Провадження № 1-кс/761/9659/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2017 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора про дозвіл на затримання у кримінальному провадженні № 420 140 000 000 009 67, у якому

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, громадянин України, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , не засуджувався,

підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 374, ч. 2 ст. 375 КК України,

у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_4 для забезпечення участі останього у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання обґрунтоване тим, що гр. ОСОБА_4 07.05.2014 повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 374, ч. 2 ст. 375 КК України, вказані кримінальні правопорушення скоєні за таких обставин.

Підозрюваний, будучи суддею Печерського районного суду м. Києва, здійснював розгляд кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 365 КК України. Під час судового розгляду 05.08.2011 суддя ОСОБА_4 прийняв рішення, яким змінив підсудній ОСОБА_5 запобіжний захід з підписки про невиїзд на тримання під вартою.

На думку прокурора, вказаними умисними діями, які підозрюваний вчинив з мотивів особистих інтересів, суддя ОСОБА_4 постановив завідомо неправосудне рішення, що спричинило тяжкі наслідки, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 375 КК України.

Крім того, не дивлячись на те, що підсудна 26.07.2011 відмовилася від захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 і клопотала про надання їй часу для запрошення іншого захисника, суддя продовжив судовий розгляд, допитавши низку свідків.

У подальшому - 27.07.2011, 28.07.2011 та 29.07.2011 суддя ОСОБА_4 також відмовив у задоволенні аналогічних клопотань підсудної ОСОБА_5 , яка на той час не мала жодного захисника, та продовжив розгляд кримінальної справи, здійснюючи допит свідків.

Як вважає прокурор, у діях судді ОСОБА_4 , який своїми умисними діями, що полягали у ненаданні своєчасно захисника, а також іншому грубому порушенні права підсудного на захист, міститься склад кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 374 КК України.

У зв`язку з невстановленням місця перебування підозрюваного письмове повідомлення про підозру 13.05.2013 та 20.05.2013 скероване за місцем його проживання у спосіб, передбачений КПК для вручення повідомлень.

З огляду на тривале переховування підозрюваного; наявність ризику знищення, приховування або спотворення речей, документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; з метою перешкодити спробам підозрюваного незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів, спеціалістів; з врахуванням тяжкості покарання, передбаченого за вчинення вказаних злочинів, прокурор вважав, що неможливо запобігти зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

Головою Верховного Суду України підтримане клопотання Генеральної прокуратури України про надання згоди на затримання ОСОБА_4 та обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Постановою Верховної Ради України від 05.02.2015 надано згоду на затримання та арешт (тримання під вартою) судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_4

Указом Президента України від 18.01.2016 №10/2016 ОСОБА_4 звільнено з посади судді Печерського районного суду м. Києва у зв`язку з порушенням присяги судді.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 27.10.2016 задоволене клопотання слідчого та надано дозвіл на затримання ОСОБА_4 , оскільки строк дії вказаного рішення сплив, прокурор просив дати дозвіл на затримання підозрюваного.

У судовому засіданні прокурор наполягав на задоволенні клопотання з підстав, які у ньому наведені.

Слідчий суддя, заслухавши доводи прокурора, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про таке.

Статтею 131 КПК України визначений перелік заходів забезпечення кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесені затримання особи та запобіжні заходи.

Частиною 2 статті 176 КПК затримання також віднесене до тимчасового запобіжного заходу.

Наведене свідчить, що затримання підозрюваного для забезпечення його участі у розгляді клопотання про застосування до нього запобіжного заходу є тимчасовим запобіжним заходом.

Порядок застосування заходів забезпечення кримінального провадження регламентується Розділом ІІ КПК, частиною 2 статті 132 вказаного Розділу КПК передбачено, що клопотання про застосування заходів кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді має подаватися до місцевого суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Аналогічна вимога міститься також у ч. 1 ст. 184 КПК, яка не передбачає будь-якої альтернативи, встановивши, що клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.

Як зазначено безпосередньо у тексті клопотання про дозвіл на затримання, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 420 140 000 000 009 67 здійснюється слідчими центрального апарату Генеральної прокуратури України, розташованої поза межами територіальної юрисдикції Шевченківського районного суду м. Києва за адресою м. Київ, вул. Різницька 13/15.

Статтею 26 КПК визначено, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які віднесені до його повноважень.

Вирішення слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва ініційованого стороною обвинувачення питання виходить за межі його процесуальних повноважень, що перешкоджає розгляду клопотання по суті.

Слідчий суддя враховує, що кримінальне провадження щодо судді не може здійснюватися тим судом, у якому цей суддя обіймав посаду судді.

У той же час, порядок направлення кримінального провадження з одного суду до іншого врегульований статтею 34 КПК, яка не наділила прокурора правом самостійно визначати підсудність провадження, оскільки вирішення цього питання віднесено до повноважень судів апеляційної та касаційної інстанцій.

Не дивлячись на встановлений законом порядок, прокурор помилково спрямував клопотання безпосередньо до Шевченківського районного суду м. Києва без наявності рішення суду відповідного вищого рівня, тобто з порушенням визначеної процесуальним законодавством процедури.

На зазначений висновок не впливає той факт, що раніше 24.02.2015 Апеляційним судом м. Києва підсудність аналогічного за змістом клопотання визначалась за Шевченківським районним судом м. Києва.

Наведене ґрунтується на тому, що предметом розгляду Апеляційного суду м. Києва було відповідне подання голови Печерського районного суду м. Києва; з клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного зверталася інша особа, а саме старший слідчий в ОВС Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 ; крім того Шевченківському районному суду м. Києва доручався розгляд клопотання саме слідчого ОСОБА_8 , а не будь-якого іншого учасника кримінального провадження.

Зазначене дає підстави стверджувати, що ініційоване прокурором клопотання від 05.05.2017 не є тотожним тому клопотанню, у якому судом апеляційної інстанції раніше визначалась підсудність за Шевченківським районним судом м. Києва.

У силу вказаної обставини, дію ухвали Апеляційного суду м. Києва від 24.02.2015, яка носила індивідуальний, разовий характер, тобто стосувалася виключно клопотання слідчого ОСОБА_8 , не можна поширювати на інші клопотання, не дивлячись на схожість їх змісту та ініційованого питання.

Прокурор, який приймав участь у розгляді клопотання, документів або обґрунтованих доводів на спростування вказаного висновку слідчому судді не надав.

Недотримання стороною обвинувачення передбаченого законом порядку звернення з клопотанням, а також відсутність у слідчого судді повноважень щодо розгляду клопотання по суті, має наслідком повернення клопотання прокурору.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 32, 34, 131, 132, 190 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :
Клопотання прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_4 для забезпечення участі останього у розгляді клопотання про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повернути прокурору для звернення до належного суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1