АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11-кп/790/510/17 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Справа: № 619/3882/16-к
Категорія: ч.2 ст.365 КК
УХВАЛА
Іменем України
07 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
потерпілого - ОСОБА_7
обвинувачених - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
захисників - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 30 листопада 2016 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого,
та
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харків, громадянина України, не одруженого, з вищою освітою, працює поліцейським БПП з обслуговування метрополітену у м. Харків ГУ НП в Харківській області, раніше не судимого,
повернуто прокурору відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури.
Приймаючи таке рішення, суд в ухвалі зазначив, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 не відповідає вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки не містить формулювання висунутого йому обвинувачення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, а зазначається, що він підозрюється у вчиненні цього кримінального правопорушення і що ОСОБА_8 як одноособовий виконавець та співробітник поліції, застосував фізичне насилля до потерпілого ОСОБА_12 шляхом нанесення трьох ударів в область голови.
В обвинувальному акті також викладена підозра ОСОБА_9 , як другому учаснику злочину, в якій обставини його вчинення викладені іншим чином, а саме, що ОСОБА_9 разом з ОСОБА_8 , будучи співробітниками поліції, виходячи за межі наданих їм повноважень та перевищуючи їх, застосували заходи фізичного впливу, ОСОБА_9 утримував потерпілого чим надав можливість ОСОБА_8 нанести ОСОБА_12 три удари в область голови.
Тобто в обвинувальному акті містяться несумісні протиріччя та відповідність опису об`єктивної та суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.
В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить оскаржувану ухвалу відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_13 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, посилаючись на те, що викладені в ухвалі висновки суду про те, що обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.365 КК України прокурором у відповідності до вимог закону не висунуто у повному обсязі є необґрунтовані, оскільки суд при проведенні підготовчого судового засідання по кримінальному провадженню стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вийшов за межі питань, які вирішуються судом у вказаній стадії процесу та незаконно надав оцінку тим обставинам, які підлягають перевірці безпосередньо під час судового розгляду.
В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_10 просять відмовити в її задоволенні, а ухвалу суду залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, потерпілого, який підтримав думку прокурора, обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та їх захисників - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які заперечували проти її задоволення, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.
Відповідно до вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт повинен обов`язково містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Як вбачається з ухвали суду 30 серпня 2016 року ОСОБА_8 висунута підозра за ч.2 ст.365 КК України та в цей же день вручений обвинувальний акт з реєстром матеріалів, який повністю дублює повідомлення про підозру і в обвинувальному акті також зазначається, що ОСОБА_8 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, тобто всупереч п.5 ч.2 ст. 291 КПК України відсутнє формулювання обвинувачення і в розумінні КПК України.
При цьому, основним порушенням норм матеріально та процесуального права і невідповідності обвинувального акта вимогам ст.290-291 КПК України є те, що в обвинувальному акті, затвердженому прокурором від 30 вересня 2016 року, всупереч п.2 ч.2 та п.5 вказаної норми із викладу обставин повідомлених ОСОБА_8 про те, що він підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, вбачається, що ОСОБА_8 - одноособовий виконавець, застосував фізичне насилля до потерпілого ОСОБА_12 шляхом нанесення трьох ударів в область голови, діючи як співробітник поліції.
Після цього викладу в обвинувальному акті зазначений другий учасник скоєння злочину - ОСОБА_9 , якому 28 вересня 2016 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, в якому викладені обставини відрізняються від фактичних обставин, які викладені щодо ОСОБА_8 , а саме: ОСОБА_9 разом з ОСОБА_8 , будучи співробітниками поліції, виходячи за межі наданих їм повноважень та перевищуючи їх, застосували заходи фізичного впливу, ОСОБА_9 утримував потерпілого, «...чим надав можливість ОСОБА_8 нанести ОСОБА_12 три удари в область голови».
Тобто, в обвинувальному акті містяться несумісні протиріччя та невідповідності опису об`єктивної та суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, в якому додатково кваліфікуюча ознака «насильство» викладено фразою «... необґрунтовано застосував до ОСОБА_12 фізичне насилля шляхом нанесення йому трьох ударів в область голови», тобто правова норма кваліфікації не відповідає формулюванню обвинувачення.
Положеннями ч. 1 ст. 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
В зазначеному обвинувальному акті, слідчим викладений зміст підозри окремо для підозрюваного ОСОБА_8 , як одноособового виконавця, а відносно другого підозрюваного - ОСОБА_9 - як участь двох учасників одних і тих самих подій.
В такому разі має місце обмеження процесуальних прав ОСОБА_8 , звужування його прав щодо захисту та вистроювання позиції захисту.
Таким чином, обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 , не відповідає вимогам ст.291 КПК України, оскільки не містить формування висунутого йому обвинувачення, а викладені лише обставини, які слідчий вважає за доцільне викласти за результатами досудового розслідування та правова кваліфікація з посиланням на положення закону України про кримінальну відповідальність - ці документи містять положення, що суперечать одне одному. При цьому наявна вказівка про те, що ОСОБА_8 саме підозрюється у вчиненні інкримінованого йому злочину.
Наведені вище обставини свідчать про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України, через неконкретність формулювання обвинувачення та порушення права обвинуваченого ОСОБА_8 на захист від пред`явленого обвинувачення.
Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд при проведенні підготовчого судового засідання по кримінальному провадженню стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вийшов за межі питань, які вирішуються судом у вказаній стадії процесу та незаконно надав оцінку тим обставинам, які підлягають перевірці безпосередньо під час судового розгляду, є безпідставними, оскільки зазначені порушення вимог КПК України є істотними, та позбавляють можливості призначити кримінальне провадження до судового розгляду та усунути їх в судовому засіданні, з огляду на вимоги КПК України (ч. 1 ст. 337).
За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про повернення прокурору обвинувального акту відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з викладених в ухвалі суду підстав, а доводи апеляційної скарги прокурора правильності цього висновку не спростовують. Тому апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-
у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення, а ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 30 листопада 2016 року про повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий -

Судді: