АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 642/3344/16-к Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/790/2623/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст. 185 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 грудня 2016 року, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі - ОСОБА_5
за участю прокурора - ОСОБА_6
обвинуваченого - ОСОБА_7
захисника - ОСОБА_8
перекладача - ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області, ОСОБА_10 на вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 15.09.2016 року відносно ОСОБА_7 , -
Вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 15 вересня 2016 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Харкова, циган, громадянин України, не одружений, з неповною середньою освітою, не працюючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 раніше судимий: 27.05.2013 р. Київським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.185 КК України з призначенням покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень
визнанний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України з призначенням покарання у виді арешту строком на 3 місяці.
Вказаним вироком встановлено, що 16.12.2015 р., близько 15 години 50 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись в приміщенні супермаркету «Рост», а саме відділу з продажу квітів, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , маючи злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, взяв зі столу у торговій залі мобільний телефон «Samsung Galaxy S3» вартістю згідно товарознавчої експертизи № 810 від 12.02.2016 р. - 719 гривень 00 копійок, який належить ОСОБА_11 , та поклавши його у праву кишеню куртки, навмисно вийшов з вказаного супермаркету, після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Не погодившись із зазначеним рішенням районного суду, заступник прокурора Харківської області подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 15.09.2016 року змінити, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність в частині кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 , вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту строком на 3 місяці.

В обгрунтування своїх вимог вказує на те, що відповідно до ч.2 ст. 90 КК України до строку погашення судимості зараховується час, протягом якого вирок не було виконано , якщо при цьому давність виконання вироку не переривалася. Якщо вирок не було виконано , судимість погашається по закінченні строків давності виконання вироку.

Відповідно до ч.1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покрання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його небуло виконано на протязі двох років у разі зсудження до покрання менш суворого , ніж обмеження волі.

ОСОБА_7 будучи засудженим 27.05.2013 року за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу (тобто менш суворого, ніж обмеження волі), протягом 2 років нових злочинів, підтверджених обвинувальним вироком суду, не вчиняв.

Несплата ОСОБА_7 суми штрафу за попереднім вироком суду сама по собі не свідчить про ухилення його від відбування цього покарання.

Тому судимість ОСОБА_7 за вироком Київського районного суду м. Харкова від 27.05.2013 р. є погашеною , а його дії за фактом крадіжки, вчиненої 16.12.2015 року, прокурор вважає необхідним кваліфікувати за ч.1 ст. 185 КК України, тобто без такої кваліфікуючої ознаки як повторність.

Заслухавши доповідача; пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити; думку захисника та обвинуваченого, які не заперечували проти її задоволення; дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи висновки суду про доведеність винності ОСОБА_7 у вчиненому злочині ґрунтуються як на показаннях самого обвинуваченого, так і на інших доказах, які ніким не були оспорені і за згодою сторін в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, не досліджувались.

При кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, судом враховано, що вироком Київського районного суду м. Харкова від 27.05.2013 року він був засуджений за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень, який ним не сплачений.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Відповідно до ч.2 ст.90 КК України до строку погашення судимості зараховується час, протягом якого вирок не було виконано, якщо при цьому давність виконання вироку не переривалася. Якщо вирок не було виконано, судимість погашається по закінченні строків давності виконання вироку.

Враховуючи, що ОСОБА_7 був засуджений Київським районним судом м. Харкова 27.05.2013 року за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу, протягом двох років нових злочинів не вчиняв, тому його дії за фактом крадіжки, яка мала місце 16.12.2015 року, за даним кримінальним провадженням, необхідно кваліфікувати за ч.1 ст.185 КК України, тобто без кваліфікуючої ознаки у виді повторності.

За таких обставин, слід перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з ч.2 ст.185 КК України на ч.1 ст.185 КК України, змінивши вирок в чій частині.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 408 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області задовольнити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з ч.2 ст.185 КК України на ч.1 ст.185 КК України та вважати його засудженим за цим законом до покарання призначенго судом першої інстанції у виді арешту строком на 3 місяці.

В решті вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 15.09.2016 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді -