АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 211/3994/15-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/202/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі 04 квітня 2017 року апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 лютого 2017 року якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені в ЄРДР за №0000099 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч.1 ст. 263, ч.3 ст. 357 КК України повернуто прокурору відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Дніпропетровської області.

Учасники судового провадження:
Прокурор ОСОБА_7
Обвинувачений ОСОБА_6
Захисник ОСОБА_8
В С Т А Н О В И Л А :
В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить оскаржувану ухвалу скасувати у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити нове підготовче судове засідання в суді першої інстанції.
Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 лютого 2017 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні відомості про яке внесені в ЄРДР за № 0000099 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч.1 ст. 263, ч.3 ст. 357 КК України повернуто прокурору відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Дніпропетровської області для усунення порушень вимог чинного КПК України.
Свої доводи суд мотивував тим, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а саме не містить зазначення ім`я та по батькові потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , зазначених в обвинувальному акті. Крім того, ОСОБА_6 звинувачується крім іншого, в незаконному заволодінні паспортом на ім`я ОСОБА_11 , який згодом змінив прізвище на « ОСОБА_12 », але ні за одним із прізвищ ця особа не зазначена як потерпілий, а реєстр матеріалів досудового розслідування не містить процесуального рішення в формі ухвали про визнання або відмову у визнанні його потерпілим. Крім того, обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 не містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, є неповним та неконкретним, оскільки в обвинувальному акті не зазначено найменування документу, що містить функціональні обов`язки обвинуваченого, які ним не виконані, ким він прийнятий, затверджений і коли саме. Також при кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч.1 ст. 357 КК України в обвинувальному акті не зазначено яким саме документом він заволодів і яким саме способом із викладених у диспозиції ч.1 ст. 357 КК України. Не міститься вищезазначений обвинувальний акт і формулювання обвинувачення (час, місце, спосіб кримінального правопорушення, форма вини мотив і мета його вчинення). Не зазначено з якою метою ОСОБА_6 придбав і зберігав вилучені у нього патрони. Крім того, реєстр матеріалів досудового розслідування, в порушення вимог ст.. 109 КПК України не містить відображення всіх процесуальних дій, проведених під час досудового розслідування, а також не містить реквізитів процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування, зокрема не зазначено такої дії як внесення повідомлення про підозру до ЄРДР та час виконання такої дії, відсутні дані про проведення процесуальної дії як відкриття матеріалів іншій стороні та надання доступу до матеріалів досудового розслідування, що передує такій процесуальній дії як ознайомлення з матеріалами провадження, та не містить відомостей про складання обвинувального акту.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор у кримінальному провадженні зазначає, що в обвинувальному акті у відношенні ОСОБА_6 , на думку апелянта, викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та доведеними, зазначена правова кваліфікація дій ОСОБА_6 з посиланням на положення закону та сформульовано обвинувачення. Заявник вважає, що обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_6 відповідає вимогам ст.. 291, 292 КПК України і підстав для його повернення у суду першої інстанції не існувало у зв`язку із чим, на думку апелянта, суд першої інстанції у підготовчому судовому засіданні вийшов за межі питань, передбачених ст.. 314 КПК України та перейшов до оцінки дій обвинуваченого та перевірки правильності формулювання обвинувачення, надав оцінку фактичним обставинам, викладеним в обвинувальному акті без дослідження будь-яких доказів. Також апелянт звертає увагу суду, що постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції проігнорував передбачене законом право прокурора змінювати та висувати нове обвинувачення під час судового розгляду. Також як зазначає апелянт, відповідно до вимог ст.. 55 КПК України право визнавати особу потерпілою у кримінальному провадженні при наявності її письмової згоди надано в тому числі і суду таким чином відсутність у Вознесенського (Одноволіка) статусу потерпілого ніяким чином, на думку прокурора, не може вплинути на забезпечення права на захист обвинуваченого.

В судовому засіданні, при апеляційному розгляді, прокурор підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, просив колегію суддів задовольнити її в повному обсязі; обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_13 просили апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення оскільки ухвала суду першої інстанції про повернення обвинувального акту прокурору є обґрунтованою.

Відповідно до ст. 402 КПК України, заперечення на апеляційну скаргу сторонами судового провадження надані не були.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, вислухавши думки учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України.

На переконання колегії суддів, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що обвинувальний акт не відповідає положенням ст. 291 КПК України, якою встановлені вимоги до обвинувального акту.
Із вимог ч.2 ст. 291 КПК України вбачається, що обвинувальний акт повинен обов`язково містити відомості, які передбачені п.п. 1-9 ч.2 ст. 291 КПК України:

1)найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2)анкетні відомості кожного обвинуваченого ( прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, громадянство)

3)анкетні відомості кожного потерпілого ( прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, громадянство);

4)прізвище, ім`я по батькові, займана посада слідчого, прокурора;

5)виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6)обставини, які обтяжують покарання чи пом`якшують покарання;

7)розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

8)розмір витрат на залучення експерта;

9)дату та місце його складання та затвердження.

Недотримання вищезазначених вимог ч.2 ст. 291 КПК України згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 не відповідає положенням ст. 291 КПК України, якою встановлені вимоги до обвинувального акту.
Як вбачається із оскаржуваної ухвали, суд повертаючи обвинувальний акт прокурору, дійшов обґрунтованого висновку про його невідповідність вимогам ст. 291 КПК України, оскільки в порушення п.3 ч.2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті поряд із прізвищем потерпілих зазначенні лише їх ініціали замість повного зазначення ім`я та по батькові.
Крім того, як обґрунтовано звернув увагу суд першої інстанції, ОСОБА_6 обвинувачується в незаконному заволодіння паспорта, крім інших, ОСОБА_11 , але ця особа не зазначена в обвинувальному акті як потерпілий ні за вищезазначеним прізвищем, ні за прізвищем ОСОБА_12 , яке він змінив відповідно до свідоцтва про зміну імені. Будь-які дані про те, що зазначена особа є потерпілим, або даних про відмову у визнанні потерпілим обвинувальний акт та реєстр досудового розслідування не містить.
Також, в порушення п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, в обвинувальному акті виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, є неповним і не конкретним, оскільки не зазначено документ, що містить функціональні обов`язки ОСОБА_6 , що ним невиконані, ким прийнятий такий документ, виготовлений, ким затверджений та коли.
Крім іншого, в порушення вимог ст.. 291 КПК України правова кваліфікація дій ОСОБА_6 в обвинувальному акті не містить точного формулювання кваліфікуючих ознак кримінального правопорушення за ст.. 357 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_6 обвинувачується, оскільки не зазначено яким саме важливим особистим документом незаконно заволодів останній.
Згідно п.1 ч.1 ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК України, за винятком випадків, передбачених частиною другою ст.92 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК України випадках, - на потерпілого.
Колегія суддів, погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо того, що в обвинувальному акті, в порушення вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України не викладено належним чином фактичні обставини кримінального правопорушення, у зв`язку з чим неповно сформульоване обвинувачення, в той же час, коли у відповідності до норм ч. 3 ст. 52 КПК України, - підозрюваний, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, а неконкретне формулювання обвинувачення порушує право обвинуваченого на захист.
Крім того, Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у контексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення . Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом першим цієї статті.
Також, як обґрунтовано звернув увагу суд першої інстанції в реєстрі матеріалів досудового розслідування, в порушення вимог ст. 109 КПК України не зазначено усі процесуальні дії проведені під час досудового розслідування.
Так, в реєстрі матеріалів досудового розслідування не зазначено даних про внесення повідомлення про підозру до ЄРДР та відповідно час виконання цієї процесуальної дії, що прямо передбачено ч.4 ст. 278 КПК України.

Відповідно до п.9 ст. 290 КПК України сторони кримінального провадження зобов`язані письмово підтвердити протилежній стороні, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження - прокурору факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів.
Так, з реєстру матеріалів досудового розслідування не вбачається про проведення такої процесуальної дії як відкриття матеріалів іншій стороні, а лише зазначено про таку процесуальну дію як ознайомлення учасників кримінального провадження з матеріалами кримінального провадження.
Крім того, реєстр матеріалів досудового розслідування не містить відомостей про складання обвинувального акту, який відповідно до вимог ст. 110 КПК України також є процесуальним рішенням.
Таким чином, в ухвалі суду першої інстанції обґрунтовано наведено перелік невідповідностей обвинувального акту і доданому до обвинувального акту реєстрі матеріалів досудового розслідування нормам КПК України, які перешкоджають суду призначити кримінальне провадження до розгляду.
З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні не відповідає вимогам ст. 291 КПК України та підлягає поверненню прокурору.
Посилання в апеляційній скарзі прокурора на незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції, не заслуговують на увагу, оскільки судом ретельно досліджено всі обставини кримінального провадження та на підставі всебічного та об`єктивного з`ясування цих обставин винесено ухвалу про необхідність повернення обвинувального акту прокурору.
Враховуючи вище вказане колегія суддів вважає висновок суду - правильним, а доводи апеляційної скарги прокурора про незаконність та необґрунтованість судового рішення такими, що не підлягають задоволенню.

На думку колегії суддів, рішення суду про повернення обвинувального акту прокурору не суперечить вимогам закону, є обґрунтованим і достатньо вмотивованим, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - залишити без задоволення.

Ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 лютого 2017 року якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені в ЄРДР за №0000099 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч.1 ст. 263, ч.3 ст. 357 КК України повернуто прокурору відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Дніпропетровської області залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4