Справа № 751/1112/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/494/2017
Категорія - кримінальна Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 червня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 .

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7

представника ЧВК №44 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_9 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 2 березня 2017 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою засудженій ОСОБА_9 відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання згідно ст. 81 КК України.

В обґрунтування ухваленого рішення місцевим судом зазначено, відбуття встановленої законом частини строку покарання не є достатньою підставою для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, а викладені в характеристиці і висновку до неї обставини у своїй сукупності не дають підстав для такого звільнення.

Не погодившись з рішенням суду засуджена ОСОБА_9 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати та задовольнити її клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом враховано лише негативні данні, які містяться в характеристиці, яка долучена до матеріалів справи, та не враховано данні, що характеризують її з позитивної сторони, як і не враховано відсутність у неї стягнень та задовільне відношення до праці. Вважає, що вона надала суду переконливі дані про те, що процес її виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування покарання перестає бути доцільним.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника, яка просила задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, яка фактично не заперечувала проти вимог скарги апелянта, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

11 жовтня 2013 року вироком Суворівського районного суду міста Одеси ОСОБА_9 визнана винною у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст.317 КК України та їй призначено покарання із застосуванням ст.70 КК України у вигляді 6 років позбавлення волі із конфіскацією особистого майна.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 01 лютого 2016 року зараховано строк попереднього ув`язнення з 16 жовтня 2012 року по 21 січня 2014 року у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку покарання рахується з 16 жовтня 2012 року, кінець строку покарання 11 липня 2017 року.

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 25 лютого 2016 року в задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст.81 КК України, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким" № 2 від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення і відбув певну частину покарання. Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, яка полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо.

Виходячи з вказаної норми закону, умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період відбування покарання, тяжкості вчиненого злочину та особи засудженого в цілому.

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції при розгляді клопотання дотримався даних вимог закону, належним чином дослідив наявність необхідних умов для умовно-дострокового звільнення засудженої та обґрунтував свою відмову у задоволенні клопотання переконливими доводами.

Зокрема, судом вірно враховано характеристику засудженої ОСОБА_9 від 27 лютого 2017 року адміністрації ЧВК № 44, згідно якої ОСОБА_9 характеризується посередньо та зокрема: не входить до складу ради колективу засуджених відділення чи установи, що свідчить про небажання показувати позитивний приклад іншим засудженим установи, довести своє виправлення; до виконання передбачених законодавством вимог персоналу ставиться безініціативно; загалом самостійно не виконує роботи із самообслуговування та роботи із благоустрою установи; перекладає дану роботу на інших засуджених.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд, проаналізувавши дані про особу ОСОБА_9 дійшов вірного висновку про те, що матеріали провадження в своїй сукупності не свідчать про виправлення засудженої, а тому обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання останньої про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що викладені в характеристиці і висновку до неї обставини у своїй сукупності не дають підстав для умовно-дострокового звільнення, і у відповідності до вимог законодавства відмовив ОСОБА_9 в задоволенні клопотання останньої, а доводи, на які вона посилається в апеляційній скарзі не можуть бути беззаперечною підставою для умовно дострокового звільнення від відбування покарання та були враховано судом при ухваленні оскаржуваного рішення.

Порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не вбачається, тому ухвала суду є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 2 березня 2017 року про відмову в задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_9 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання без змін.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженою в той самий строк з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4