Справа № 214/918/17
1-кп/214/415/17
У Х В А Л А
про продовження тримання під вартою

10 липня 2017 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

їхніх захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

представника потерпілого ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у місті Кривому Розі, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 296, ч. 3 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У судовому засіданні кожний із прокурорів просив суд продовжити тримання обвинувачених під вартою, зазначивши про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України: обвинувачені, знаходячись на волі, можуть переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити або сховати речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, незаконно впливати на свідків, потерпілих або спілкуватись з іншими особами, які мають відношення до цього ж кримінального провадження.

Обвинувачені та їхні захисники заперечували проти задоволення клопотання прокурорів, пославшись на недоведеність ними ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, при цьому захисник обвинуваченого ОСОБА_7 та сам ОСОБА_7 , у свою чергу, заявили клопотання про зміну останньому існуючого запобіжного заходу на запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки у ОСОБА_7 на утриманні перебувають двоє малолітніх дітей, однак він позбавлений можливості надавати їм матеріальну допомогу у зв`язку з перебуванням під вартою, а також ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, ОСОБА_6 має ряд хронічних захворювань, пов`язаних, зокрема, із важким захворюванням серця, у зв`язку з чим потребує стаціонарного лікування та проведення операції досвідченими фахівцями, так як в умовах КСІ такого зробити неможливо, обвинувачені раніше не судимі, працюють, мають позитивні характеристики, а також, що раніше як до ОСОБА_6 , так і до ОСОБА_7 уже було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, умови якого виконувались останніми.

Потерпілі та представник потерпілого вважали, що клопотання прокурорів підлягає задоволенню та просили відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_7 та його захисника.

Суд, вислухавши учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, приходить до такого.
Частиною 3 ст. 331 КПК України визначено, що суд зобов`язаний розглянути питання продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта.

08 червня 2017 року ухвалою цього суду було продовжено тримання під вартою кожного з обвинувачених до 07 серпня 2017 року включно, однак, оскільки головуючий в справі суддя ОСОБА_1 з 17 липня 2017 року по 15 серпня 2017 року буде перебувати в черговій відпустці, тому виникла необхідність розглянути питання щодо продовження тримання обвинувачених під вартою.

Отже, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, які є вчиненими у суспільно-небезпечний спосіб злочинами середньої тяжкості та тяжкими злочинами, пов`язаним із незаконним позбавленням волі людини із корисливих мотивів за попередньою змовою між собою та іншими невстановленими слідством особами, що дає підстави прийти до висновку про можливість кожного з обвинувачених у разі застосування до них більш м`якого запобіжного заходу спілкуватись з цими особами, а також впливати на тих свідків або потерпілих, яких ще не допитано судом.

При цьому суд бере до уваги правові позиції Європейського суду з прав людини, викладені в рішеннях від 10.02.2011 року «Харченко проти України» та від 26.06.1991 року «Летельє проти Франції», згідно з якими, коли є в наявності конкретний суспільний інтерес, то такий інтерес, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості, а також, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу.

Відтак, зважаючи на вищевикладене, беручи до уваги однозначне ставлення самих потерпілих та їхнього представника до питання щодо продовження тримання обвинувачених під вартою, що свідчить про наявність конкретного суспільного інтересу, а також, що потерпілий ОСОБА_14 під час досудового розслідування повідомляв про погрози, які надходили як йому, так і його дружини з боку обвинувачених та їхніх родичів, суд приходить до висновку про задоволення клопотання прокурорів та відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_7 та його захисника, позаяк уважає, що на цей час більш м`якого запобіжного заходу буде недостатньо для забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків.

Керуючись ст. ст. 110, 315-317, 331, 369, 371, 372 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:

Клопотання прокурорів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задовольнити
Продовжити тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на два місяці, тобто до 08 вересня 2017 року включно.

Продовжити тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на два місяці, тобто до 08 вересня 2017 року включно.

У задоволенні клопотань захисника ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_7 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1 .