У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0003084, за апеляційною скаргою прокурора Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_5 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 2 грудня 2016 року відносно
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 186 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7 ,
обвинувачений ОСОБА_6 ,
захисник ОСОБА_8 .
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 2 грудня 2016 року ОСОБА_6 визнано винним у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 року обмеження волі та за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком 3 роки.
Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_6 покладено обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти цю інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Вирішено питання, щодо речових доказів у справі.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Прокурор просить вирок відносно ОСОБА_6 змінити та вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року обмеження волі, за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, за сукупністю злочинів, призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого звільнити від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки.
На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На підставі п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України додатково покласти обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Прокурор не оспорюючи фактичних обставин провадження, доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, вважає, що при призначенні ОСОБА_6 покарання судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а саме не прийняв до уваги зміни, внесені до положень ст. 76 КК України, які набрали чинності 08.10.2016 р., що регламентують перелік обов`язків, які суд покладає на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням та органів нагляду за вказаною особою.
Наведені обставини, на думку апелянта, свідчать про наявність підстав для зміни вироку суду.
Обставини, встановлені судом першої інстанції.
02.07.2016 р. близько 05.10 год., ОСОБА_6 , знаходячись на перехресті вулиць Потьомкінської та Обсерваторної в м. Миколаєві, діючи умисно з корисливих мотивів, застосувавши до ОСОБА_9 насильство, що не є небезпечним для життя чи здоров`я, зокрема бризнувши їй в обличчя газовим балончиком «ТЕРЕН-4», відкрито викрав, зірвавши з шиї, майно останньої на загальну суму 5593 грн., а саме золотий ланцюжок з кулоном. З викраденим майном обвинувачений з місця вчинення злочину зник та розпорядився ним за власним розсудом.
16.07.2016 р., близько 20.30 год. ОСОБА_6 , знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , повторно, діючи умисно з корисливих мотивів, таємно викрав майно ОСОБА_10 , а саме мобільний телефон «Samsung GT-E1080W» вартістю 170 грн., з яким з місця вчинення злочину зник та розпорядився ним за власним розсудом.
Дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний із насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої та за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого та його захисника які не заперечували проти задоволення скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до наступного.
Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.
У відповідності до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчинені злочинів за обставин, встановлених судом, є обґрунтованими, відповідають дослідженим в судовому засіданні доказам, які викладені у вироку. Дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 186 КК України вірно та апелянтом не оспорюються, а тому апеляційним судом не переглядаються.
У відповідності до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених КПК.
Відповідно вироку суду, ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 186 КК України з призначенням остаточного покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.
Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_6 покладено обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Законом України від 07.09.2016 р. № 1292-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених», що набрав чинності 08.10.2016 р., ст. 76 КК України викладено в новій редакції та обов`язки, які були передбачені п.п. 2-4 ч. 1 ст. 76 КК України (в редакції Закону від 14.04.2009 р.), викладено в п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, якими передбачено, що у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Крім цього, на осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, суд може додатково покласти і обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Положення нової редакції ст. 76 КК України суттєво відрізняються від редакції Закону від 14.04.2009 р., а саме в частині покладення на засудженого двох обов`язків, які є безальтернативними, а саме періодично з`являтися для реєстрації та повідомляти про зміну місця проживання, роботи або навчання, на відміну від старої редакції відповідно яким застосування вказаних норм було правом суду, а не обов`язком.
Таким чином, діюча редакція ст. 76 КК України погіршує становище обвинуваченого ОСОБА_6 , а, у відповідності до положень ст. 5 КК України, Закон про кримінальну відповідальність, що посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що злочини ОСОБА_6 вчинені в липні 2016 року, тобто до набрання законної сили нової редакції ст. 76 КК України, а тому її положення не можуть бути застосовані, оскільки погіршують становище обвинуваченого.
Разом з тим, на момент оголошення судом першої інстанції вироку та апеляційного розгляду, ст. 76 КК України змінена Законом України № 1492-VIII від 07.09.2016 р., і ці зміни набули чинності 08.10.2016 р.
Відповідно до діючої редакції ст. 76 КК України, нагляд за поведінкою засуджених, звільнених від відбування покарання з випробуванням здійснюється уповноваженим органом з питань пробації, а не кримінально-виконавчою інспекцією, як зазначено судом першої інстанції.
З урахуванням наведеного, на підставі положень п. 4 ч. 1 ст. 409, ст. 413 КПК України, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду підлягає зміні в частині зазначення органу, який повинен здійснювати нагляд за обвинуваченим ОСОБА_6 , звільненим від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 413, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
апеляційну скаргу прокурора Миколаївської місцевої прокуратури №1 задовольнити частково.
Вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 2 грудня 2016 року відносно ОСОБА_6 змінити в частині зазначення органу, який здійснює нагляд за особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, зазначивши про здійснення вказаного нагляду за ОСОБА_6 , відповідно до покладених на нього обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України (в редакції Закону України № 1254-VI від 14.04.2009 р.), уповноваженим органом з питань пробації замість кримінально-виконавчої інспекції.
В решті зазначений вирок залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді
_____________________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3