Провадження № 1-кп/734/2/17 Справа № 734/3851/16-к
іменем України
19 січня 2017 року смт. Козелець
Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретареві ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні трьох малолітніх дітей, військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_1 , курсанта НОМЕР_2 навчальної механізованої роти військової частини польова пошта НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до моменту затримання проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,
у вчиненні злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,
Відповідно до вказаної угоди солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації на особливий період військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 4, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України 02 вересня 2016 року самовільно, без поважних причин, в умовах особливого періоду залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 , та до 15 листопада 2016 року обовязки військової служби не виконував, проводив час на власний розсуд. Дії обвинуваченого підлягають кваліфікації за ч. 4 ст. 407 КК України /в редакції, чинній з 05 березня 2015 року/ як самовільне залишення місця служби без поважних причин в умовах особливого періоду.
Згідно з вказаною угодою ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України в обсязі пред`явленого йому обвинувачення.
Також вказаною угодою сторони із застосуванням ст. 69 КК України погодили покарання у виді позбавлення волі стороком на 1 (один) рік.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Згідно з ч. 4 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Так, злочин у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.
При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що перелічені в угоді.
Таким чином, судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.
Прокурором в судовому засіданні заявлене клопотання про продовження ОСОБА_3 дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили. ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 не заперечували проти задоволення клопотання прокурора. Таким чином, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_3 залишити без змін запобіжний захід у виді тримання під вартою на гауптвахті, враховуючи узгоджене сторонами покарання та з метою забезпечення можливості виконання судового рішення.
Цивільний позов у справі не заявлено.
Речові докази та процесуальні витрати відсутні.
Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України /в редакції, чинній з 05 березня 2015 року/, та призначити узгоджене сторонами покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його затримання 15 листопада 2016 року, зарахуваши в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (один день арешту дорівнює двом дня попереднього ув`язнення). Зарахування строку здійснюється до набрання вироком законної сили.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Чернігівської області протягом 30 днів з дня його проголошення з обмеженням :

- обвинуваченим та його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди обвинуваченого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення обвинуваченому наслідків укладення угоди, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 394 КПК України;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 394 КПК України.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1