Справа № 750/7381/16-к
Провадження № 1-кп/750/42/17

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2017 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м.Чернігова у складі:

головуючого: судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі - ОСОБА_4 ,

з участю прокурора - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

потерпілих - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

обвинуваченої - ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000075 по обвинуваченню:
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Чернігова, громадянки України, незаміжньої, непрацюючої, раніше не судимої, має на утриманні двох малолітніх дітей, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.149 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_10 , в період з листопада 2015 року по травень 2016 року, діючи на території м.Чернігова, умисно, переслідуючи корисливий мотив щодо незаконного збагачення за рахунок одержання кримінальних прибутків, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій, здійснила вербування трьох громадянок України та подальше переміщення однієї з них, з метою їх сексуальної експлуатації на території Республіки Туреччина, з використанням уразливого стану потерпілих.

Так, 20 жовтня 2015 року о 19.39, ОСОБА_7 , перебуваючи в скрутному матеріальному становищі через відсутність роботи, наявність заборгованості за кредитом, навчанні на платній основі у вищому навчальному закладі, проживанні в орендованій квартирі, самостійно виховуючи малолітню дитину та бажаючи працевлаштуватись, здійснила дзвінок за номером мобільного телефону, який отримала від невстановленої особи на ім`я ОСОБА_11 , за яким зв`язалась з ОСОБА_10 . Остання, дізнавшись про уразливий стан ОСОБА_7 , з метою її вербування, запропонувала виїхати до Республіки Туреччина для надання сексуальних послуг за плату, обіцяючи при цьому високі заробітки, добрі умови проживання та роботи. Крім того, ОСОБА_10 , з метою побудити у ОСОБА_7 бажання працевлаштуватися на території Республіки Туреччина, повідомила, що їй сплатять вартість проїзду до цієї країни.

02 березня 2016 року у вечірній час ОСОБА_7 , з метою більш детально дізнатися про умови виїзду до Республіки Туреччина для надання сексуальних послуг за плату, зателефонувала ОСОБА_10 , з якою домовилась про особисту зустріч. У подальшому, точну дату досудовим розслідуванням не встановлено, в обідній час в ході зустрічі біля супермаркету «Квартал», розташованого по вул.Шевченка, 51 в м.Чернігові, ОСОБА_10 повторно пообіцяла ОСОБА_7 великі заробітки, розповіла про добрі умови проживання та вигідні умови надання сексуальних послуг за плату. ОСОБА_7 погодилася з пропозицію ОСОБА_10 , а саме на виліт до Республіки Туреччина для надання сексуальних послуг за плату.

31 березня 2016 року о 16 годині ОСОБА_8 , перебуваючи у скрутному матеріальному становищі через відсутність роботи, навчанні на платній основі у вищому навчальному закладі та бажаючи працевлаштуватись, здійснила дзвінок ОСОБА_10 за номером мобільного телефону, який отримала від ОСОБА_7 . ОСОБА_10 , дізнавшись про уразливий стан ОСОБА_8 , діючи повторно, запропонувала їй виїхати до Республіки Туреччина для надання сексуальних послуг за плату, обіцяючи при цьому високі заробітки, добрі умови проживання та вигідні умови надання сексуальних послуг за плату. ОСОБА_8 погодилася з пропозицією ОСОБА_10 , а саме на виліт до Республіки Туреччина для надання сексуальних послуг за плату.

02 квітня 2016 року у вечірній час ОСОБА_10 у телефонному режимі домовилась про зустріч за місцем свого мешкання по АДРЕСА_1 з ОСОБА_8 , де повторно пообіцяла останній великі заробітки та розповіла про добрі умови проживання та вигідні умови надання сексуальних послуг за плату.

На початку квітня 2016 року ОСОБА_10 , діючи повторно, здійснила телефонний дзвінок ОСОБА_9 з метою її вербування для здійснення сексуальної експлуатації. Дізнавшись під час розмови про уразливий стан ОСОБА_9 , що виражався у відсутності роботи, навчанні на платній основі у вищому навчальному закладі та проживанні в орендованій квартирі, запропонувала їй виїхати до м.Стамбул Республіки Туреччина з метою надання сексуальних послуг за плату. При цьому ОСОБА_10 пообіцяла високі заробітки, добрі умови проживання та вигідні умови надання сексуальних послуг за плату. З метою побудити у ОСОБА_9 бажання працевлаштуватися на території Республіки Туреччина повідомила, що їй сплатять вартість проїзду до зазначеної країни, але дані кошти вона повинна буде відпрацювати, надаючи сексуальні послуги. ОСОБА_9 погодилася з пропозицією ОСОБА_10 , а саме на виліт до Республіки Туреччина для надання сексуальних послуг за плату.

Далі, ОСОБА_10 , маючи домовленість з невстановленою досудовим розслідуванням особою на ім`я ОСОБА_12 щодо отримання грошової винагороди із розрахунку 500 доларів США за кожну відправлену з метою сексуальної експлуатації дівчину, 07 квітня 2016 року близько 13.42, прибула разом з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області, розташованого за адресою: м.Чернігів, вул.Шевченка, 51/а, де ОСОБА_10 надала ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 консультативну допомогу у поданні документів на виготовлення паспортів громадянина України для виїзду за кордон, необхідних для виїзду до Республіки Туреччина.

Після виготовлення паспортів громадянина України для виїзду за кордон, 19 травня 2016 року близько 16.02, ОСОБА_10 зустрілась із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 біля супермаркету «Квартал», розташованого по вул.Шевченка, 51 у м.Чернігові. Під час зустрічі ОСОБА_10 здійснила фотографування закордонних паспортів цих осіб для передачі зображень невстановленій досудовим слідством особі на ім`я ОСОБА_12 з метою придбання нею авіаквитків до м.Стамбул Республіки Туреччина.

Також під час зустрічі ОСОБА_10 знову повторила ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 умови надання ними сексуальних послуг за плату, умови проживання в м.Стамбул Республіки Туреччина та зазначила, що першою до цієї країни може полетіти одна з них на їх розсуд, після чого ОСОБА_9 погодилась летіти першою, а через деякий час повинні були летіти ОСОБА_7 та ОСОБА_8

23.05.2016 у вечірній час ОСОБА_10 зателефонувала ОСОБА_9 та повідомила, що 25.05.2016 о 08.00, вона повинна виїхати з м.Чернігова та о 10.00, того ж дня прибути до аеропорту Бориспіль для подальшого вильоту до м.Стамбул Республіки Туреччина.

У подальшому, 25.05.2016 о 8.30, ОСОБА_10 автомобілем таксі здійснила переміщення ОСОБА_9 з м. Чернігова до ДПМА «Бориспіль» (Київська область, м.Бориспіль-7), де супроводила її до місця проходження контролю служби авіаційної безпеки терміналу «D» ДПМА «Бориспіль» для подальшої посадки на літак рейсом PS0713 L з вильотом о 12.40, до м.Стамбул Республіки Туреччина. Після цього, на виході з терміналу «D» об 11.42, ОСОБА_10 було затримано працівниками поліції.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_10 від дачі показань відмовилась. У ході судових дебатів вину у пред`явленому їй обвинуваченні за ч.ч.1, 2 ст.149 КК України визнала, щиро каялась у скоєному та обіцяла більше подібного не вчиняти.

Потерпіла ОСОБА_7 у судовому засіданні показала, що перебувала у скрутному матеріальному становищі, оскільки мала на утриманні малолітню дитину, не працювала, знімала квартиру та навчалася платно. Жила за рахунок допомоги батьків. Якось познайомилася з дівчиною на ім`я ОСОБА_13 , яка дала їй номер телефону якоїсь Христини і сказала, що та має для неї роботу. Характеру роботи не пояснила. Потерпіла подзвонила за даним номером десь у вересні 2015 року. Їй відповіла обвинувачена. В ході подальшого спілкування обвинувачена запропонувала потерпілій роботу в Туреччині по наданню сексуальних послуг. Обіцяла заробіток у розмірі 100 доларів США за годину, проживання у трикімнатній квартирі, за яку потрібно платити 200 доларів США на місяць. Запропонувала зробити паспорт для виїзду за кордон за власні кошти, а потерпіла потім відпрацює. У березні 2016 року потерпіла зустрілась з обвинуваченою і та їй ще раз розповіла умови роботи та розказала про те, як сама працювала подібним чином. Разом з іншими потерпілими обвинувачена ходила до міграційною служби для отримання паспортів для виїзду за кордон. Після отримання паспортів обвинувачена їх сфотографувала та повідомила, що може відправити одну з потерпілих у Туреччину, оскільки може придбати тільки один квиток. Вартість квитка потрібно було потім відпрацювати. Вирішили, що поїде ОСОБА_9 25.05.2016 обвинувачена та троє потерпілих поїхали до аеропорту «Бориспіль» проводжати ОСОБА_9 , де і були затримані.

Потерпіла ОСОБА_8 показала, що навчалась на платній основі, перебувала у скрутному майновому становищі. ОСОБА_7 запропонувала їй позвонити обвинуваченій, оскільки вона може запропонувати роботу. Вона подзвонила навесні 2016 року, зустрілися у березні. Обвиунвачена пояснила, що робота сексуального характеру в Туреччині. Частину грошей потрібно буде віддавати. Потім вони зустрічалися за магазином "Квартал". Обвинувачена сфотографувала паспорти потерпілих. Сказала, що полетить до Туреччини поки що одна людина, вибрали ОСОБА_9 . Всі разом їздили до ОСОБА_14 її проводжати.

Потерпіла ОСОБА_9 показала, що навчалася на платній основі, проживала в орендованій квартирі, перебувала у скрутному матеріальному становищі. Знайома ОСОБА_15 сказала їй, що є робота і їй подвзонить ОСОБА_16 . У березні 2016 року поздвонила обвинувачена і повідомила, що робота по наданню сексуальних послуг у Стамбулі. Розповіла про умови проживання. Оплата мала становити близько 3000 доларів США, але половину треба буде віддавати. У квітні 2016 року виготовили паспорти для виїзду за кордон. Обвинувачена привела потерпілих до міграційної служби. 24-25 квітня паспорти забрали. Потім зустрілися з обвинуваченою у дворі за магазином "Квартал". Обвинувачена повідомила, що спочатку полетить одна з потерпілих. Вибрали її. По прибуттю мала зустріти дівчина на ім`я ОСОБА_12 , яка і платила за квиток. Вони всі разом поїхали до аеропорту. Під час проходження паспортного контролю підійшли працівники поліції.

Вина обвинуваченої також підтверджується іншими доказами, дослідженими у судовому засіданні:

протоколом огляду місця події від 25.05.2016 та протоколом огляду документів від 26.05.2016, відповідно до яких у потерпілої ОСОБА_9 виявлено закордонний паспорт та авіаквиток до м.Стамбул на 25.05.2016;

протоколом огляду документів від 21.06.2016, відповідно до якого потерпілою ОСОБА_7 під час допиту добровільно виданий павспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий 25 квітня 2016 року;

протоколом огляду документів від 22.06.2016, відповідно до якого потерпілою ОСОБА_8 під час допиту добровільно виданий паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий 25 квітня 2016 року;

протоколами огляду документів від 24.06.2016, 25.07.2016 відповідно до яких при перегляді записів камер відеоспостереження аеропорту "Бориспіль" встановлено, що 25.05.2016 обвинувачена разом з потерпілими пройшли зовнішній контроль. Потерпіла ОСОБА_9 підійшла до вікна кабінки контролю через прикордонний нараяд перевірки документів та надала свій закордонний паспорт і авіаквиток для догляду, після чого, отримавши авіаквиок, пройшла далі;

висновком експерта від 19.07.2016 № 77 та протоколом огляду документу від 22.07.2016, відповідно до яких у телефоні обвинуваченої виявлено переписку з невідомою особою щодо відправки потерпілих до Турецької Республіки за плату з метою їх сексуальної експлуатації. При цьому обвинувачена пересилала співрозмовнику фотографії потерпілих та їх паспортів для виїзду за кордон. Співрозмовник обіцяв обвинуваченій сплатити від 500 до 1000 доларів за кожну потерпілу після того, як вони почнуть заробляти;

протоколом за результатами проведення візуального спостереження за особою від 13.04.2016 та протоколом огляду документу від 06.05.2016, згідно яких 07.04.2015 ОСОБА_10 з трьома невстановленими особами жіночої статі відвідали Управління Держаної міграційної служби України в Чернігівській області, де дізнавалися порядок оформлення паспорту для виїзду за кордон;

протоколом за результатами зняття інформації з трансопртних телекомунікаційних мереж від 10.05.2016, згідно якого протягом березня-травня 2016 року ОСОБА_10 мала неодноразові телефонні розмови з потерпілими та іншими особами з приводу відправки дівчат до Туреччини з метою їх сексуальної експлуатації;

протоколом огляду документів від 19.07.2016 - запису візуального спостереження, з якого вбачається, що 19.05.2016 ОСОБА_10 зустрілася з потерпілими на вулиці за адресою: АДРЕСА_2 , та зробила фотознімки їх паспортів на свій мобільний телефон;

протоколом про результати контролю за вчиненням злочину від 25.05.2016, згідно якого 25.05.2016 ОСОБА_10 разом з потерпілими виїхала з м.Чернігова до аеропорту "Бориспіль", де вони прослідували до зони вильоту, і одна з супутниць обвинуваченої пройшла контроль;

довідкою Чернігівського національного технологічного університету від 01.06.2016 та договором від 21.08.2013, згідно яких ОСОБА_7 навчається за контрактом;

випискою по рахунку кредитної картки, згідно якої ОСОБА_7 у 2016 році мала кредитну заборгованість;

довідкою Академії Державної пенітенціарної служби від 02.06.2016 та договором від 30.08.2013, згідно яких ОСОБА_8 навчається на платній основі;

довідкою Академії Державної пенітенціарної служби від 02.06.2016 та договором від 30.08.2013, згідно яких ОСОБА_9 навчається на платній основі;

Дослідивши вказані вище докази, та враховуючи визнання обвинуваченю вини, суд приходить до висновку, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_10 , знайшло своє підтвердження у судовому засіданні у повному обсязі, а її дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.1 ст.149 КК України, як вербування людини, вчинене з метою експлуатації, з використанням уразливого стану особи; та за ч.2 ст.149 КК України, як вербування, переміщення людини, вчинене з метою експлуатації, з використанням уразливого стану особи, вчинене повторно.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченій, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, конкретні обставини справи, особу обвинуваченої - стан її здоров`я, вік, освіту, формально позитивну характеристику за місцем проживання, що вона має на утриманні двох дітей, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , матір похилого вікуна час вчинення кримінального правопорушення отримувала державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям та допомогу на дітей одиноким матерям, що вона не судима, притягувалась до адміністративної відповідальності.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи від 09.06.2016 у ОСОБА_10 мають місце клінічні ознаки легкої розумової відсталості. На час вчинення кримінального правопорушення вона могла усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд вважає щире каяття та вчинення злочину жінкою в стані вагітності.

Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_10 , необхідно призначити покарання ближче до мінімальної межі санкції частини статті, якою передбачено покарання за вчинене кримінальне правопорушення, без конфіскації майна, та про можливість виправлення засудженої без відбування покарання, звільнивши її від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, що є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. У зв`язку зі звільненням ОСОБА_10 від відбування покарання з випробуванням необхідно покласти на неї обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні у сумі 2641,20 грн. підлягають стягненню з обвинуваченої на користь держави.
Речовими доказами слід розпорядитися відповідно до ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.370, 371, 374 КПК України, суд,-
З А С У Д И В:
ОСОБА_10 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.149, ч.2 ст.149 КК України, і призначити їй покарання:

за ч.1 ст.149 КК України у вигляді трьох років шести місяців позбавлення волі;
за ч.2 ст.149 КК України - у вигляді п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна;
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_10 остаточне покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_10 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку у три роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.
Згідно ст.76 КК України покласти на засуджену такі обов`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави 2641,20 грн. процесуальних витрат.

Речовий доказ: мобільний телефон марки "Самсунг" з сім-картою оператора мобільного зв`язку "Лайф" - конфіскувати в дохід держави; паспорти для виїзду за кордон - залишити власникам; інші документи та диски з записами - зберігати в матерпіалах кримінального провадження.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3