Справа № 372/3506/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/335/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 08.06.2017

УХВАЛА
Іменем України

« 8 » червня 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарях ОСОБА_5 , ОСОБА_6
з участю прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8

адвоката - ОСОБА_9

обвинуваченої - ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_10 ОСОБА_9 на вирок Обухівського районного суду Київської області від 10 січня 2017 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Обухів, українку, гр.України, з середньою освітою, одружену, маючу на утриманні двох малолітніх дітей, не працюючу, проживаючу в АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судиму, останнього разу:

7.09.2016 р. Обухівським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі та штрафу в розмірі 850 грн., на підставі ст. 75 КК України звільнену від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік,
визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України та засуджено на 1 рік позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 71 КК України, шляхом приєднання до призначеного покарання повністю невідбутого покарання за вироком від 7.09.2016р., за сукупністю вироків, ОСОБА_10 призначено остаточне покарання у виді 2 років позбавлення волі та штрафу в розмірі 850 грн.
На підставі ч.3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу виконувати самостійно.
Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів.

в с т а н о в и л а :
За вироком суду ОСОБА_10 визнана винною та засуджена за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин.
ОСОБА_10 , будучи раніше неодноразово судима та маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, 11.09.2016р., приблизно о 13 год., перебуваючи в приміщенні торгівельного залу гіпермаркету «Велмарт», дочірнього підприємства «Фудмережа», розташованого в м. Обухів, вул. Київська, 119, маючи прямий умисел на незаконне заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, вважаючи, що за її діями ніхто не спостерігає, повторно, шляхом вільного доступу, взявши з продовольчих вітрин супермаркету продукти харчування : яйце з сюрпризом Вінкс 20 г «Кіндер Джойс» в кількості 48 шт., вартістю 967,20 грн. , яйце з сюрпризом «Кіндер Джойс» 20 г в кількості 28 шт., вартістю 486,60 грн., а всього на загальну суму 1450,80 грн. та переклавши продукти харчування в жіночу сумку, вийшла через каси, не розрахувавшись за товар, однак свої злочинні дії не довела до кінця з причин, які не залежали від її волі, оскільки була зупинена охоронцем біля виходу із супермаркету.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченої, не оспорюючи обставини вчиненого кримінального правопорушення та правильність кваліфікації дій ОСОБА_10 , просить змінити вирок щодо неї в частині призначеного покарання та призначити ОСОБА_10 покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

В обґрунтування своїх вимог, апелянт послався на те, що суд І інстанції при призначенні покарання формально підійшов до вивчення обставин справи та призначив ОСОБА_10 покарання, яке є занадто суворим та не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, яка повністю визнала вину у вчиненні кримінального правопорушення, активно сприяла розкриттю злочину, має на утриманні двох малолітніх дітей 2013р.н., на даний час проходить курс лікування від наркотичної залежності, відсутність збитків в даному кримінальному провадженні, а також думку потерпілого який не наполягав на покаранні, пов`язаному з позбавленням волі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_9 та обвинуваченої ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурорів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 349 КПК України, суд за погодженням з учасниками судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися, а тому колегія суддів не проводить їх аналіз та перевіряє вирок відповідно до ст. 404 КПК України лише в межах апеляційної скарги.

Дії ОСОБА_10 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченої щодо суворості призначеного ОСОБА_10 покарання та можливості призначення обвинуваченій покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів з врахуванням ступені тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до абз.1,3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003р. призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Так, призначаючи покарання ОСОБА_10 , суд врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, її відношення до скоєного, вчинення нового умисного злочину в період іспитового строку, обґрунтовано визнав пом`якшуючою обставиною - щире каяття та обтяжуючою покарання обставиною рецидив злочину, а також обставини, що впливають на покарання, в тому числі і ті, на які він послався захисник в апеляційній скарзі, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину та обґрунтовано призначив ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі, призначивши мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.2 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч.3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.
Відповідно до абз.4 п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003р. у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_10 була засуджена вироком Обухівського районного суду Київської області від 7.09.2016 року за ч. 2 ст. 15, ч.1 ст.185 КК України на 1 рік позбавлення волі та штрафу в розмірі 850 грн., на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік.

Даний злочин було вчинено обвинуваченою 11.09.2016р., тобто під час іспитового строку.

За таких обставин, у відповідності до положень ч.3 ст. 78 КК України повторне застосування до ОСОБА_10 положень ст.75 КК України не ґрунтується на вимогах закону.

Разом з тим, враховуючи щире каяття обвинуваченої, дані про її особу, наявність на утриманні двох малолітніх дітей, позитивну характеристику за місцем проживання, проходження курсу реабілітації від наркотичної залежності, наявність ряду тяжких хронічних захворювань, відшкодування шкоди шляхом повернення товару, колегія суддів дійшла висновку про можливість пом`якшення ОСОБА_11 покарання шляхом змінення принципу призначення покарання за сукупністю вироків частково приєднавши невідбуте покарання за попереднім вироком.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів,-

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_10 - ОСОБА_9 - задовольнити частково.

Вирок Обухівського районного суду Київської області від 10 січня 2017 року щодо ОСОБА_10 в частині призначеного покарання змінити, пом`якшити покарання.

Вважати ОСОБА_10 засудженою за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України частково приєднати невідбуте покарання за вироком Обухівського районного суду Київської області від 7.09.2016р. та за сукупністю вироків визначити ОСОБА_12 остаточне покарання у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі та штрафу в розмірі 850 грн.
На підставі ч.3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу виконувати самостійно.
В решті вирок залишити без зміни.

Судді