Справа №705/4753/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 січня 2017 року м. Умань Черкаської області
Уманський міськрайонний суд Черкаської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Умані Черкаської області, громадянина України, освіта середня-спеціальна, непрацюючого, неодруженого, на утримані дітей не має, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимості немає,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6
ОСОБА_3 в період часу з початку січня по початок березня 2016 року, в невстановлений досудовим розслідуванням час та дату, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, усвідомлюючи протиправність своїх дій, шляхом обману, під приводом надання послуг по виготовленню та встановленню меблів, не маючи наміру виконувати взяті на себе зобов`язання, перебуваючи у домоволодінні ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , заволодів грошовими коштами ОСОБА_5 в сумі 300 доларів США, що відповідно до курсу Національного банку Україна становить 7 134 грн. Після чого, він, продовжуючи свої злочинні дії та маючи єдиний умисел на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_5 , перебуваючи за вказаною вище адресою, під приводом імітації оформлення додаткового замовлення по виготовленню меблів, не маючи наміру виконувати взяті на себе зобов`язання, заволодів грошовими коштами ОСОБА_5 у розмірі 500 доларів США, що відповідно до курсу Національного банку Україна становить 13 545 грн. Своїми діями ОСОБА_3 спричинив потерпілому матеріального збитку на загальну суму 20 679 грн.
Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України, а саме: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).
Він же, ОСОБА_3 , в період часу з початку березня по квітень 2016 року, в невстановлений досудовим розслідуванням час та дату, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, усвідомлюючи протиправність своїх дій, шляхом обману, під приводом надання послуг по виготовленню та встановленню кухонних меблів, не маючи наміру виконувати взяті на себе зобов`язання, перебуваючи в домоволодінні ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 , заволодів грошовими коштами ОСОБА_6 у сумі 150 грн. Після чого він, продовжуючи свої злочинні дії та маючи єдиний умисел на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_6 , перебуваючи за вказаною вище адресою, під приводом додаткового оформлення замовлення по виготовленню меблів, не маючи наміру виконувати взяті на себе зобов`язання, заволодів грошовими коштами ОСОБА_6 у сумі 646,24 грн., які остання за попередньою домовленістю з ОСОБА_3 перерахувала на р/р НОМЕР_1 в якості оплати за надані послуги. У результаті вказаних дій ОСОБА_3 заволодів грошовими коштами ОСОБА_6 в загальній сумі 796,24 грн., спричинивши матеріального збитку потерпілій на вказану суму.
Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 190 КК України, а саме: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.
З урахуванням визнання обвинуваченим повністю своєї винуватості у вчиненні наведених вище злочинів, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень з їх сторони та за відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів обвинувачення щодо тих обставин, які ніхто не оспорює часу, місця, способу, предмету, мотиву, мети, наслідків вчинення злочинів, зазначених у обвинувальному акті, та обмежив обсяг доказів, що підлягають дослідженню під час судового розгляду, допитом обвинуваченого, потерпілого ОСОБА_5 , документами, що характеризують особу обвинуваченого.
Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 визнав, що вчинив злочини за обставин, наведених у пред`явленому йому обвинуваченні; сказав, що розкаюється у вчиненому, просить вибачення за свої дії і в подальшому такого не вчинятиме. Показав, що дійсно під приводом надання послуг по виготовленню та встановленню меблів, не маючи наміру і можливості виконати взяті на себе зобов`язання, з метою отримання коштів для витрачання в своїх інтересах, заволодів грошовими коштами ОСОБА_5 в загальній сумі 800 доларів США, а в подальшому під таким самим приводом отримав грошові кошти від ОСОБА_6 в загальній сумі 796,24 грн. Обіцяні потерпілим меблі не виготовляв і не встановлював, кошти на їхні вимоги не повертав.
Потерпілий ОСОБА_5 під час допиту в суді показав, що домовився із ОСОБА_3 про виготовлення і встановлення останнім меблів до кінця січня 2016 року, оплативши наперед 800 доларів США, однак обвинувачений не виконав своїх обіцянок, весь час посилаючись на все нові і нові обставини, що перешкоджають йому зробити це і які не відповідали дійсності. Через обман ОСОБА_3 він із сім`єю на чотири місяці пізніше зміг переїхати до своєї квартири і почати жити в ній, аніж планував, та мав нести додаткові витрати на завершення ремонту кухні.
Допитавши обвинуваченого, потерпілого, дослідивши, документи, що характеризують особу ОСОБА_3 , оцінивши фактичні обставини вчинення злочинів, які ніхто з учасників судового провадження не оспорює, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні вказаних вище діянь доведена. Дії обвинуваченого ОСОБА_3 щодо заволодіння грошовими коштами ОСОБА_5 у розмірі 800 доларів США, що відповідно до курсу Національного банку Україна становить 20 679 грн., правильно кваліфіковані стороною обвинувачення за ч. 1 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство). Дії обвинуваченого щодо заволодіння грошовими коштами ОСОБА_6 в загальній сумі 796,24 грн. стороною обвинувачення правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.
У зв`язку з тим, що станом на час проведення підготовчого провадження та судового розгляду в суді цього кримінального провадження, органи пробації по м. Умані та Уманському районі Черкаської області не були створені, суд не мав можливості виконати вимоги п. 6 ч. 3 ст.314 та ст.314-1 КПК України і тому за згодою учасників судового провадження вважає можливим призначити покарання без отримання досудової доповіді.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує тяжкість вчинених злочинів; особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується формально позитивно, не перебуває на обліку в лікаря-нарколога і лікаря-психіатра, непрацюючий; та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, є його щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання, в суді не встановлено.
Враховуючи наведені вище обставини, а саме: тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, наявність обставини, що пом`якшує покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити покарання, не пов`язане з ізоляцією від суспільства, у виді громадських робіт та обмеження волі, в межах, передбачених санкціями ч. 1 ст. 190 і ч. 2 ст. 190 КК України, відповідно, із застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України про поглинення менш суворого покарання більш суворим. Таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів. Суд також дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання та про можливість застосування до нього положень статті 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням і встановивши йому іспитовий строк. При цьому суд вважає необхідним, для забезпечення належної поведінки засудженого під час іспитового строку, покласти на нього обов`язки, що передбачені ч. 1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України.
Під час досудового розслідування запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався. Прокурор клопотання про обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу суду не подавав.
Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні, передбачені ст. 124 КПК України, відсутні.
Потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заявили на стадії судового провадження цивільні позови до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
Цивільний позов ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_3 на її користь 796,24 грн. відшкодування матеріальних збитків та 1 000,00 грн. компенсації моральної шкоди підлягає задоволенню повністю, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 в суді визнав позов повністю і таке визнання не суперечить закону і не порушує прав інших осіб, та суд приймає таке визнання позовних вимог.
Цивільний позов ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_3 на його користь 20 679,00 грн. відшкодування матеріальних збитків та 10 000,00 грн. компенсації моральної шкоди підлягає задоволенню частково. Вимога про стягнення відшкодування матеріальних збитків підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 в суді визнав цю вимогу повністю і таке визнання не суперечить закону і не порушує прав інших осіб. Вимога про стягнення компенсації за завдану моральну шкоду, проти якої обвинувачений заперечив, підлягає задоволенню частково. Враховуючи вимоги розумності, справедливості, положення статей 23, 1167, 1177 ЦК України, характер та тривалість моральних страждань потерпілого в наслідок вчинення щодо нього протиправних дій і позбавлення його майна, суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди необхідно визначити в сумі 3 000,00 грн., які підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь потерпілого.
На підставі наведеного вище, керуючись статтями 369-371, 373,374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання:
- за ч. 1 ст. 190 КК України у виді 80 годин громадських робіт;
- за ч. 2 ст. 190 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання ОСОБА_3 у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановити йому іспитовий строк тривалістю один рік. На підставі статті 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, а також не виїжджати за межі України на постійне проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.
Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 відшкодування матеріальних збитків в сумі 20 679,00 гривень та компенсацію моральної шкоди в сумі 3 000,00 гривень.
Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити повністю. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 відшкодування матеріальних збитків в сумі 796,24 гривень та компенсацію моральної шкоди в сумі 1 000,00 гривень.
Речові докази: копію боргової розписки ОСОБА_3 , копію квитанції про оплату ОСОБА_6 за надані послуги, які приєднані до матеріалів кримінального провадження, що залишилися в прокурора, залишити при матеріалах кримінального провадження, що залишилися в прокурора, на весь час їх зберігання.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Черкаської області через Уманський міськрайонний суд Черкаської області протягом 30 діб з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий-суддя ОСОБА_1