Справа № 635/6088/16-к
Провадження № 1-кп/635/304/2017
У Х В А Л А
27 січня 2017 року Харківський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, -
в с т а н о в и в:
В провадженні суду знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України.
До канцелярії Харківського районного суду Харківської області надійшло клопотання ОСОБА_4 , в якому він просить на підставі ст.315 КПК України змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, а також вказує, що зобов`язується за кожною вимогою з`являтися до суду та не покидати місяця свого мешкання.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу підтримали та просили задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні стосовно клопотання ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, вказав на його безпідставність, так як не відпали ризики, які стали підставою для застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Разом з тим, прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , та наполягав на тому, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме, обвинувачений може вплинути на потерпілого, свідків в цьому кримінальному провадженні, з якими він знайомий, може переховуватися від органів досудового розслідування і суду, може вчинити інші кримінальні правопорушення.
Потерпілий в судовому засідання заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу та підтримав клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вислухавши у судовому засіданні пояснення учасників судового розгляду та перевіривши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Так, ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 22 червня 2016 року, до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань УДПС України в Харківській області (№ 27). Строк тримання під вартою визначений в 60 днів, а саме, до 18 серпня 2016 року. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 16 серпня 2016 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань УДПС України в Харківській області (№ 27) продовжено на 60 днів, тобто включно по 14 жовтня 2016 року. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 13 жовтня 2016 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань УДПС України в Харківській області (№ 27) продовжено на 60 днів, тобто включно по 11 грудня 2016 року. Далі, ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 02 грудня 2016 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань УДПС України в Харківській області (№ 27) продовжено на 60 днів, тобто включно по 30 січня 2017 року.
У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вимогами п. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України передбачено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Оцінивши в сукупності всі обставини, дані про особу обвинуваченого, характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, у тому числі тяжкість злочинів, які інкримінуються обвинуваченому, один з яких відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, беручи до уваги посилання прокурора на те, що продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які стали підставою для застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд прийшов до висновку про обґрунтованість доводів прокурора та доцільність продовження тримання обвинуваченого під вартою
Між тим, ризики, що стали підставою для застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не перестали існувати, що в тому числі підтверджується тим, що на потерпілих у справі, які не були допитані в судовому засіданні, може бути вчинено тиск зі сторони обвинуваченого, який особисто з ними знайомий та обізнаний про місця їх проживання. Наявні ризики також підтверджуються характером вчиненого злочину, скоєного з корисливих мотивів із застосування насильства до людини похилого віку.
Стосовно клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу суд вважає за необхідне зазначити, що доводи викладені у клопотанні обвинуваченого, а саме, про відсутність ризиків, які стали підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою є безпідставними, оскільки підставою для зміни запобіжного заходу може бути лише обґрунтоване підтвердження того, що ризики, які були зазначені в ухвалі слідчого судді при його обранні на теперішній час відпали, що в свою чергу обвинуваченим доведено не було.
Разом з тим, суд вважає безпідставним посилання обвинуваченого на те, що матеріали кримінального провадження не містять доказів його винуватості у вчиненні інкримінованого йому діяння, оскільки суд встановлює винуватість чи невинуватість особи при винесенні судового рішення по суті та вже після дослідження всіх доказів та матеріалів кримінального провадження, які наявні або будуть в подальшому долучатися до матеріалів справи, а також допиту всіх свідків.
При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, які підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Так, суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, зокрема, викладеної в рішенні від 06.04.2000 року у справі «Лабіта проти Італії», згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Так, Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та суспільна небезпечність інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_4 злочинів, а також можливість незаконного впливу на свідків, які ще судом не допитані, ухилення від явки до суду та вчинення іншого злочину.
Крім того, відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Таким чином, водночас розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Також відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому в рішення Європейського суду з прав людини неодноразово зазначалось, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками.
З огляду на викладене, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Керуючись ст.ст. 177, 194, 199, 315, 331, 371-372 КПК України, суд, -

постановив:
У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою відмовити.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань № 27 строком на шістдесят днів, тобто до 27 березня 2017 року включно.
Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя -