Дата документу Справа № 335/5105/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/118/17 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 335/5105/15-к
Категорія: ст. 186 ч. 2 КК України Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 травня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні об`єднані кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000119, № 002361, № 0002460, № 00001947, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України;

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Запоріжжя, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 186 КК України,

встановила:
До суду апеляційної інстанції з апеляційними скаргами звернулися обвинувачений ОСОБА_9 /т. 5 а.п. 69-70/ та заступник прокурора Запорізької області ОСОБА_10 /т. 5 а.п. 65-66/, в яких:

- обвинувачений ОСОБА_9 просить вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.08.2016 року скасувати в частині задоволення цивільного позову потерпілого ОСОБА_11 та стягнення солідарно на користь потерпілого суми 12 000 грн. з обох обвинувачених, матеріали кримінального провадження направити на додаткове досудове слідство. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що злочин, яким потерпілому ОСОБА_11 завдано матеріальної шкоди, був вчинений лише ОСОБА_8 , а він в ньому участі не брав;
- заступник прокурора Запорізької області просить вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 серпня 2016 року щодо обвинуваченого ОСОБА_8 в частині призначеного покарання та звільнення від покарання скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ст. 186 ч. 2 КК України у вигляді чотирьох років позбавлення волі. В решті просить вирок залишити без змін.

Апелянт вважає, що суд у вироку належним чином не мотивував призначення покарання із застосуванням ст. 75 КК України та в достатній мірі не врахував обставини кримінального провадження, а саме те, що ОСОБА_8 вчинив три тяжкі зухвалі злочини із застосуванням насильства до потерпілих, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, хоча судимість і погашена, ніде не працює, матеріальну шкоду потерпілим в повному обсязі не відшкодував. Отже, як вважає прокурор, обвинувачений є схильним до вчинення злочинів і деякий час існував за рахунок вчинення злочинів, тому повинен понести покарання, яке належить відбувати реально.

Зазначеним вироком визнані винуватими та засуджені:
ОСОБА_9
- за ч. 2 ст. 185 КК України до двох років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 186 КК України до чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_9 призначено покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 ч. 4 КК України, до призначеного покарання частково приєднане невідбуте покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.08.2012 року, та остаточно ОСОБА_9 призначено покарання у виді чотирьох років одного місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 постановлено рахувати з моменту затримання - з 30.05.2015 року, в який на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахований зазначений період з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишений тримання під вартою.

Постановлено стягнути: солідарно зі ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 12 000 грн.; зі ОСОБА_9 на користь ОСОБА_12 1 500 грн.; зі ОСОБА_9 на користь ОСОБА_13 2 500 грн.

Цим самим вироком засуджений також ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 186 КК України до чотирьох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України обвинувачений звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на три роки, з покладенням обов`язків, передбачених п. 2-4 ч. 1 ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

До набрання вироком законної сили, ОСОБА_8 змінений запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання та він звільнений з-під варти в залі суду.

Постановлено стягнути: солідарно зі ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 12 000 грн.; зі ОСОБА_9 на користь ОСОБА_12 1 500 грн.; зі ОСОБА_9 на користь ОСОБА_13 2 500 грн.

Вирішена доля речових доказів на підставі ст. 100 КПК України.

У вироку також зазначено, що:

ОСОБА_8 на підставі ст. 89 КК України раніше не судимий;

ОСОБА_9 раніше судимий:

- 11.07.2011 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;

- 07.08.2012 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.185 КК України до 4 років та З місяців позбавлення волі. 21.10.2014 року на підставі рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13.10.2014 року звільнений умовно-достроково з невідбутим строком 9 місяців 15 днів.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.08.2016 року виправлена описка в десятому абзаці резолютивної частини вироку Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.08.2016 року та ухвалено вважати вірним, що на користь ОСОБА_11 12 000 гривень підлягають стягненню з ОСОБА_8 /т. 5 а.п. 60/.

У зв`язку з неявкою в судове засідання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_14 , та заяви обвинуваченого ОСОБА_8 про неможливість розгляду кримінального провадження за відсутності захисника, колегій суддів вважає, що згідно з вимогами ст. 334 КПК України, розгляд кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_8 підлягає виділенню в окреме апеляційне провадження.

Апеляційний розгляд здійснюється за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 .

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та апеляційної скарги ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_7 , яка підтримує апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 , просить її задовольнити та застосувати норми ч.5 ст.72 КК України, обвинуваченого ОСОБА_8 на підтримання апеляційної скарги ОСОБА_9 , прокурора на підтримання доводів та вимог апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступного висновку.

Суд першої інстанції визнав обвинуваченого ОСОБА_9 винним та засудив за те, що:

02.05.2015 року, приблизно о 01 годині, ОСОБА_9 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу таємно викрав з кондиціонеру марки «Midea», який належить ОСОБА_13 , мідну трубку довжиною 1 метр, вартість якої складає 298 гривень, після чого втік у невідомому напрямку.

22.05.2015 року, приблизно о 02 годині, ОСОБА_9 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу таємно викрав з кондиціонеру марки «Panasonic», який належить ОСОБА_12 , мідну трубку довжиною 1 метр, вартість 1 метра якої складає 298 гривень, чим спричинив потерпілій ОСОБА_12 матеріальні збитки на загальну суму 447 гривень.

29.05.2015 року, приблизно о 20 годині 30 хвилин, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , знаходячись біля мосту між вул. Гагаріна та вул. Патріотичною у м. Запоріжжі, вступили між собою в злочинну змову, направлену на відкрите викрадення чужого майна, розподіливши між собою ролі. В подальшому, згідно з розподілом ролей, діючи умисно, повторно, за попередньою домовленістю, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, ОСОБА_8 наблизився до потерпілої ОСОБА_15 , після чого із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, шляхом ривку зірвав з шиї потерпілої золотий ланцюжок вагою 4 грама, 585 проби, вартістю 3 000 гривень, при цьому штовхнув її, від чого потерпіла, утративши рівновагу, вдарилася головою о залізні перила, отримавши, відповідно до висновку СМЕ №2014, легкі тілесні ушкодження.

У свою чергу, ОСОБА_9 , також діючи умисно, з корисливих мотивів, скориставшись безпорадністю потерпілої, вирвав у останньої з руки сумку чорного кольору вартістю 300 гривень, в якій знаходилися грошові кошти у сумі 200 гривень.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні зазначеного у вироку злочину при обставинах, встановлених судом, та кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 186 КК України в апеляційній скарзі на оспорюються.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що при вирішенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_11 , суд першої інстанції неправомірно стягнув спричинену потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 12 000 грн. солідарно з обох обвинувачених є слушними.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Оскільки вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.08.2016 року встановлено, що 12.01.2015 року, приблизно о 02 годині, ОСОБА_8 , знаходячись на ЗГТ «Малий ринок» в м. Запоріжжі, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_11 , яке виявилось в нанесенні потерпілому кількох ударів кулаком в обличчя, відкрито, шляхом ривку з шиї потерпілого, заволодів золотим ланцюжком 585 проби, вагою 30 грамів, після чого із кишені потерпілого відкрито викрав мобільний телефон «Самсунг Телексі 2» в чохлі чорного кольору, з сім-картою оператора мобільного зв`язку «МТС», без залишку грошових коштів на рахунку, яка не представляє матеріальної цінності, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 17 200 гривень, тобто матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_11 було спричинено лише обвинуваченим ОСОБА_8 , що останній не заперечував і підтвердив під час апеляційного розгляду, то вирок суду в цій частині підлягає зміні.

Крім того, ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.08.2016 року виправлена описка в десятому абзаці резолютивної частини вироку Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.08.2016 року та ухвалено вважати вірним, що на користь ОСОБА_11 12 000 гривень підлягають стягненню з ОСОБА_8 /т. 5 а.п. 60/.

Описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань речей, предметів, майна, зазначення дат та строків. Особливо це стосується резолютивної частини рішення. В резолютивній частині будь-яка описка має істотне значення, оскільки вона може ускладнити виконання в цілому судового рішення.
Не є опискою граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його неправильного сприйняття: неправильне розташування розділових знаків, неправильні відмінки слів, застосування русизмів та діалектизмів тощо.
Так як, ст. 379 КПК України передбачена можливість усунення судом окремих недоліків судового рішення шляхом виправлення описки, а ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.08.2016 року, на думку колегії суддів, вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.08.2016 року в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_11 фактично було змінено, то вказану ухвалу не можна вважати законною та обґрунтованою і вона підлягає скасуванню.

Оскільки, чинний кримінальний процесуальний закон не передбачає направлення кримінального провадження на додаткове розслідування, тому апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_9 в цій частині не підлягає задоволенню.

Відповідно до даних кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_9 тримається під вартою з 30.05.2015 року (т.2 а.п.12) до теперішнього часу, у зв`язку з чим, у строк відбування останнім покарання за вироком підлягає зарахуванню період з 30.05.2015 року по 16.05.2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 334, 404, 407 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
Матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора відносно обвинуваченого ОСОБА_8 виділити в окреме апеляційне провадження, розгляд якого відкласти.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити частково.

Скасувати ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.08.2016 року про виправлення описки у вироку Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.08.2016 року.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.08.2016 року по кримінальному провадженню щодо обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_11 змінити, виключивши з вироку рішення про солідарне стягнення зі ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_11 12 000 гривень.
В решті вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.08.2016 року по кримінальному провадженню щодо обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_9 у строк відбування ним покарання за вироком строк його попереднього ув`язнення за період з 30.05.2015 року по 16.05.2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з дати її проголошення, проте на неї учасниками судового провадження може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з часу отримання копії ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4