Справа № 352/102/07
Провадження № 11-сс/779/29/2017
Категорія ст. 183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 січня 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Тисменецького районного суду Івано-Франківської області від 21.01.2017 року про задоволення клопотання слідчого СВ Тисменецького ВП ГУНП в Івано-Франківській області у кримінальному провадженні №0000032 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , -

за участю: прокурора ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_6

в с т а н о в и л а :
В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати ухвалу слідчого судді як незаконну та необґрунтовану, постановити нову, якою обрати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту. Вважає, обраний щодо підозрюваного запобіжний захід надто суворим. В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що ОСОБА_7 з часу затримання поводив себе належно, свою вину визнав повністю, розкаявся у вчиненому, одружений, має на утриманні малолітню дитину, повністю відбув міру покарання за попереднім вироком. Апелянт вважає, що вказані слідчим ризики нічим не були підтверджені, що є підставою для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Ухвалою слідчого судді Тисменецького районного суду Івано-Франківської області від 21.01.2017 року задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, з визначенням розміру застави в межах 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 32000 грн.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 слідчий суддя врахував вимоги Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, слідчий суддя врахував наявність доказів обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, тяжкість злочину, а також матеріали, що характеризують особу підозрюваного. Суддею встановлено, що слідчим в судовому засіданні доведено наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на які вказує слідчий. Одночасно з цим, слідчим суддею визначено розмір застави.

Під час апеляційного розгляду:

- підозрюваний ОСОБА_7 , та його захисник ОСОБА_6 підтримали доводи апеляційної скарги, просили вимоги задовольнити, змінити міру запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав її безпідставною, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали клопотання, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги належить відмовити, ухвалу слідчого судді - залишити без змін з таких підстав.

Органом досудового розслідування встановлено, що 20.01.2017 року близько 04-00 годин ОСОБА_7 за попередньою змовою із ОСОБА_9 на автомобілі марки ВАЗ-2109 д.н.з. НОМЕР_1 приїхали в АДРЕСА_1 припаркували автомобіль із метою проникнення до квартири АДРЕСА_2 та викрадення цінних речей. Цього ж дня, близько 05-30 годин, реалізуючи свій умисел, спрямований на таємне заволодіння чужим майном, ОСОБА_7 за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_9 , діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, шляхом підбору ключа, проникли через вхідні двері до вказаної вище квартири, яка належить ОСОБА_10 , звідки таємно викрали котел газопостачання марки «Navien», вартістю 459 євро, що згідно курсу НБУ становить 13437,22 грн.

20.01.2017 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченому ч. 3 ст. 185 КК України (а.п. 21-22).

Згідно з вимогами ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ст. ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею дотримані вимоги ст. ст. 176, 177, 178, 183 КПК України.

Слідчий суддя належним чином перевірив, що підставою для такого запобіжного заходу як тримання під вартою щодо ОСОБА_7 є обґрунтована підозра у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Так, відомості про вчинений злочин внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.01.2017 року за №0000032.

Із змісту ухвали слідчого судді вбачається, що сторона обвинувачення навела переконливі доводи того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти спробі підозрюваного здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема існує ризик вчинення підозрюваним інших крадіжок, продовжувати свою злочинну діяльність, а також його можливість впливати на потерпілих та свідків.

Як підтверджуються матеріалами клопотання слідчого та змістом оскарженої ухвали, слідчий суддя вмотивовано дійшов висновку, дотримавшись вимог закону, навівши це по тексту ухвали, що в даному випадку мають місце відповідні ризики, при наявності яких застосування іншого запобіжного заходу, в тому числі і з врахуванням тяжкості злочину, у якому підозрюється ОСОБА_7 , буде недостатнім та не забезпечить запобігання цим ризикам.

Слідчий суддя також перевірив, що ОСОБА_7 обґрунтовано повідомлено про підозру у вчиненні злочину проти власності, відповідальність за яке передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років, тобто останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.

Отже, при обранні виду запобіжного заходу, слідчій суддя врахував як наведене вище, так й данні, що характеризують особу ОСОБА_7 , зокрема те, що він неодружений, має на утриманні одну малолітню дитину, не працює, раніше судимий.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, тому застосування відносно нього інших більш м`яких запобіжних заходів, зокрема домашнього арешту, буду недостатньо для запобігання наявним ризикам, що зазначені у клопотанні слідчого.

За таких обставин слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню виникненню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, з врахуванням даних про підозрювану особу, відповідно до вимог кримінального процесуального закону обґрунтовано прийняв рішення про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Слідчий суддя в повній мірі дотримався вимог закону та прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість утримання особи під вартою, що не порушує прав ОСОБА_7 , гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, при цьому слідчий суддя дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, а відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

На думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про розмір застави в мінімальних межах, передбачених законом для злочинів вказаної категорії, а саме в межах 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 32000 грн., що є достатнім для мети забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків під умовою звернення внесених коштів в дохід держави в разі невиконання цих обов`язків, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків.

Колегія суддів вважає, що визначений судом розмір застави є помірним для ОСОБА_7 та встановлений в межах передбачених законом з урахуванням міри, яка гарантує виконання покладених на підозрюваного обов`язків.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_7 повністю відбув покарання за попереднім вироком, самі по собі не є підставами для зміни відносно нього міри запобіжного заходу на домашній арешт.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_7 одружений та має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , були враховані слідчим суддею під час вирішення питання щодо застосування запобіжного заходу відносно нього.

Твердження апелянта, заявлене ним під час судового розгляду в судів апеляційної інстанції, про те, що на час затримання ОСОБА_7 проживав разом зі своїм дядьком, який має захворювання інсульт, не впливає на обґрунтованість рішення слідчого судді щодо обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного.

Підстав для скасування ухвали слідчого судді колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 176-178, 183, 194, 198, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , залишити без задоволення

Ухвалу слідчого судді Тисменецького районного суду Івано-Франківської області від 21.01.2017 року про задоволення клопотання слідчого СВ Тисменецького ВП ГУНП в Івано-Франківській області у кримінальному провадженні №0000032 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4

Згідно з оригіналом:
Суддя ОСОБА_2