Справа № 357/8301/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/21/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 19 17.01.2017

УХВАЛА
Іменем України
17 січня 2017 року м.Київ
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_8 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 серпня 2016 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,-
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді 240 годин громадських робіт.
Цивільний позов ОСОБА_8 задоволено та стягнуто з обвинуваченого на користь потерпілої 12 917 (дванадцять тисяч дев`ятсот сімнадцять) грн. 15 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.
Вирішено питання речових доказів по справі.
ВСТАНОВИВ:
Згідно вироку, 08.06.2016 року, приблизно о 12 годині 30 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи в стані сп`яніння викликаного вживанням наркотичних засобів, знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння майном потерпілої ОСОБА_8 , з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, умисно шляхом ривка відкрито зірвав з шиї потерпілої належний їй золотий ланцюжок вагою 10,9 г, «585» проби з плетінням «Бісмарк» вартістю 12 917 грн. 15 коп. із золотим кулоном у вигляді серця з вставками із білого золота, розмірами 26х23 мм вагою 2,09 г, вартістю 2 667 грн. 82 коп.

Після цього, ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зник з викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій майнову шкоду на загальну суму 15 554 грн. 97 коп.

Не погоджуючись з вироком, потерпіла ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить його скасувати в частині призначення покарання ОСОБА_7 та постановити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч.1 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

В обґрунтуванні вказує на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, звертає увагу, що призначене покарання є недостатнім для виправлення обвинуваченого та попередженню вчиненню нових злочинів, зазначає, що ОСОБА_7 вчинив умисний злочин середнього ступеню тяжкості, раніше також вчиняв злочини, не дивлячись на те, що визнав свою вину та зобов`язався відшкодувати матеріальну шкоду не вчиняє жодних дій для її відшкодування, без будь-яких причин не працює, вчинив злочин в стані сп`яніння, викликаного вживанням наркотичних засобів, а каяття обвинуваченого не було щирим.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора та обвинуваченого, які просили судове рішення залишити без зміни, потерпілу, яка просила задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Оскільки, встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи та правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 , учасниками судового розгляду у апеляційному порядку не оскаржуються, тому колегією суддів вони не перевіряються.

Щодо призначеного ОСОБА_7 покарання, то відповідно до вимог ст. 65 КК України, судом першої інстанції було враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до злочину середньої тяжкості, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання: вчинення злочину в стані наркотичного сп`яніння, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, особу обвинуваченого, котрий в силу ст. 89 КК України не має судимості, не працює, позитивно характеризується за місцем проживання, з 2016 року перебуває під наглядом лікаря-наркоголога з приводу вживання наркотичного засобу зі шкідливими наслідками.
Також судом була врахована думка потерпілої, яка не наполягала на суворості покарання і в судових дебатах просила призначити покарання обвинуваченому на розсуд суду та відшкодувати їй завдану злочином шкоду.
Призначене ОСОБА_7 покарання відповідає характеру і ступеню тяжкості вчиненого злочину, даним про особу винного і є необхідним та достатнім для виправлення останнього та попередження нових злочинів.

Тому, викладені в апеляційній скарзі доводи потерпілої про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину, є малопереконливими.

Не заслуговують на увагу і доводи ОСОБА_8 про те, що під час розгляду справи в суді першої інстанції вона була без адвоката і їй не було відомо, яке покарання може нести обвинувачений, і саме тому вона в цьому питанні поклалась на розсуд суду, оскільки, відповідно до ст.55 КПК України ОСОБА_8 була вручена пам`ятка про права та обов`язки потерпілої та роз`яснено її права та обов`язки, в тому числі мати представника з числа адвокатів. Будь-яких клопотань з цього приводу нею в судовому засіданні заявлено не було.

Крім того, у відповідності до п.7 ч.1 ст.393 КПК України, потерпіла може оскаржити вирок лише в межах вимог, заявлених нею в суді першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 серпня 2016 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Судді: