Номер провадження: 11-кп/785/1159/16
Номер справи місцевого суду: 509/1612/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.12.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Іллічівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на вирок Овідіопольського районного суду Одеської області від 10.06.2016 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянин України, українка, не одружений, приватний підприємець, освіта середня, раніше не судимий,

визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених 190 ч.1 КК України призначено покарання у вигляді 1 року обмеження волі.

Застосовано ст. 75 КК України і звільнений ОСОБА_7 від призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік.

ВСТАНОВИЛА:
Як зазначено у вироку суду першої інстанції, ОСОБА_7 засуджено за вчинення злочинів за наступних обставин.

05 квітня 2016 року, приблизно о 11.30. год. ОСОБА_7 зайшов до відділення «Укрпошти», що розташоване в будинку №8 на території жил масиву «Радужний» с. Мізікевича Овідіопольського району, для того щоб виготовити працівнику цього відділення ОСОБА_9 електроний ключ, на її замовлення. У зв`язку і відсутністю ОСОБА_9 на робочому місці і неможливістю зв`язатися з нею за допомогою свого мобільного телефону, ОСОБА_7 звернувся до начальника відділення зв`язку ОСОБА_10 з проханням щоб вона зателефонувала ОСОБА_9 для того, щоб він домовився з нею про зустріч. ОСОБА_10 виконала прохання , зателефонувала із свого мобільного телефону, після чого добровільно передала ОСОБА_7 свій мобільний телефон для того, щоб він особисто домовився з ОСОБА_11 про зустріч та виконання її замовлення. Скориставшись довірою ОСОБА_10 та отримавши від неї її мобільний телефон, ОСОБА_7 з метою заволодіння її майном вийшов з приміщення відділення зв`язку, сховав телефон до кишені куртки , пішов до ломбарду «Онікс» де заклав телефон загальною вартістю 3015 грн., чим самим спричинив потерпілий ущерб на вказану суму.

Також суд вважав кваліфікацію дій ОСОБА_7 помилковою з наступних підстав.

Із фабули обвинувачення, показань самого обвинуваченого слідує, що потерпіла ОСОБА_12 сама добровільно передала обвинуваченому мобільний телефон, а останній зловживаючи її довірою заволодів цим майном.

В даному випадку ОСОБА_13 недобросовісно використав довіру потерпілої ОСОБА_12 для заволодіння її майном, а тому його дії підлягають кваліфікації за ч.1 ст. 190 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити покарання у вигляді штрафу в сумі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 850 грн. Вважає, що органом досудового розслідування вірно кваліфіковано злочинні дії обвинуваченого ОСОБА_7 , за ч.1 ст. 185 КК України. Тому злочинні дії ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ч.1 ст. 185 КК України.

Заслухавши прокурора, яка підтримала свою апеляцію, обвинуваченого який просив вирок залишити без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи суд першої інстанції провів судове слідство у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому учасникам процесу були роз`яснені зміст наслідків розгляду справи у скороченому порядку і то що вони будуть позбавлені права оскаржувати обставини по справі в апеляційному порядку.

Згідно ст.. 394п.2 КПК України судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно положень частини третьої ст..349 КПК України.

Колегія суддів з урахуванням вимого діючого законодавства прийшла до висновку що ці обставини не можуть бути предметом розгляду в апеляційній інстанції і вважає доцільним розглядати апеляцію в межах призначення покарання.

Дії ОСОБА_7 вірно кваліфіковані судом за ст. 190 ч.1 КК України.

При призначенні покарання винуватому районний суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, раніше не судимий, позитивну характеристику матеріальні та моральні претензії з боку потерпілої відсутні, тому суд прийшов до висновку, що можливо застосувати до обвинуваченої ст. 75 КК України, оскільки його виправлення та перевиховання можливі без ізоляції від суспільства.

Призначене судом першої інстанції ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України та зміні не підлягає.

Дослідивши доводи прокурора і матеріали справи судова колегія з урахуванням конкретних обставин справи вважає, що виходячи з принципу розумності, зваженості та справедливості суд першої інстанції обґрунтовано зробив висновок о кваліфікації дій обвинуваченого і правильно призначив міру покарання з застосуванням до обвинуваченого ст. 75 КК України, оскільки його виправлення та перевиховання можливі без ізоляції від суспільства. Він раніше не судимий, розкаявся, вину визнав в повному обсязі, добровільно виклав обставини справи, що дало можливість суду прийняти рішення згідно діючого законодавства.

В силу ст..76 КК України суд першої інстанції на протязі випробувального строку наклав на обвинуваченого ряд обов`язків пов`язаних з виконанням вироку.

Посилання прокурора на неправильність кваліфікації дій обвинуваченого лежить за межами вимог ст..349 п.2 КПК України і не відповідає вимогам диспозиції ст..190 ч.1 КПК України, за відсутністю направленості умислу на крадіжку, при встановленності заволодіння чужого майна шляхом зловживання довірою.

Крім того, прокурор ставлячи питання про необхідність зміни виду покарання не привила не однієї підстави для даних дій і не мотивувала їх, що на думку колегії суддів є необґрунтованою позицією, яка не дає підстав для зміни чи скасування судового рішення.

При таких обставинах колегія суддів не знаходить підстав для скасування чи зміни вироку і приходить до думки в необґрунтованості апеляції прокурора.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду Одеської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення.

Вирок Овідіопольського районного суду Одеської області від 10.06.2016 року відносно ОСОБА_7 у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.1 КК України залишити без зміни.

Ухвала може бути оскарженою в касаційному порядку у строк 3 місяці.

Судді: ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_2 .

З оригіналом згідно суддя: ОСОБА_2