Дата документу Справа № 337/2008/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/559/17 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 337/2008/16-к
Категорія: ст. 119 ч. 1 КК України Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001063, за апеляційною скаргоюзаступника прокурора Запорізької області ОСОБА_9 на вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20 грудня 2016 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вільнянська Запорізької області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України,

встановила:
в апеляційній скарзі прокурор просить оскаржуваний вирок щодо ОСОБА_7 скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок його м`якості; врахувати в якості обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, - рецидив злочинів та вчинення злочину особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння; ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 119 КК України у виді 3 років позбавлення волі та на підставі ст. 71 КК України призначити остаточне покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Апелянт вважає, що судом при призначенні обвинуваченому покарання недостатньо враховано суспільну небезпеку та обставини вчиненого правопорушення, яке відноситься до категорії середньої тяжкості, а також наслідки, що настали, а саме смерть потерпілого, а також неправильно враховано дані про особу обвинуваченого, який не працює та будь-якою суспільно корисною працею не займався та не займається, новий злочин вчинив, перебуваючи на іспитовому терміні за попереднім вироком, обов`язки відбування покарання за яким він знехтував.

Також прокурор зазначив, що при призначенні покарання обвинуваченому в якості обставини, що пом`якшує покарання, враховано лише щире каяття, а обставин, що обтяжують покарання, не встановлено, однак, зі вступної частини вироку вбачається, що ОСОБА_7 вже має судимість за вироком Хортицького райсуду м. Запоріжжя від 30.04.2015 року за ст. ст. 185 ч. 1, 185 ч. 2 КК України, яка не погашена, тобто, судом необґрунтовано не враховано в якості обставини, що обтяжує покарання, - рецидив злочину, оскільки новий злочин не є тотожнім злочинам, за які ОСОБА_7 було засуджено раніше, а також, що під час вчинення злочину ОСОБА_7 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, виходячи із положень п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України та роз`яснень, викладених в абз. 3 п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», апелянт вважає, що судом помилково враховано як декілька обставин, що пом`якшують покарання: щире каяття, визнання вини та активне сприяння розкриттю злочину, оскільки визнання своєї провини є лише складовою частиною розкаяння у вчиненому злочині, а тому їх сукупність, відповідно до вимог ч. 1 ст. 69 КК України, не може бути двома обставинами, що пом`якшують покарання, тобто, з урахуванням особи обвинуваченого, обставин, що обтяжують покарання, та наслідків, що настали в результаті злочинних дій, судом при призначенні ОСОБА_7 покарання було помилково застосовано ст. 69 КК України.

Оскаржуваним вироком ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 119 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, до одного року шести місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Апеляційного суду Запорізької області від 23.07.2015 року та остаточно ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі строком один рік сім місяців.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання ОСОБА_7 зарахований строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з 06.04.2016 року по день набрання вироком законної сили.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо ОСОБА_7 залишений у виді тримання під вартою.
Вирішена доля речових доказів на підставі ст. 100 КПК України.

У вироку також зазначено, що ОСОБА_7 раніше судимий:
- 30.04.2015 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком один рік; вироком Апеляційного суду Запорізької області від 23.07.2015 року вирок Хортицького районного суду від 30.04.2015 року, в частині призначеного покарання, скасовано, постановлено новий вирок, яким призначено покарання у виді одного року шести місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком один рік, із покладенням обов`язків, відповідно до ст. 76 КК України.
Як вказано у вироку суду, у період часу з 20 години 05 хвилин 05 квітня 2016 року по 04 годину 47 хвилин 06 квітня 2016 року, ОСОБА_7 , знаходячись у приміщенні кімнати за місцем проживання свого знайомого ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_2 , під час сварки, що виникла на ґрунті особистих неприязних стосунків з ОСОБА_10 , маючи умисел на заподіяння йому тілесних ушкоджень, проявивши злочинну недбалість, не передбачаючи можливості падіння ОСОБА_10 та настання його смерті, хоча міг і повинен був це передбачити, наніс ОСОБА_10 три удари долонею лівої руки в область обличчя справа, внаслідок чого ОСОБА_10 не втримався на ногах та впав на підлогу у кімнаті і, вдарившись лівою частиною голови о поверхню підлоги, отримав, згідно з висновком експерта №1162 від 29.04.2016 року, наступні тілесні ушкодження: у вигляді крововиливу у м`які тканини лівої лобно-тім`яно-скроневої області, забій лівої лобної долі головного мозку, у виді крововиливу під м`якими оболонками мозочку, яке ускладнилось набряком головного мозку, від яких ОСОБА_10 помер. Тим самим, ОСОБА_7 через необережність вбив ОСОБА_10 .
Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та апеляційної скарги, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу частково, але просив її задовольнити, обвинуваченого, його захисника, які заперечували проти скарги прокурора, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступного висновку.

Відповідно до норм, передбачених ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину при обставинах, зазначених у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються матеріалами провадження, ніким не оспорюються та є обґрунтованими.

Кваліфікація дій ОСОБА_7 в апеляційній скарзі також не оспорюється і є правильною.

Доводи прокурора в апеляційній скарзі про те, що суд при призначенні ОСОБА_7 покарання не врахував в якості обставин, що обтяжують покарання, - рецидив злочинів та вчинення злочину особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння, є безпідставними, оскільки в обвинувальному акті вказано, що обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_7 , відсутні, а при викладенні в ньому фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, не зазначено, що злочин ним вчинено в стані алкогольного сп`яніння (т.1 а.п. 2-4).

Разом з тим, доводи прокурора про безпідставне застосування при призначенні ОСОБА_7 покарання ст. 69 КК України, колегія суддів вважає обґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах санкції статті Особливої частини кримінального кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин із урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення й попередження нових злочинів.
Як вбачається з вироку, суд, призначаючи ОСОБА_7 покарання, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому, який раніше судимий, але вину свою визнав повністю, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, та дійшов висновку про призначення йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України.
Проте, відповідно до вимог ст. 69 КК України суд може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього кодексу, або перейти до іншого більш м`якого виду покарання за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
Суд зазначені вимоги закону не виконав та необґрунтовано призначив обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, оскільки у вироку зазначена лише одна обставина, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 , а саме визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Також, застосовуючи при призначенні ОСОБА_7 покарання положення ст. 69 КК України, суд не врахував дані про його особу, у тому числі те, що він раніше судимий вироком Апеляційного суду Запорізької області від 23.07.2015 року до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, та злочин, за який його засуджено, вчинив в період іспитового строку.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та є несправедливим внаслідок м`якості, у зв`язку з чим, вирок суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового вироку та призначенням обвинуваченому мінімального покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 119 КК України.

Оскільки злочин, передбачений ч. 1 ст. 119 КК України, обвинуваченим було вчинено в період іспитового строку, то до призначеного покарання на підставі ч. 1 ст. 71 КК Українислідчастково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Апеляційного суду Запорізької області від 23.07.2015 року.

У решті вирок суду слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 407, 420 КПК України, колегія суддів

засудила:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20 грудня 2016 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 скасувати у частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 119 КК України покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частина покарання за вироком Апеляційного суду Запорізької області від 23.07.2015 року та остаточно ОСОБА_7 призначити покарання у виді позбавлення волі строком три роки один місяць.

У решті вирок суду залишити без змін.
Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та на нього може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4