АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 599/742/16-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/52/17 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст.122, ч.2 ст.125 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2017 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
при секретарі ОСОБА_8 ,

потерпілих - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
представника потерпілого ОСОБА_10 - ОСОБА_11
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження, внесене 22.02.2016 року до ЄРДР за № 0000048, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Урмань Бережанського району Тернопільсокї області, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , обвинуваченого за ч.1 ст.122, ч.2 ст.125 КК України на вирок Зборівського районного суду Тернопільської області від 29 листопада 2016 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч.2 ст.125, ч.1 ст.122 КК України та призначено покарання за ч.1 ст.122 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі, за ч.2 ст.125 КК України до 1 року обмеження волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України визначено ОСОБА_6 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого більш суворим у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України його звільнено від відбування призначеного покарання з випробування, з встановленням іспитового строку 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 задоволено частково. Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 3784,95 грн. матеріальної шкоди та 10000 грн моральної шкоди заподіяної злочином.

Згідно з вироком суду, 21 лютого 2016 року коло 21 год ОСОБА_6 прибув до с.Погрібці Зборівського району Тернопільської області з метою з`ясування з жителем вказаного села ОСОБА_9 причин побиття його цивільної дружини ОСОБА_12 та викрадення належного їй майна, що мало місце в обідню пору цього ж дня в с.Беримівці Зборівського району. Під час сварки між ними виникла бійка, в ході якої ОСОБА_6 умисно наніс декілька ударів кулаками в голову ОСОБА_9 , спричинивши йому тілесні ушкодження у виді перелому носових кісток, садна тім`яної ділянки голови, синців чола і носа, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Також ОСОБА_6 під час конфлікту, в який втрутився і ОСОБА_10 , умисно наніс останньому, удар ногою в обличчя, чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому нижньої щелепи в ділянці лівого суглобового відростка і садна і ділянці підборіддя, які за ступенем тяжкості відносяться до ушкоджень середньої тяжкості.

В апеляції обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати вирок суду та закрити кримінальне провадження в звязку з відсутністю в його діях складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.2.ст.125, ч.1 ст.122 КК України. Обгрунтовуючи свої вимоги невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Зокрема, зазначає про те, що висновок суду грунтується лише на показаннях самих потерпілих та їх родички ОСОБА_13 та суперечить показанням свідків-очевидців конфлікту - ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 та ОСОБА_16 , які вказують на протиправну поведінку самого потерпілого ОСОБА_9 , який розпочав конфлікт разом зі своїми родичами ОСОБА_10 та ОСОБА_16 щодо ОСОБА_12 та нього, наносив йому удари. Не заперечує того що під час бійки, обороняючись, він наніс удар головою в ніс ОСОБА_9 та не виключає того що міг нанести удар в щелепу ОСОБА_10 . Проте, зазначає, що прямого умислу на нанесення цих ударів він не мав, оскільки один оборонявся віднапоаду трьох осіб- братів ОСОБА_17 . Просить також відмовити у задоволенні цивільного позову про стягнення з нього на користь ОСОБА_10 заподіяної злочином шкоди в зв`язку з тим, що потерпілий всупереч вимогам ст.ст.119,121 ЦПК України та ст.ст.4,5 ЗУ`Про судовий збір» розглянув позовну заяву про стягнення моральної шкоди без сплати судового збору та стягнув матеріальну шкоду без документу про необхідність призначення медичних препаратів для лікування.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану скаргу з викладених у ній мотивів, потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та представника потерпілого ОСОБА_10 - ОСОБА_11 , які заперечили проти задоволення апеляції, думку прокурора, який вважає вирок суду законним та обгрунтованим та просить залишити його без змін, перевіривши матеріали провадження та дослідивши наведені в апеляції доводи, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_6 у скоєнні злочинів, за які його засуджено та кваліфікація його дій відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю доказів, досліджених у судовому засіданні, аналіз яким суд дав у вироку.
Так, обвинувачений ОСОБА_6 у своїх показаннях підтвердив факт конфлікту з ОСОБА_9 в зв`язку з образою останнім його співмешканки ОСОБА_18 та викрадення у неї грошей, у результаті якого між ними виникла шарпанина, яка згодом переросла у бійку, під час якої він захищаючись завдав удару головою в ніс останньому.

Показаннями потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_13 та висновками судмедекспртів підтверджується факт умисного нанесення обвинуваченим потерпілим тілесних ушкоджень відповідно легких та середнього ступеню тяжкості.

Оцінюючи показання обвинуваченого, суд вірно зіслався на те, що вони також частково узгоджуються з іншими доказами - показами вищезгаданих потерпілих та свідків, узгоджуються з висновками судмедекспертиз про наявності тілесних ушкоджень у потерпілих, характер їх нанесення, локалізацію, час виникнення та ступінь тяжкості, які співподають з показаннями потерпілих та свідків.

Зважаючи на наведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичний перебіг подій та належним чином оцінено і проаналізовано наявні у справі докази і вірно кваліфіковано дії ОСОБА_6 за ч.2 ст.125 КК, ч.1 ст.122 України, як умисне легке тілесне ушкоження з короткочасним розладом здоров`я та середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Аналізуючи доводи апелянта щодо неузгодженості вироку суду з його показаннями в частині неумисного нанесення тілесних ушкоджень потерпілим та з поясненнями свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_20 , які вказували на те, що першим почав бійку розпочав потерпілий ОСОБА_21 , а обвинувачений лише оборонявся, то їх слід оцінити критично, оскільки судом першої інстанції достовірно встановлено, цього не заперечили і вищезгадані свідки, що обвинувачений їхав до помешкання потерпілого ОСОБА_22 з метою з`ясувати стосунки один на один, конфлікт між ними розпочасвя з шарпанини та закінчився бікою, в результаті якої вони наносили один одному удари та впали в рів, а також те, що у вказаний конфлікт згодом втрутився ОСОБА_23 , якому і були заподіяно тілесне ушкодження у виді перелому щелепи.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновоком суду першої інстанції про те, що обвинувачений наносячи удари потерпілим, діяв з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання.
На думку колегії суддів, призначене обвинуваченому покарання є законним та справедливим і відповідає вчиненому ними злочину та даним про його особу, а також узгоджується з вимогами ст.ст.50, 65-67 КК України.

За змістом яких, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню ним нових злочинів, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів. Зокрема, суд вірно врахував ступінь тяжкості скоєних обвинуваченим злочинів, особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні двох малолітніх дітей та позицію потерпілих, які просять його суворо не карати, не встановив обставин, що пом`якшують або обтяжують його покарання , а тому прийшов до правильного переконання про призначення йому покарання в межах санкції статтей, за якими кваліфіковано злочини, у виді обмеження та позбавлення волі, проте без реального його відбування з можливістю його виправлення без ізоляції від суспільсьтва, звільнивши його від відбування останнього з випробуванням та встановленням іспитового строку, поклавши обов`язок, передбачений ст.76 КК України.

Також колегія суддів вважає, що задовольняючи цивільний позов в частині відшкодування матерільної суд вірно врахував те, що потерпілому ОСОБА_10 було проведено операцію металостеосинтезу суглобового відростка нижньої щелепи зліва, показаннями щодо проведення якої був його діагноз та медичний висновок лікарів, а тому суд першої інстанції вірно стягнув кошти , які витратив потерпілий на придбання металевої платини, яка скріплює щелепу та придбані медичні препарати, необхідні для його лікування та відновлення стану здоров`я після операції, вартість яких підтверджується квитанціями про придбання ліків, а також частково задовольняючи позов ОСОБА_10 в частині відшкодування заподіяної злочином моральної шкоди вірно визначився з її розміром, враховуючи характер пережитих потерпілим страждань, які виразились у фізичному болі, душевних переживаннях за своє здоров`я, приниженні честі та гідності, а тому доводи апелянта щодо недоведеності цивільним позивачем розміру заподіяних матеріальних збитків та стягненя мральної шкоди за відсудності квитанції про сплату судовго збору є безпідставними з огляду на вищенаведене, а також вимоги ст.ст.128,129 КПК України та ЗУ «Про судовий збір» у відповідності до якого позивач звільняється від сплати судового збору за цивільним позовом щодо стягнення шкоди, заподіяної злочином

В зв`язу з вищенаведеним, вирок суду слід залишити без змін, а апеляцію обвинуваченого без задоволення.
Керуючсь ст.ст.407,419,422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Зборівського районного суду від 29 листопада 2016 року щодо обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі трьох місяців з моменту її проголошення , а засудженим, який тримається під вартою - в той же строк з моменту отримання її копії.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2