Справа № 139/83/17-к
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 березня 2017 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці кримінальне провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Привітне, жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, освіта середня, неодруженої, непрацюючої, раніше судимої: 30 січня 2008 року Мурованокуриловецьким районним судом за ч. 3 ст. 185, ст.ст. 75, 76 КК України до трьох років позбавлення волі з дворічним іспитовим строком, 02 жовтня 2009 року Мурованокуриловецьким районним судом за ч. 2 ст. 296, ч. 3 ст. 357, ст.ст. 70, 71 КК України до 3 років і 6 місяців позбавлення волі, 31 травня 2013 року Мурованокуриловецьким районним судом за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15 - ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до трьох років позбавлення волі;
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, не одруженого, непрацюючого, судимого : 02 березня 2011 року за ч. 3 ст. 185, ст.ст. 75, 76 КК України до трьох років позбавлення волі з однорічним іспитовим строком, 02 вересня 2011 року Мурованокурилдовецьким районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185, 71 КК України до 3 років і одного місяця позбавлення волі;
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України
з участю сторін провадження:
процесуального прокурора ОСОБА_4
обвинувачених ОСОБА_2 та ОСОБА_3
секретаря судового засідання ОСОБА_5
ОСОБА_2 за попередньою змовою з ОСОБА_3 в кінці грудня 2016 року біля 15-ої години, маючи умисел на крадіжку чужого майна, та корисливий мотив, з метою незаконного збагачення, таємно проникли крізь незачинені двері в нежилий будинок, що належить ОСОБА_6 і розташований по АДРЕСА_2 , та в одній із кімнат шляхом демонтажу з грубки зняли і викрали двоє металевих дверей та металеві рушта, завдавши такими діями матеріального збитку власнику - потерпілій ОСОБА_6 на суму 380 гривень.
Допитані у судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому злочині визнали повністю та пояснили, що вони часто збирали по ярках і на сміттєзвалищі металобрухт. В кінці грудня 2016 року біля 15-ої години, коли вони йшли до ярка через подвір`я ОСОБА_6 , побачили, що будинок незачинений, та вирішили подивитись чи немає там металобрухту. В будинку все було розкидано, в тому числі в одній із кімнат з грубки було знято плиту, але ще були двоє дверцят та рушта. Вони вирішили забрати ці речі з собою, зокрема, віднесли заготовачу металобрухту, однак той не мав грошей, то пообіцяв розрахуватися пізніше. Приблизно в середині січня 2017 року, коли до них приїхали працівники поліції, вони зізналися в крадіжці. Каються у вчиненому, заявляють, що більше такого не повториться, просили не карати їх позбавленням волі, оскільки готові виправитися самостійно і розпочати нове життя без крадіжок та горілки.
Потерпіла ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася. 17 лютого 2017 року подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та про відсутність будь-яких претензій до обвинувачених (а.с. 15).
Судом було ухвалено про проведення судового розгляду без потерпілої.
З урахуванням повного визнання вини у вчиненні вищенаведеного кримінального правопорушення, а також клопотання обвинувачених, враховуючи думку прокурора, за відсутності заперечень та сумнівів, переконавшись у добровільності їх позиції, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Дослідження доказів було обмежено допитом обвинувачених та дослідженням доказів, що характеризують їх особи.
Такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Розглянувши справу в судовому засіданні, з`ясувавши та оцінивши обставини справи в сукупності з дослідженими доказами, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_2 та ОСОБА_3 доведена повністю і їх дії слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло.
Відповідно до частин 1 і 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Обираючи покарання обвинуваченим ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , суд враховує ступінь суспільної небезпеки вчиненого ними злочину, зокрема, що відповідно до класифікації злочинів, визначеної ст. 12 КК України, вчинене ними діяння є тяжким злочином.
Суд враховує також особу кожного винного, зокрема, що обвинувачені за місцем свого проживання характеризуються виключно негативно, як такі, що зловживають спиртними напоями, ведуть аморальний спосіб життя, у громадських місцях і побуті поводять себе неадекватно (а.п. 41, 43). Крім того, обвинувачена ОСОБА_2 перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом: Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченим суд відносить щире каяття в скоєному злочині та активне сприяння розкриттю злочину.
Як обтяжуючі покарання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 обставини, суд враховує вчинення злочину особою повторно (а.п. 45-46, 47) та вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою.
Згідно абзацу 17 ч. 1 ст. 368 КПК України, суд, ухвалюючи вирок, також приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинувачених. Відповідно до такої інформації (а.п. 32-34, 36-38) у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 потреба у коштах має негативний вплив на їх криміногенну поведінку, особи які є близькими до них (родичі) не мають дієвого на них впливу, кожен з них має друзів, які перебувають у конфлікті із законом, часто проводять з ними своє дозвілля і не мають наміру змінювати свій спосіб життя. Як висновок, начальник Мурованокуриловецького РС з питань пробації зазначив, що виправлення обвинувачених без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства та для окремих осіб. Застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.
Також, згідно висновку органу пробації, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_2 оцінюється як дуже високий, ризик небезпеки для суспільства оцінюється як високий. Для ОСОБА_3 обидва ризики становлять високий рівень.
У рішенні від 18 грудня 2008 року у справі «Новік проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що «коли йдеться про позбавлення свободи, надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Вимога "якості закону" у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції означає, що коли національний закон передбачає можливість позбавлення свободи, такий закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні для того, щоб виключити будь-який ризик свавілля».
Враховуючи, що обвинувачені не роблять належних висновків щодо своєї поведінки та способу життя, не намагаються покращити своє становище і репутацію у громадянському суспільстві, вже були засудженими до реального позбавлення волі і судимості за цими злочинами не погашені, а також враховуючи обставину, що потерпіла не має до обвинувачених матеріальних претензій, суд приходить до висновку, що правильним для виправлення обвинувачених та запобігання вчиненню ними нових злочинів буде призначення їм покарання у виді позбавлення волі, а достатнім терміном -три роки і шість місяців.
Запобіжний захід відносно обвинувачених ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в ході досудового слідства не обирався. Враховуючи з цього приводу думку прокурора, даних про особу кожного з обвинувачених, обставину, що у суду відсутні будь-які дані про можливість обвинувачених уникнути виконання вироку, а також їх зразкову процесуальну поведінку, суд не вбачає підстав і потреби в застосовуванні відносно обвинувачених запобіжних заходів до набрання вироком законної сили.
Керуючись ст. ст. 349, 368, 369-371, 373, 374, 376, 395 КПК України, суд
З А С У Д И В:
ОСОБА_2 визнати винною за ч. 3 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді трьох років і шести місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_2 рахувати з моменту її затримання з метою виконання цього вироку.
ОСОБА_3 визнати винним за ч. 3 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді трьох років і шести місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його затримання з метою виконання цього вироку.
Речові докази - двоє металевих дверей до грубки та одні металеві рушта - повернути ОСОБА_6 .
Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженим і прокурору.
Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.
На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Вінницької області через Мурованокуриловецький районний суд.

Суддя: ______________