ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2016 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні у суді першої інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 25 серпня 2016 року щодо ОСОБА_4 ,

встановив:

За вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 25 серпня 2016 року, визнано винуватим та засуджено
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт тривалістю 200 годин;
- за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки.

Цивільні позови ОСОБА_5 та ОСОБА_6 задоволені частково. Постановлено стягнути з ОСОБА_4 :
- на користь ОСОБА_5 8194, 84 грн на відшкодування матеріальної шкоди, та 10000 грн моральної шкоди;
- на користь ОСОБА_6 568, 67 грн на відшкодування матеріальної шкоди, та 5000 грн моральної шкоди.

За вироком суду ОСОБА_4 визнано винуватим і засуджено за те, що він 26 листопада 2014 року близько 18:00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в квартині АДРЕСА_2 , яка належить матері його колишньої дружини ОСОБА_6 ОСОБА_5 , на підставі особистих неприязних стосунків із останньою, в ході сварки із нею наніс їй кулаками не менше 13 ударів по голові та тулубу, заподіявши потерпілій середньої тяжкості та легкі тілесні ушкодження.
Цього ж дня близько 18:20 год., ОСОБА_4 на підставі особистих неприязних стосунків з колишньою дружиною ОСОБА_6 , яка за обставин, наведених вище, намагалася запобігти нанесенню тілесних ушкоджень своїй матері ОСОБА_5 та шляхом умовляння припинити злочинні дії ОСОБА_4 , наніс їй кулаками не менше 5 ударів по різних частинах тіла, спричинивши потерпілій легкі тілесні ушкодження.

У касаційній скарзі прокурор посилається на незаконність ухвали суду апеляційної інстанції щодо ОСОБА_4 та порушує питання про її скасування у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчинених злочинів та даним про особу засудженого внаслідок м`якості з призначенням нового розгляду провадження в суді апеляційної інстанції. На обґрунтування своїх вимог зазначає, що апеляційний суд не звернув достатньої уваги на те, що місцевий суд при призначенні ОСОБА_4 покарання неповною мірою врахував конкретні обставини вчинення злочинів, вчинених в стані алкогольного сп`яніння, а також те, що ОСОБА_4 визнав себе винуватим частково, заподіяну шкоду потерпілим не відшкодував, не працевлаштований. Вважає, що ухвала суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Перевіривши касаційну скаргу, долучені копії судових рішень, колегія суддів вважає, що немає підстав для відкриття провадження з мотивів, наведених у касаційній скарзі.

Прокурором не оскаржуються доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчинених кримінальних правопорушеннях та правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 125 КК України. При цьому, у касаційній скарзі не наведено доводів щодо істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції щодо ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Із наданих копій судових рішень убачається, що судом при призначенні ОСОБА_4 покарання вищевказані вимоги кримінального закону дотримано.
Зокрема, суд урахував ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, конкретні обставини їх вчинення, дані про особу засудженого, який раніше не судимий, на спеціальних обліках не перебував, мав постійне місце проживання, мав на утриманні неповнолітнього сина, який проживав з потерпілими ОСОБА_7 та ОСОБА_6 . Також суд зважив на те, що ОСОБА_4 частково визнав свою винуватість, щирого каяття не проявив, вибачився перед потерпілими тільки на стадії судових дебатів. Обтяжуючою покарання обставиною суд визнав вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Одночасно, з ухвали видно, що суд апеляційної інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора, аналогічні доводам касаційної скарги, дійшов правильного висновку про достатнє обґрунтування вироку суду в частині призначення остаточного покарання ОСОБА_4 за сукупністю злочинів у виді обмеження волі, детально мотивувавши прийняте рішення в ухвалі, яка відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
При цьому та обставина, що ОСОБА_4 ніде не працює не свідчить про м`якість призначеного засудженому покарання, оскільки це є правом, а не обов`язком особи.

На думку колегії суддів, обране судом ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

З огляду на вищевикладене, з мотивів, наведених у касаційній скарзі, наданих копій судових рішень убачається, що підстави для її задоволення відсутні, а тому у відкритті провадження слід відмовити.

Виходячи з викладеного, керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України,

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні у суді першої інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 25 серпня 2016 року щодо ОСОБА_4 .
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3