Справа №490/810/16-к 27.06.2017
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 червня 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув за матеріалами кримінальних проваджень №0006487, №0001332, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 березня 2017 року, стосовно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, не працюючого, раніше судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
- яким його визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_6
обвинувачений ОСОБА_5
захисник ОСОБА_7
встановив:
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду змінити. Призначити більш м`яке покарання.
Короткий зміст вироку.
Вироком суду ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України та призначено покарання за ч.2ст.190 КК України у виді 2 років позбавлення волі.
Вирішено питання щодо речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі обвинувачений не оспорюючи кваліфікації інкримінуємого йому злочину, вважає, що призначене покарання є занадто суворим.

Звертає увагу, що хворіє на хронічний пієлонефрит, який на даний час знаходиться у стадії загострення.

Зазначає, що стан його здоров`я не дозоляє утримуватися в умовах слідчого ізолятору та місцях позбавлення волі.

Вважає, що за відсутності матеріальних претензій з боку потерпілого, щиросердного зізнання та погіршення стану його здоров`я, апеляційний суд має можливість пом`якшити призначене судом першої інстанції покарання.

Обставини встановлені судом першої інстанції.
02.12.2015р. близько 09год., ОСОБА_5 знаходячись за адресою АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою потерпілої ОСОБА_8 , під приводом здійснення телефонного дзвінка, заволодів належним їй мобільним телефоном марки «Samsung GТ-I9300» вартістю 5690,00грн.З місця скоєння злочину зник, розпорядився вищезазначеним майном на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_8 , матеріальну шкоду в розмірі 5690,00грн.
10.03.2016р. близько 12год., ОСОБА_5 перебуваючи на подвір`ї буд. АДРЕСА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою потерпілого ОСОБА_9 , під приводом здійснення телефонного дзвінка, заволодів мобільним телефоном потерпілого марки «Lenovo S 650», вартістю 2245,91грн.Після чого, з місця скоєння злочину ОСОБА_5 зник, розпорядився вищезазначеним майном на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 2245,91грн.
Крім того, 05.10. 2016р. ОСОБА_5 близько 19год., знаходячись в тамбурі квартири АДРЕСА_4 , діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою потерпілої ОСОБА_10 , під приводом здійснення телефонного дзвінка, заволодів мобільним телефоном потерпілої марки «Samsung С 3300К», вартістю 450грн. Після чого, з місця скоєння злочину ОСОБА_5 зник, розпорядився вищезазначеним майном на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду в розмірі 450грн.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч.2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд врахував обставини, які пом`якшують покарання визнання вини, та врахував особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, перебуває на обліку у лікаря нарколога, раніше судимий за скоєння корисливих злочинів, на шлях виправлення не став. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційної скарги, заперечення прокурора про законність та обґрунтованість вироку суду, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчинені злочину за обставин, встановлених судом, є обґрунтованими, відповідають дослідженим в судовому засіданні доказам, які викладені у вироку. Дії ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України вірно та апелянтом не оспорюють ся, а тому апеляційним судом вирок в цій частині не переглядається.

Що стосується покарання, то воно судом першої інстанції призначено з дотриманням вимог ст.ст. 65-67 КК України. Посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на суворість вироку є непереконливими.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України та п.п.1,9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Суд дотримався даних вимог закону та належним чином мотивував своє рішення призначаючи обвинуваченому вид та міру покарання.

Як зазначено у вироку, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, а також особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння умисних корисливих злочинів, на шлях виправлення не став, за місцем проживання характеризується посередньо, з 2009 року перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом синдром залежності від опіатів. Обставиною, що пом`якшує покарання, суд обґрунтовано зазначив визнання вини обвинуваченим, обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Призначаючи покарання ОСОБА_5 , суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував суспільну небезпечність вчиненого злочину, особу обвинуваченого, врахував всі ті обставини, на які посилається в апеляційній скарзі обвинувачений, та дійшов вірного висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, і обґрунтовано призначив обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст. 190 КК України.
На думку апеляційного суду, саме таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів та відповідає меті покарання, визначеній в ст. 50 КК України.
Крім того, суд вірно не прийняв до уваги доводи обвинуваченого та його захисника про неможливість відбування ОСОБА_5 покарання в місцях позбавлення волі за станом здоров`я.
Стороною захисту не надано суду доказів того, що обвинувачений не може утримуватися в умовах СІЗО чи виправної колонії через загострення хронічних хвороб. В матеріалах кримінального провадження міститься відповідь начальника Державної установи «Миколаївського слідчого ізолятора» на запит адвоката ОСОБА_7 , в якій вказано, що обвинувачений дійсно хворіє на хронічні хвороби, проте отримує курс лікування по поводу загострення останніх (а.с. 92)
Враховуючи, що ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення не став, знову, через невеликий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі, де він відбував покарання за попереднім вироком, вчинив декілька епізодів умисного корисливого злочину, апеляційний суд не знаходить підстав для пом`якшення йому призначеного судом першої інстанції покарання.
Судом першої інстанції, при призначенні покарання обвинуваченому, враховано всі обставини, на які посилається апелянт, тому доводи про суворість призначеного покарання не заслуговують на увагу і спростовуються вищенаведеним, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 .
При зарахуванні обвинуваченому в строк покарання відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України строку попереднього ув`язнення, судом зазначено, що підлягає зарахуванню строк попереднього ув`язнення з 06.10.2016 року по день набрання чинності вироку суду. Однак, враховуючи, що Законом України від18.05.2017 року, який набрав чинності 21.06.2017 року внесені зміни до ч.5 ст. 72 КК України, вирок в цій частині підлягає уточненню.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу скарга обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 березня 2017 року стосовно ОСОБА_5 без змін.

Зазначений вирок уточнити, відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України (в редакції 2015 року) зарахувати ОСОБА_5 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 06.2016 року по 20.06.2017 року (включно) із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий
Судді