Справа №585/476/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/788/111/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 березня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_3 ,

суддів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 28 лютого 2017 року, якою до

ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, -

ВСТАНОВИЛА:
23 лютого 2017 року старший слідчий СВ Роменського ВП ГУ Національної поліції в Сумській області ОСОБА_11 звернувся до Роменського міськрайонного суду Сумської області з клопотанням, погодженим із заступником керівника Роменської місцевої прокуратури ОСОБА_12 , про застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком на 60 днів.

Своє клопотання слідчий мотивував тим, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого умисного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, може переховуватись від органів досудового розслідування, вчинити інші кримінальні правопорушення та незаконно впливати на свідків.

Ухвалою слідчого судді від 28 лютого 2017 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого, і застосовано до ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покладено на останнього обов`язки: прибувати до слідчого Роменського ВП ГУНП в Сумській області, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися за межі м. Ромни та Роменського району без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання та роботи.

У поданій апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 вказує на те, що за місцем проживання підозрюваного вилучені наркотичні засоби, ОСОБА_9 офіційно не працює та не має постійного джерела доходу, що свідчить про наявність ризику вчинення ним нових корисливих злочинів, має психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю та може незаконно впливати на свідків, а тому вважає, що більш м`який запобіжний захід, ніж домашній арешт не зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного, тому просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_9 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заслухавши доповідь судді про обставини провадження і зміст апеляційної скарги, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, захисника ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_9 , які вважали ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали клопотання слідчого та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Із матеріалів провадження вбачається, що 21 січня 2017 року внесені відомості до ЄРДР за № 0000069 за ч. 2 ст. 307 КК України по факту повідомлення щодо спроб збути громадянином « ОСОБА_13 » особливо небезпечний наркотичний засіб марихуану.

14 лютого 2017 року ОСОБА_9 у вказаному кримінальному провадженні було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України (а.с. 40-41).

ОСОБА_9 підозрюється в тому, що восени 2016 року на чагарнику в с. Рогинці Роменського району знайшов ростучі рослини коноплі, зірвав їх та переніс до себе додому для виготовлення наркотичної речовини з метою її збуту. За місцем проживання по АДРЕСА_1 , ОСОБА_9 рослини коноплі висушив, подрібнив шляхом тертя та зберігав з метою збуту.

03.02.2017 року близько 12 год. 41 хв. біля будинку № 3 по 3-му провулку Маяковського в м. Ромни Сумської області, згідно постанови прокурора про проведення контролю за вчиненням злочину від 26.01.2017 року було здійснено оперативну закупку наркотичного засобу у ОСОБА_9 . Останній збув особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, масою в перерахунку на суху речовину 201,43 гр., громадянину ОСОБА_14 за імітаційні кошти в сумі 2000 грн., тобто, придбав, виготовив, зберігав та перевіз з метою збуту і збув особливо небезпечний наркотичний засіб.

Допитаний як підозрюваний ОСОБА_9 вину у вчиненні вищевказаного злочину визнав повністю (а.с. 42-43).

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які у своїй сукупності, на даній початковій стадії досудового розслідування є достатніми для такого висновку, а саме: протоколом огляду майна, цінностей, грошових коштів від 03.02.2017 року (а.с.10), протоколом огляду покупця та вручення грошових коштів від 03.02.2017 року (а.с.11), протоколом огляду місця події від 03.02.2017 року (а.с.13-15), протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової дії) - аудіо - відео контролю від 10.02.2017 року (а.с.18), протоколом про результати контролю за вчиненням злочину (а.с.19), висновком експерта № 19/119/7-2/215е від 08.02.2017 року (а.с.21-23), протоколом допиту свідка ОСОБА_15 (а.с.24-25), протоколом допиту свідків: ОСОБА_16 , ОСОБА_17 (а.с.26,27), протоколом обшуку від 03.02.2017 року (а.с.29-31), протоколом проведення слідчого експерименту від 15.02.2017 року (а.с.44), а також поясненнями ОСОБА_9 в судовому засіданні.

Апеляційний суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, а саме Рішення Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства», «Мюррей проти Об`єднаного Королівства», згідно з якими вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Слідчий суддя, відмовляючи в застосуванні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та застосовуючи щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання зазначив, що саме такий вид запобіжного заходу сприятиме запобіганню спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчиненню інших кримінальних правопорушень чи продовження вчинення подібних злочинів.

Колегія суддів дійшла висновку, що прокурором не було надано доказів недостатності застосування до підозрюваного більш м`яких заходів, ніж домашній арешт та не наведено фактів, тобто наявності ризиків, що підозрюваний вчинить та вже вчиняє дії передбачені ст. 177 КПК України. Зазначення ризику впливу підозрюваним на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного, говорять лише про можливість існування передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України ризику щодо незаконного впливу на таких осіб, але ні в якій мірі не обґрунтовують недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам.

Крім того, особа, що придбала у ОСОБА_9 наркотичний засіб, зазначена в матеріалах кримінального провадження під зміненими анкетними даними, тобто невідома останньому.

Доводи прокурора про відсутність постійного заробітку у ОСОБА_9 не можуть свідчити про необхідність застосування до нього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, оскільки ОСОБА_9 повідомив, що він працевлаштований неофіційно, а заборона відлучатися з місця проживання позбавить його засобів для існування.

Застосований запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_18 є достатнім, необхідним та доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів, тому твердження апелянта про необґрунтованість судового рішення, неповне з`ясування обставин кримінального провадження, особи підозрюваного є безпідставними, а прокурором не було доведено, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

За таких обставин, висновок слідчого судді є законним і обґрунтованим і підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги прокурора немає.

Керуючись ст.ст. 178, 179, 309, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу слідчого судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 28 лютого 2017 року щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5