Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/266/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 115 (93, 94) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.04.2017 м.Кіровоград

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький матеріали кримінального провадження № 0001110 за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22.11.2016 року яким,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тростянець, Дубнівського району, Ровенської області, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , освіта повна-середня, неодруженого, непрацюючого, відповідно до вимог ст. 89 КК України є особою такою, що не має судимостей

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз у розмірі 25 724 гривень 44 копійок.

Інші учасники судового розгляду:

прокурор ОСОБА_8 ,

захисник-адвокат ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:
03.12.2015 року приблизно о 18 год. ОСОБА_7 , перебував у власній квартирі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та в цей час до нього прийшов його сусід ОСОБА_9 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Під час розмови між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на грунті тривалих неприязних відносин, в зв`язку з побутовими непорозуміннями виникла сварка. Під час вказаної суперечки у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на умисне протиправне позбавлення життя ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_7 , в той час коли ОСОБА_9 знаходився в кімнаті квартири, вийшовши до господарчої будівлі, де взяв сокиру та повернувшись до середини приміщення квартири, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_9 повернув голову в бік іншої кімнати, та не звертав на ОСОБА_7 уваги, зі значною силою, утримуючи сокиру обома руками, умисно, справа на ліво, завдав металевою частиною сокири не менше двох ударів в область потилиці голови потерпілого ОСОБА_9 . Внаслідок отриманих ушкоджень потерпілий ОСОБА_9 впав на підлогу кімнати на спину обличчям догори, а ОСОБА_7 тримаючи сокиру двома руками та перебуваючи з правого боку від потерпілого ОСОБА_9 , лезом сокири згори вниз, перпендикулярно до положення тіла потерпілого, завдав одного удару в область лоба з лівого боку, заподіявши останньому тілесних ушкоджень у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, перелому кісток склепіння черепа та забою головного мозку.

Побачивши, що ОСОБА_9 не подає ознак життя після одержаних тілесних ушкоджень, вважаючи вказані дії достатніми для виконання свого злочинного наміру і що вони привели до бажаного результату, тобто настання смерті потерпілого, ОСОБА_7 припинив свої дії та залишив тіло на підлозі в кімнаті будинку де вони конфліктували, після чого заснув в іншій кімнаті.

Прокинувшись 04.12.2015 року близько 05 години 00 хвилин, ОСОБА_7 , побачив труп ОСОБА_9 на тому ж місці, де залишив, усвідомлюючи відповідальність за вчинення злочину, який призвів до смерті особи, вирішив приховати сліди злочинного діяння та перетягти труп потерпілого ОСОБА_9 на вулицю до подвір`я домоволодіння потерпілого де залишити. Для цього ОСОБА_7 перетягнув тіло ОСОБА_9 до кута будинку де проживає в напрямку вулиці Набережної, однак не довів свій намір до кінця так як о 05.30 годині був виявлений співмешканкою потерпілого - ОСОБА_10 , а тому, кинувши трупа біля кута будинку де він проживає, останній, намагаючись уникнути відповідальності за вчинений злочин та приховати сліди вчиненого ним злочину пояснив ОСОБА_10 , що виявив труп ОСОБА_9 на тому місці де вона їх виявила.

Згідно висновку судово-медичного експерта № 73 від 25.12.2015 року на тілі трупа ОСОБА_9 мають місце тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, перелому кісток склепіння черепу, забійних ран голови. Смерть потерпілого ОСОБА_9 настала внаслідок забою головного мозку.

Таким чином ОСОБА_7 , своїми умисними протиправними діями скоїв вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 115 КК України.

Не погоджуючись з вироком суду були подані апеляційні скарги:
- обвинувачений ОСОБА_7 просить замінити строк і міру покарання. Зазначає, що потерпілий ОСОБА_9 прийшов до нього того дня дуже пізно, почав йому погрожувати, що розправиться з ним, якщо він не принесе йому спиртного. Він дуже його боявся, оскільки він неодноразово приходив до нього, коли сусіди не бачили, бив його та знущався на ним.
Вказує, що в той день потерпілий почав його бити в голову, бік, поперек, поки він не впав на диван. Тоді він погодився принести спиртне, бо іншого йому не залишалось. Вийшовши до коридору, він взяв сокиру та повернувшись до кімнати наніс потерпілому 2 удари по голові. Вказує, що боявся за своє життя, оскільки вже похилого віку, а потепілий був молодий і здоровий, а також, що він же не міг терпіти знущання над собою, яке триває вже 2 роки. Вкаузє, що не бажав його смерті, а лише хотів налякати потерпілого, що він до нього більше не ходив.

Просить врахувати його щире каяття, визнання вини, похилий вік та всі обставини справи та пом`якшити йому міру покарання.

- захисник-адвокат ОСОБА_6 просить вирок змінити. Призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі на строк 8 років.

Зазначає, що ОСОБА_7 вже багаторазово пожалкував про скоєне ним кримінальне правопорушення. Судом також не взято до уваги той факт, що хоча засудженим і вчинено особливо тяжкий злочин, але він вчинений на території його домоволодіння через неправомірну та аморальну поведінку потерпілого. ОСОБА_7 у скоєному визнав свою вину частково, та вказав, що розуміє, що через нього настала смерть потерпілого, але вбивати він його не хотів.

Щодо твердження суду з приводу того, що стороною захисту не підтверджено, що потерпілий відносно ОСОБА_11 здійснював заходи фізичного та психологічного впливу, то в матеріалах справи міститься висновок експерта, відповідно до якого на тілі ОСОБА_7 містяться тілесні ушкодження, відповідають вказаному в постанові часу і мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

Щодо характеризуючих особистість даних, то ОСОБА_7 є особою такою, що не має судимостей, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліках у лікарів психолога та нарколога не перебуває. Є особою 1960 року народження, якому кожен рік життя проведений в ізоляції від суспільства має велике значення. З урахуванням усіх вищезазначених характеристик та обставин суд мав можливість та законні підстави призначити ОСОБА_7 менш суворе покарання в межах санкції статті.

Покарання, у вигляді 8 років позбавлення волі, на думку захисту, було достатнім та необхідним для досягнення основної мети покарання: кара, виправлення засудженого та попередження ним скоєння нових злочинів.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги адвоката, захисника-адвоката ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі, дослідивши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Висновок суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи. Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку й навів у вироку та дійшов правильного висновку про доведеність винності засудженого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги показання засудженого про те, що умислу на вбивство потерпілого він не мав, оскільки такі показання не відповідають фактичним обставинам справи й спростовуються об`єктивними доказами та показаннями самого обвинуваченого, дослідженими судом та наведеними у вироку.

Колегія суддів не погоджується з доводами обвинуваченого та сторони захисту (викладеними в апеляціях) про те, що умислу на вбивство ОСОБА_7 не мав, а тілесні ушкодження заподіяв потерпілому з метою налякати потерпілого, оскільки встановлені у справі обставини свідчать, що обвинувачений вам умисел на вчинення даних дій, а отже і дії засудженого кваліфіковано правильно.

Про наявність прямого умислу на вбивство потерпілого свідчить характер його дій, знаряддя злочину, неодноразові конфліктні ситуації з потерпілим, що передували події та реальна можливість уникнути конфлікту, оскільки обвинувачений мав змогу залишити того дня свій будинок.

З урахуванням зазначених вище обставин колегія суддів визнає правильним висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

При призначенні покарання відповідно до статей 65-69 Кримінального кодексу України суди мають ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, місцевий суд в повній мірі дотримався загальних засад призначення покарання, які передбачені ст. 65 КК України та належним чином врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинуваченим ОСОБА_7 , відповідно до ст.12 КК України, вчинено особливо тяжкий злочин.
Обвинувачений ОСОБА_7 за місцем проживання характеризується позитивно, офіційно не працює, не одружений, осудний, на обліку в психоневрологічному на наркологічному диспансерах не значиться.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, згідно зі ст.ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.
З урахуванням вищевикладеного та те, що,обвинувачений ОСОБА_7 вчинив особливо тяжкий злочин, пов`язаний з позбавленням людини життя, що є найвищою суспільною цінністю, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку його особи, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції призначив покарання, яке в повній мірі сприятиме виправленню та попередженню вчинення ОСОБА_7 нових злочинів.
Колегія суддів погоджується з висновком суду І інстанції, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 буде покарання у виді позбавлення волі в призначений судом строк.
Колегія суддів не знаходить підстав для скасування або зміни вироку суду першої інстанції, а тому апеляційні скарги захисника та обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22.11.2016 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, протягом трьох місяців з моменту його проголошення.

Судді (підписи):
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2