Справа № 341/383/17
Провадження № 11-кп/779/196/2017
Категорія 1 ст.115 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 травня 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря с/з ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні із застосуванням відеоконференцзв`язку в м. Івано-Франківську справу за апеляційною скаргою (далі АС) прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_9 , на ухвалу Галицького районного суду Івано-Франківської області від 23 березня 2017 року про задоволення клопотання засудженої ОСОБА_8 , про її умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

в с т а н о в и в:

Вказаною ухвалою засуджену ОСОБА_8 , умовно-достроково звільнено на не відбутий строк, що залишився 1 рік 1 місяць 7 днів.

Своє рішення суд мотивував тим, що засуджена ОСОБА_8 з 31.01.2014 року перебуває в Галицькій виправній колонії № 128, за час перебування в колонії допустила порушення режиму, за що притягувалась до дисциплінарної відповідальності, має два заохочення, працевлаштована, намагається утримувати в чистоті та порядку спальне місце.

Зі змісту АС прокурора вбачається, що суд при винесенні вищезазначеного рішення не взяв до уваги фактичні дані, які могли істотно вплинути на його висновки, тому суд безпідставно застосував щодо засудженої ОСОБА_8 положення ст.81 Кримінального кодексу України (далі КК).

Просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову, якою відмовити засудженій ОСОБА_8 в умовно-достроковому звільненні.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_2 , пояснення прокурора ОСОБА_6 , який підтримав доводи поданої АС, просить відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_8 про її умовно-дострокове звільнення; пояснення засудженої ОСОБА_8 та її захисника адвоката ОСОБА_7 , які стверджують, що вона стала на шлях виправлення і просять ухвалу Галицького районного суду від 23 березня 2017 року щодо неї залишити без змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи і мотиви АС прокурора, колегія суддів приходить до висновку, що АС підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Суд першої інстанції при розгляді даної справи в повній мірі не дотримався таких вимог закону.

Відповідно до положень п.2 ч.3 ст.81 КК умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а також після фактичного відбуття ним не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання.

Сумлінна поведінка визначається активною участю у суспільному житті, сумлінним виконанням громадських доручень у процесі відбування покарання, гарною поведінкою в побуті, прагненням засудженого своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, а також полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_8 засуджена вироком Яворівського районного суду Львівської області від 20.06.2013 року за ч.1 ст.115 КК (умисне вбивство), на 7 років позбавлення волі.

Ухвалою Галицького районного суду від 12.02.2016 року в строк відбування покарання зараховано термін попереднього ув`язнення 1 рік 3 місяці.

Початок відбуття покарання засудженому рахується з 29.08.2013 року, а кінець терміну 30.04.2018 року.

Так, судом правильно встановлено, що ОСОБА_8 відбуває покарання в Галицькій ВК з 31 січня 2014 року, за час перебування в колонії допустила порушення режиму, за що притягувалась до дисциплінарної відповідальності, має два заохочення, працевлаштована, намагається утримувати в чистоті та порядку спальне місце.

Однак, суд не дослідив матеріалів особової справи ОСОБА_8 щодо її сумлінної поведінки і ставлення до праці в процесі відбування покарання (дані характеристики), що необхідно для вирішення питання про її умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання.

Верховний Суд України у пункті 17 постанови Пленуму від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну покарання більш м`яким» вказав, що при судовому розгляді такого клопотання суди повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, інших учасників, зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці та інше.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції передчасно прийшов до висновку про задоволення заяви про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання, оскільки зазначені вимоги закону та вказівки Верховного Суду України порушено, не було досліджено доказів, які в даному випадку повинні бути досліджені, а докази, на які суд послався у своїй ухвалі, не були ним безпосередньо досліджені, тому ухвала суду не може вважатись такою, що відповідає вимогам закону і відповідно підлягає скасуванню.

Окрім цього, суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про задоволення клопотання засудженої ОСОБА_8 , про її умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, взагалі не зазначив з яких саме підстав він прийшов саме до такого висновку, належним чином не мотивував своє рішення, натомість в ухвалі тільки вказав, що засуджена з 31.01.2014 року перебуває в Галицькій виправній колонії № 128, за час перебування в колонії допустила порушення режиму тримання за що притягувалась до дисциплінарної відповідальності, має два заохочення, працевлаштована, намагається утримувати в чистоті та порядку спальне місце.

З огляду на наведене, при не дослідженні місцевим судом зазначених обставин, суд апеляційної інстанції не вправі підміняти суд першої інстанції та ухвалити своє рішення, а тому матеріали клопотання необхідно направити в той же суд, призначивши новий розгляд в суді першої інстанції, під час якого врахувати наведене, дані що містяться в особові справі засудженої та ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 415, 418, 419, 537, 539 КПК, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, задовольнити частково.

Ухвалу Галицького районного суду Івано-Франківської області від 23 березня 2017 року про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_8 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4