, не в достатній мірі врахував ступінь тяжкості скоєного ним злочину, данні про його особу, обставини які пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність матеріальної шкоди, та скоїв злочин внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин. Та не врахував данні про його особу, а саме: те, що він за місцем мешкання характеризується позитивно, те, що вин має захворювання «Туберкулез» та «ВІЛ», а також, що він має мати пенсіонерку.
Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 листопада 2016 року, ОСОБА_6 визнано винним за скоєння кримінального злочину за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_6 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 15 жовтня 2016 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день позбавлення волі за два дні попереднього ув`язнення.

Вирішено питання про речові докази в порядку ст. 100 КПК України.
Прийнято рішення про відшкодування процесуальних витрат.
Згідно вироку суду ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за вчинення злочину за таких обставин: 14.10.2016 року, приблизно о 15 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 , з ціллю таємного викрадення чужого майна, скористався послугами приватного перевізника та прибув на автомобілі останнього до складського приміщення розташованого за адресою АДРЕСА_2 , де демонтував металопластикове вікно із фасаду вказаного приміщення та незаконно проник до нього. Після чого, він діючи таємно, умисно, повторно, побачив мийку «Karcher К5 200 EU» у кількості 1 шт., електролобзик «МАКІТА 4329 450 VT» у кількості 1шт.? перфоратор «МАКІТА НК 2470 780 VT» у кількості 1 шт., автомобільні шини «Rosava 205 455x16» у кількості 4 шт., болгарки «МАКІТА 5030 125» у кількості 2 шт., автомагнітолу «Ріопеег DEH 1600 R» у кількості 1 шт., зварювальний апарат «ТР-R СТШ-256» у кількості 1 шт., електродриль «МАКІТА HP 1640 680 VT» у кількості 1 шт., що належить ОСОБА_8 і таємно викрав чуже майно, але довести злочин до кінця та розпорядитись викраденним майном ОСОБА_6 не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки він був затриманий на місці вчинення зличину співробітниками ПНК «246».
В ході апеляційного обвинувачений, підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити у повному обсязі.
Прокурор, заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, просив залишити її без задоволення оскільки вважає вирок суду законним та обгрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників які приймали участь в ході апеляційного розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисника та обвинуваченого не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, за вказаних у вироку обставин, а також щодо кримінально-правової кваліфікації його дій, не учасниками кримінального провадження не оспорюються сторонами, а тому не є предметом апеляційного розгляду.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, не виявлено.
Що стосується тверджень обвинуваченого про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого то вони не ґрунтуються на матеріалах справи і не заслуговують уваги.
Однією з підстав для зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, згідно з ч. 2 ст. 409 КПК України, може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинами кримінального провадження.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Згідно з вимогами статей 65 і 69 КК України, суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. При цьому, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, мотивуючи своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією кримінального закону, або перейти до іншого, більш м`якого покарання, не зазначеного у санкції статті.

У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для його вибору суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення такої особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого злочину.

Суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. ст. 65, 68 КК України, в достатній мірі врахував, данні про особу обвинуваченого, обставину, яка пом`якшує покарання, а саме щире каяття, стан здоров`я обвинуваченого, який страждає на туберкульоз та перебуває на обліку як особа, яка страждає на ВІЛ інфекцію та відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також особу обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_6 раніше судимий, у тому за злочин проти власності, за місцем проживання характеризується позитивно, та призначив покарання яке не перевищує 2/3 від покарання передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням та затосуванням ст. 69 КК України обвинуваченого ОСОБА_6 .

У цьому кримінальному провадженні, як видно з його матеріалів, не встановлено обставин, які б давали підстави вважати, що покарання ОСОБА_6 призначено із порушенням визначених у законі загальних засад.

Колегія суддів погоджується з таким рішенням суду першої інстанції і вважає його обґрунтованим та вмотивованим.

Отже, при вказаних обставинах, колегія суддів не вбачає підстав для скасування або зміни вироку щодо обвинуваченого в частині призначеного покарання, а тому доводи захисника про суворість призначеного покарання не знайшли свого підтвердження.

Керуючись ч. 5 ст. 72 КК України колегія суддів вважає за необхідне зарахувати ОСОБА_6 термін перебування під вартою у строк відбуття покарання з 15 жовтня 2016 року по 29 березня 2017 року включно.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 листопада 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення в межах цього кримінального провадження з 15 жовтня 2016 року по 29 березня 2017 року включно з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим - в той самий строк з дня вручення копії судового рішення.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області

_____________ ____________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4