печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 вересня 2017 року Печерський районний суд міста Києва у складі:
головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю: прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Печерського районного суду міста Києва клопотання слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками органів, які ведуть боротьбу зі злочинністю Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , погоджене старшим прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні номер 0005035 заступником начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками органів, які ведуть боротьбу зі злочинністю Генеральної прокуратури України радником юстиції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-
ВСТАНОВИВ:
В провадження слідчого судді надійшло клопотання слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками органів, які ведуть боротьбу зі злочинністю Головного слідчого управління ОСОБА_9 , погоджене старшим прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0005035 заступником начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками органів, які ведуть боротьбу зі злочинністю Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 про застосування до підозрюваного в кримінальному провадженні № 0005035 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вказане клопотання обґрунтоване тим, що Головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0005035 від 04.12.2016 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених п. 1 ч. 2 ст.115, ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст.367, ч. 2 ст. 365, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 27 п. 1 п. 5 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст.15, п. 1 п. 5 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 15 ст.118, ч. 2 ст. 127, ч. 1 ст. 396, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 162 КК України.

30.08.2017 у ході розслідування кримінального провадження повідомлено про підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п. 1, п. 5, ч. 2 ст. 115,ч. 3 ст. 27, п. 1, п. 5, ч. 2 ст. 115 КК України.

При цьому сторона обвинувачення вказує, що в ході досудового розслідування встановлено, що що ОСОБА_8 , перебуваючи на посаді начальника управління карного розшуку ГУ НП в м. Києві, будучи службовою особою та представником влади, свідомо ігноруючи передбачені ст. ст. 27, 60, 64 Конституції України права людини на життя та на його захист з боку держави, всупереч вимогам ст. ст. 2, 3, 6-8, 29-32, 38, 42-46, 62, 64 Закону України «Про Національну поліцію України», ст. ст.2, 7, 8, 9, 11,40, 41, 214 КПК України, п. п. 1, 2, 2.1, 2.2, 2.3 наказу МВС України від 24.04.1998 № 230 ДСК та п. п.1.1 - 5 затвердженої ним Настанови «Про заходи органів, підрозділів внутрішніх справ, частин внутрішніх військ МВС України щодо розшуку і затримання озброєних та інших злочинців, які становлять підвищену небезпеку», будучи ознайомлений з положеннями, вимогами вказаних вище нормативно-правових актів, маючи тривалий практичний досвід військової служби та служби в органах міліції, поліції, 04.12.2016 в період з 03 год. 00 хв. до 4 год.50 хв., перебуваючи в с. Княжичі Броварського району Київської області, зокрема і по АДРЕСА_2 спільно з начальником відділу управління Корпусу оперативно-раптової дії ГУ НП в м. Києві ОСОБА_11 , заступником начальника відділу кримінальної поліції Шевченківського управління поліції ГУ НП в м. Києві ОСОБА_12 , перевищуючи надану їм владу та виходячи за межі наданих їм прав і повноважень, діючи умисно, незаконно та безпідставно організували, а старший інспектор відділу управління Корпусу оперативно-раптової дії ГУ НП в м. Києві ОСОБА_13 спільно з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , також забезпечили застосування та безпосередньо застосували вогнепальну зброю на ураження людей, що призвело до смерті п`ятьох співробітників Національної поліції України, пошкодження службових автомобілів, іншого майна поліції, та зайвих витрат із державного бюджету, чим спричинено тяжких наслідків інтересам держави, зокрема у вигляді матеріальної шкоди на загальну суму 3 298 386,71 гривень.

Таким чином, орган досудового розслідування вказує, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п. 1, п. 5, ч. 2 ст. 115,ч. 3 ст. 27, п. 1, п. 5, ч. 2 ст. 115 КК України.

За вказаних обставин, в своєму клопотанні сторона обвинувачення просить застосувати до ОСОБА_8 винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою та з урахуванням вказаних тяжких наслідків не визначати альтернативний запобіжний захід у виді застави.
В судовому засіданні прокурор, яким погоджено клопотання, клопотання підтримав, просив його задовольнити. Зазначив, що дані, якими обґрунтовується підозра містяться у, долучених до матеріалів клопотання: протоколі за результатами проведених 03-04.12.2016 оперативно-технічних заходів (запису телефонних розмов) стосовно ОСОБА_8 ; аудіозаписі телефонних розмов за участю ОСОБА_8 ; відеозаписі подій, що мали місце 04.12.2016 в с. Княжичі, вилучений з реєстратора, наданого добровільно свідком; висновку експертизи комп`ютерної техніки та програмних продуктів; показаннях свідків ОСОБА_14 ; ОСОБА_15 ; ОСОБА_16 ; ОСОБА_17 ; ОСОБА_18 ; ОСОБА_19 ; ОСОБА_20 ; ОСОБА_21 ; протоколі огляду місця події 04.12.2016; протоколі огляду місця події від 05.12.2016; протоколах слідчих експериментів; висновках судово-медичних експертиз; висновках судово-балістичних експертиз; висновках судових автотоварознавчих експертиз; висновок судової товарознавчої експертизи; висновком експертизи комп`ютерної техніки та програмних продуктів; документах, підтверджуючі виплату одноразової грошової допомоги положеннях п. п. 1, 2, 2.1, 2.2, 2.3 наказу МВС України від 24.04.1998 № 230 ДСК та п. п.1.1 - 5 затвердженої ним Настанови «Про заходи органів, підрозділів внутрішніх справ, частин внутрішніх військ МВС України щодо розшуку і затримання озброєних та інших злочинців, які становлять підвищену небезпеку».

З приводу наявності ризиків, передбачених ст.. 177 КПК України, зазначив, що враховуючи ті обставини, що підозрюваний ОСОБА_8 вчинив тяжкий та особливо тяжкі злочини проти особи, зокрема умисне вбивство чотирьох осіб, маючи великий досвід оперативної роботи у органах міліції та поліції, велике коло друзів, товаришів, знайомих, колишніх підлеглих серед діючих та колишніх співробітників правоохоронних органів, а також володіючи компрометуючими відомостями на осіб із злочинного середовища, може незаконно впливати на свідків, потерпілих, інших підозрюваних з метою схилення останніх до відмови давати показання чи давати неправдиві показання у кримінальному провадженні щодо вчинених ним кримінальних правопорушень, продовжити вчинення кримінальних правопорушень, зокрема шляхом організації підробки документів, знищення документів, речових доказів, незаконного тиску на слідчого прокурора з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення злочинів. ОСОБА_8 володіючи методами та прийомами оперативно-розшукової діяльності, наявними матеріальними ресурсами може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки його статус та соціальні зв`язки дають йому змогу переховуватися від слідства, що унеможливить проведення з ним слідчих дій.

На думку прокурора наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України підтверджується санкцією ч. 3 ст. 365, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п. 1, п. 5 , ч. 2 ст. 115,ч. 3 ст. 27, п. 1, п. 5, ч. 2 ст. 115 КК України, які передбачає позбавлення волі до 15 років або довічним позбавленням волі; відсутністю згідно положень КК України можливості звільнення з випробуванням при призначенні покарання за такі злочини, а також застосування ст. 69 КК України.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні доводи клопотання не визнали та просили в його задоволенні відмовити. Зазначили про необґрунтованість підозри, оскільки в основу повідомлення про підозру і клопотання про обрання запобіжного заходу покладено фрагмент звукозапису телефонної розмови ОСОБА_8 з заступником начальника відділу карного розшуку Шевченківського районного управління поліції ОСОБА_12 , в якому ОСОБА_8 команду про затримання злочинців, які захопили в полон двох працівників управління зовнішнього спостереження (розвідників) подав одним нецензурним словом, а далі наказав висуватись і затримувати. Далі ОСОБА_8 ще раз повторив команду затримувати.

ОСОБА_8 жодним чином не наказував ОСОБА_12 вбивати чотирьох співробітників поліції і сам ОСОБА_12 такий наказ ОСОБА_8 заперечує.

Вирване з контексту одне нецензурне слово слідчий інтерпретував як наказ ОСОБА_8 вбити кількох осіб і поклав в основу підозри як за ч.2 ст.115, так і за ч.3 ст.365 КК України.

Серед досліджених при розгляді клопотання доказів немає жодного, який би доводив обґрунтованість підозри, повідомленої ОСОБА_8 .

Жоден із свідків не показав на допиті про те, що ОСОБА_8 наказав когось вбити, жоден висновок експерта не свідчить про вчинення ОСОБА_8 інкримінованих злочинів, результати інших процесуальних дій обґрунтованість підозри також не підтверджують.

Вказали на недопустимість долучених до матеріалів клопотання деяких доказів, вказали на відсутність будь яких ризиків, визначених ст. 177 КПК України для застосування виняткового запобіжного заходу. Просили в задоволенні клопотання відмовити.

Слідчий суддя, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання про застосування запобіжного заходу, матеріали, які додатково надані як стороною захисту так і стороною обвинувачення, приходить до наступного висновку.
Відповідно до положень ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
2. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
З положень вказаної статті в сукупності з принципом кримінального провадження, закріпленому в в ст.. 22 КПК України змагальності сторін, випливає, що обов`язок доведення всіх обставин, визначених ч.1 ст. 194 КПК України лежить виключно на прокурору.
Тобто саме на прокурора в кримінальному провадженні покладено обов`язок доведення обґрунтованості підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення.
Практика Європейського суду з прав людини (див рішення «Чеботарь проти Молдови») вказує на те, що слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин.
З урахуванням вказаного, слідчим суддею оцінено кожен, наданий сторонами, доказ на предмет наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, інкримінованого з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Крім цього, оцінюючи всі надані сторонами докази, слідчий суддя в даному випадку враховує імперативну позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні «Ходорковський проти Росії», згідно з якою суддя повинен засновувати своє рішення тільки на доказах в юридичному сенсі.

Так, стороною обвинувачення як суть підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п. 1, п. 5, ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 27, п. 1, п. 5, ч. 2 ст. 115 КК України вказується наступне.

Так, відповідно до наказу ГУ НП в м. Києві № 617 о/с від 14.07.2016 ОСОБА_8 , призначено на посаду начальника управління карного розшуку ГУ НП в м. Києві. ОСОБА_8 відповідно до наказу НПУ № 40 о/с від 07.11.2015 присвоєно спеціальне звання полковник поліції.

Згідно з ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» № 3781-XII від 23.12.1993, працівники Національної поліції відносяться до працівників правоохоронних органів України.

Відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015, ОСОБА_8 є посадовою особою, наділеною функціями представника влади, рішення якого загальнообов`язкові для виконання фізичними і юридичними особами незалежно від їх підлеглості, відомчості і приналежності.

Разом з цим, ОСОБА_8 , будучи начальником управління карного розшуку ГУ НП в м. Києві, тобто працівником правоохоронного органу та керівником одного з його підрозділів, який повинен керуватись принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, вчинив перевищення службових повноважень, тобто дії, які явно виходять за межі наданий йому прав чи повноважень, що супроводжувалось застосуванням зброї, та якими інтересам держави заподіяно тяжких наслідків, за наступних обставин.

Так, слідчим відділом Шевченківського управління поліції ГУ НП в м. Києві проводилось досудове розслідування в кримінальному провадженні за фактом вчинення 20.09.2016 на проспекті Перемоги, 15 у м. Києві невідомими особами з використанням зброї розбійного нападу на ОСОБА_22 та заволодіння належними їм грошовими коштами в сумі 2,4 млн. грн. та 20 тис. дол. США.

Головним управлінням Національної поліції в м. Києві, зокрема і підпорядкованим йому Шевченківським управлінням поліції, у жовтні - листопаді 2016 року одержані повідомлення щодо готування групи осіб до крадіжки з приватного будинку грошових коштів на суму понад 1 млн. дол. США та відшукання ними безпосередніх виконавців злочину й автотранспорту для забезпечення його здійснення. Після перевірки зазначеної інформації, нових відомостей про ймовірних власників будинку ( АДРЕСА_2 ) та коштів ГУ НП в м. Києві прийнято рішення про використання оперативних можливостей для негласного контролю за особами, які мають досвід у вчиненні крадіжок та транспортними засобами, що ними можуть використовуватись.

На підставі одержаних даних без складання всіх належних документів, в поза процесуальний спосіб заступником голови НП України начальником ГУ НП в м. Києві ОСОБА_23 у цей же період надано вказівку про здійснення контролю за будинком № 22 вул. Шептицького с. Княжичі та особами, які планують крадіжку у ньому.

Водночас здійснення негласного контролю за вказаними особами ГУ НП в м. Києві, зокрема і підпорядкованим йому Шевченківським управлінням поліції, у листопаді 2016 року прийнято рішення їх проводити в рамках проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні за фактом вчинення 20.09.2016 на проспекті Перемоги, 15 у м. Києві невідомими особами з використанням зброї розбійного нападу на ОСОБА_22 та заволодіння належними йому грошовими коштами в сумі 2,4 млн. грн. та 20 тис. дол. США., без обов`язкового внесення одержаних відомостей про готування до вчинення тяжкого злочину до Єдиного реєстру досудових розслідувань одержаних відомостей.

При цьому начальником Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_24 спільно з начальником УКР ГУ НП в м. Києві ОСОБА_8 , шляхом шантажу ОСОБА_25 у нього одержано згоду на розміщення співробітників поліції у будинку АДРЕСА_3 , що знаходиться неподалік місця ймовірної крадіжки, обґрунтовуючи такі свої дії необхідністю затримання організованої групи під час розбійного нападу.

Також з цією метою начальником Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_24 , у листопаді 2016 року, без своєчасного складання всіх необхідних документів, у поза процесуальний спосіб, в порушення вимог ст. 214 КПК України, без реєстрації відомостей про готування тяжкого злочину до Єдиного реєстру досудових розслідувань, без участі слідчого та його доручення у цьому кримінальному провадженні, за погодженням із заступником голови НП України начальником ГУ НП в м. Києві ОСОБА_23 , у зазначеному будинку організовано засідку із залученням співробітників ВКП Шевченківського управління поліції, управлінь карного розшуку, оперативної служби, КОРД та ППОП № 1 ГУ НП у м. Києві. До складу зазначеної групи, серед інших був включений начальник відділу управління Корпусу оперативно-раптової дії ГУ НП в м. Києві ОСОБА_11 , який керував на місці діями ввірених йому співробітників КОРД, а також старший інспектор 3 відділу з проведення спеціальних операцій управління Корпусу оперативно-раптової дії ГУ НП в м. Києві ОСОБА_13 . При цьому 03.12.2016 ОСОБА_13 у ГУ НП у м. Києві видано належну йому табельну зброю автомат АКМС і 120 набоїв калібру 7,62, а також пістолет Форт 14 та 30 набоїв калібру 9 мм, а ОСОБА_11 належну йому табельну зброю автомат АКМС серійний номер НОМЕР_1 і 120 набоїв калібру 7,62, а також пістолет Форт 14 серійний номер НОМЕР_2 та 30 набоїв калібру 9 мм.

Водночас 02.12.2016 заступником голови НП України начальником ГУ НП в м. Києві ОСОБА_23 управлінню оперативної служби цього органу поліції доручено проведення візуального спостереження за місцем запланованої крадіжки в с. Княжичі та особами, які планують крадіжку у ньому. Після цього 03.12.2016 співробітники Управління оперативної служби Головного управління Національної поліції в м. Києві (далі УОС ГУНП в м. Києві) ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , на виконання завдання і вказівок начальника відділу УОС ГУ НП в м. Києві ОСОБА_15 та начальника УОС ГУ НП в м. Києві ОСОБА_16 , погодженого заступником Голови НП України начальником ГУ НП в м. Києві ОСОБА_23 , на проведення негласної слідчої дії, без дозволу власника, проникли до недобудованого будинку АДРЕСА_4 та проводили спостереження за місцем будинком АДРЕСА_2 .

Крім цього, володіючи оперативною інформацією про місце збору осіб, які планують здійснення крадіжки в с. Княжичі, без складання необхідних документів, в позапроцесуальний спосіб, начальником УКР ГУ НП в м. Києві ОСОБА_8 за погодженням із заступником голови НП України начальником ГУ НП в м. Києві ОСОБА_23 , на провулку Карельському поблизу магазину «Сільпо» в м. Києві з 03.12.2016 організовано засідку із залученням співробітників Шевченківського управління поліції, управлінь карного розшуку, оперативної служби, Корпусу оперативно-раптової дії.

Близько о 3 год. 03.12.2016 група у складі співробітників Шевченківського управління поліції, управлінь карного розшуку, оперативної служби, ППОП № 1 та КОРД ГУ НП у м. Києві, серед яких був ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , прибула за вказаною адресою в с. Княжичі та зайняла свої позиції.

Приблизно в 0.00 год. 04.12.2016 з метою проведення візуального спостереження співробітники управління оперативної служби прибули за місцем проведення операції та приступили до виконання завдання.

При цьому начальником управління карного розшуку ГУ НП в м. Києві ОСОБА_8 за погодженням з керівництвом інших задіяних до операції підрозділів ГУ НП в м. Києві незаконно та безпідставно прийнято рішення на місці вчинення крадіжки злочинців не затримувати, вказане доведено до відома працівників карного розшуку та управління оперативної служби та ними виконано.

В період з 00 год. до 01 год. 04.12.2016 начальник управління карного розшуку ГУ НП в м. Києві ОСОБА_8 , начальник відділу кримінальної поліції Шевченківського управління поліції ГУ НП в м. Києві ОСОБА_12 , володіючи достатніми даними про проникнення до будинку АДРЕСА_2 , тобто про вчинення тяжкого злочину, не вжили заходів до його припинення та затримання злочинців, а незаконно надали їм реальну можливість залишити місце злочину.

Надалі 04.12.2016 о 01 год. 52 хв. на головний пульт центрального спостереження управління поліції охорони надійшов сигнал про відсутність зв`язку з об`єктом по АДРЕСА_2 .

О 02 год.08 хв. до охоронюваного об`єкту на службовому автомобілі Део-Ланос, державний номер НОМЕР_3 , прибула група реагування № 2 у складі поліцейського-водія Броварського МВ УПО ОСОБА_28 та молодшого інспектора ОСОБА_29 , якими виявлено відкриті двері, зламане вікно, сліди на снігу та драбину на паркані. З метою блокування об`єкту групою реагування № 2 викликано на допомогу групу реагування № 3 у складі водія ОСОБА_19 , молодших інспекторів ОСОБА_30 та ОСОБА_14 , а також відповідального-чергового ОСОБА_31 , які прибули на службовому автомобілі Шкода-Октавія, державний номер НОМЕР_4 .

Під час обстеження об`єкту та прилеглої території співробітниками Броварського МВ УПО в сусідньому недобудованому будинку затримано двох невідомих осіб (як пізніше з`ясовано оперуповноважених УОС ГУ НП в м. Києві ОСОБА_26 та ОСОБА_27 ), яких поміщено в службовий автомобіль Део-Ланос, державний номер НОМЕР_3 .

Про затримання зазначених співробітників начальником відділу УОС ГУ НП у м. Києві ОСОБА_15 в період часу з 04 год. до 04 год. 40 хв. 04.12.2016 повідомлено безпосереднього керівника ОСОБА_16 та одночасно начальника УКР ГУ НП в м. Києві ОСОБА_8 .

Після цього начальник управління карного розшуку ГУ НП в м. Києві ОСОБА_8 на підставі неповної та неперевіреної інформації про обставини події та осіб, які їх затримали, зателефонував заступнику начальника ВКП Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_12 , який перебував із співробітниками КОРД та ППОП № 1 ГУ НП в м. Києві № 1 в будинку № 30 по вул. Тихій, та перевищуючи свої службові повноваження, всупереч вимогам статті 46 Закону України «Про Національну поліцію», п. п. 1, 2, 2.1, 2.2, 2.3 наказу МВС України від 24.04.1998 № 230 ДСК та п. п.1.1 - 5 затвердженої ним Настанови «Про заходи органів, підрозділів внутрішніх справ, частин внутрішніх військ МВС України щодо розшуку і затримання озброєних та інших злочинців, які становлять підвищену небезпеку» надав йому усну незаконну вказівку застосувати до осіб, які перебували у зазначених поліцейських автомобілях вогнепальну зброю на ураження, усвідомлюючи наслідки таких дій у вигляді спричинення їм тілесних ушкоджень або смерті і у такий спосіб звільнити затриманих співробітників поліції.

На виконання зазначеної незаконної вказівки заступник начальника ВКП Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_12 , який перебував із співробітниками КОРД та ППОП № 1 ГУ НП в м. Києві № 1 в будинку № 30 по вул. Тихій, надав своєму підлеглому начальнику сектору кримінальної поліції Шевченківського управління поліції ГУ НП в м. Києві ОСОБА_17 , а також начальнику відділу управління Корпусу оперативно-раптової дії ГУ НП в м. Києві ОСОБА_11 , старшому інспектору цього відділу ОСОБА_13 , командиру взводу № 3 роти швидкого реагування полку особливого призначення № 1 ГУ НП в м. Києві ОСОБА_20 , усну незаконну вказівку застосувати до осіб, які перебували у зазначених поліцейських автомобілях вогнепальну зброю на ураження, усвідомлюючи наслідки таких дій у вигляді спричинення їм тілесних ушкоджень або смерті і у такий спосіб звільнити затриманих співробітників поліції.

Діючи з метою звільнення оперуповноважених працівників поліції ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , на підставі неповної інформації про обставини події та осіб, які їх затримали, на виконання незаконної вказівки керівництва про застосування до осіб, які перебували у зазначених поліцейських автомобілях вогнепальної зброї на ураження, ОСОБА_13 будучі працівником правоохоронного органу, спільно з іншими співробітниками управління Корпусу оперативно-раптової дії ГУ НП в м. Києві, під безпосереднім керівництвом начальника цього відділу ОСОБА_11 , на приватному автомобілі Фольксваген Транспортер, із увімкненими фарами в режимі ближнього світла, здійснили виїзд до будинку АДРЕСА_2 .

Водночас працівники взводу № 3 полку особливого призначення ГУ НП в м. Києві № 1 під керівництвом командира ОСОБА_20 , начальника сектора кримінальної поліції Шевченківського управління поліції ГУ НП в м. Києві ОСОБА_17 та заступника начальника відділу кримінальної поліції зазначеного управління поліції ОСОБА_12 зі сторони лісу пішки направились до будинку АДРЕСА_2 .

04.12.2016 в період з 04 год. 20 хв. до 04 год. 40 хв. на ділянці АДРЕСА_4 , приблизно за 10 метрів до будинку АДРЕСА_2 під`їхав автомобіль Фольксваген Транспортер, в якому на передньому сидінні знаходились ОСОБА_11 і ОСОБА_13 , та зупинився. Відразу після цього з автомобіля вийшов ОСОБА_32 , за ним ОСОБА_11 та ОСОБА_13 .

Водночас працівники взводу № 3 полку особливого призначення ГУ НП в м. Києві № 1 під керівництвом командира ОСОБА_20 , начальника сектора кримінальної поліції Шевченківського управління поліції ГУ НП в м. Києві ОСОБА_17 , заступника начальника відділу кримінальної поліції зазначеного управління поліції ОСОБА_12 з протилежної сторони наблизились по цій же вулиці на відстань 20-30 метрів до будинку АДРЕСА_2 . Після чого ОСОБА_12 застосував власну зброю (пістолет) пристрій для відстрілу патронів, споряджених гумовими снарядами ПМР № НОМЕР_5 калібром 9 мм Р.А., за допомогою якого здійснив 4 постріли у напрямку розташування автомобілів поліції охорони на ураження, усвідомлюючи наслідки таких дій у вигляді спричинення їм тілесних ушкоджень або смерті. В цей час ОСОБА_20 також застосовано табельну вогнепальну зброю шляхом здійснення не менше 3 пострілів з автомату АКМС.

В цей же час на території, прилеглій до будинку за вказаною адресою співробітниками управління Корпусу оперативно-раптової дії ГУ НП в м. Києві ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , на виконання незаконної вказівки ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , незаконно та безпідставно застосовано вогнепальну зброю стосовно людей на ураження, усвідомлюючи наслідки таких дій у вигляді спричинення їм смерті.

Так, ОСОБА_11 , маючи тривалий практичний досвід військової служби та служби в органах міліції, поліції, за відсутності будь-яких даних про вчинення злочину водієм або пасажирами автомобіля і стану крайньої необхідності або необхідності відбиття нападу, діючи з метою доведення свого злочинного умислу спрямованого на протиправне заподіяння смерті іншим людям водію та пасажирам автомобіля Део Ланос, у спосіб, небезпечний для життя багатьох осіб, маючи можливість, використовуючи автоматичну вогнепальну зброю, пошкодити автомобіль і, таким, чином унеможливити його подальший рух, перебуваючи на відстані не більше 1 метра від автомобіля зліва біля передніх водійських дверей, розуміючи, що вказані автомобілі належать органам поліції, а розміщені у них особи є поліцейськими за такими явними ознаками як наявність спеціального форменого одягу, на автомобілях - відповідне екіпіювання та ідентифікування органів поліції, без попередження про застосування зброї, з положення стоячи, присівши та лежачи на спині, здійснив з табельної зброї автомату АКМС не менше двадцяти прицільних пострілів через скло вікна передніх лівих (водійських) дверей та через ці двері автомобіля марки Деу-Ланос, державний номер НОМЕР_3 у водія та пасажирів, свідомо припускаючи їх смерть, розуміючи, що поряд з ними в обмеженому просторі салону перебувають водій та троє пасажирів, автомобіль не здійснює рух, а водій та пасажири своїми діями не чинять загрозу життю чи здоров`ю людей та/або поліцейських. При цьому ОСОБА_13 та ОСОБА_11 автоматичну вогнепальну зброю до осіб, які перебували в автомобілі, застосовано з незначної відстані, а також за наявності освітлення місця події фарами автомобіля Фольксваген Транспортер.

Водночас ОСОБА_13 діючи у співучасті з ОСОБА_11 , здійснював шляхом використання вогнепальної зброї на місці події, активне сприяння у вчиненні тяжкого злочину, відволікаючи таким чином увагу та прикриваючи дії ОСОБА_11 , який за відсутності будь-яких даних про вчинення злочину водієм або пасажиром поліцейського автомобіля Шкода-Октавія і стану крайньої необхідності або необхідності відбиття нападу, діючи з метою доведення свого злочинного умислу спрямованого на протиправне заподіяння смерті іншим людям водію та пасажиру зазначеного автомобіля, у спосіб, небезпечний для життя багатьох осіб, будучи представником влади, перевищуючи свої службові повноваження, всупереч вимогам статті 46 Закону України «Про Національну поліцію», п. п. 1, 2, 2.1, 2.2, 2.3 наказу МВС України від 24.04.1998 № 230 ДСК та п. п.1.1 - 5 затвердженої ним Настанови «Про заходи органів, підрозділів внутрішніх справ, частин внутрішніх військ МВС України щодо розшуку і затримання озброєних та інших злочинців, які становлять підвищену небезпеку» маючи можливість, використовуючи автоматичну вогнепальну зброю, пошкодити автомобіль і таким, чином унеможливити його подальший рух, перебуваючи на відстані не більше ніж 2-3 метрів від капота цього автомобіля, усвідомлюючи про належність вказаних автомобілів органам поліції, а те що розміщені у них особи є поліцейськими за такими явними ознаками як наявність спеціального форменого одягу, з відповідним екіпіюванням та ідентифікуванням органів поліції на автомобілях та форменому одязі, без попередження про застосування зброї, з положення стоячи, присівши та лежачи на спині, здійснив з табельної зброї - автомату АКМС не менше двох прицільних пострілів у співробітників Броварського відділу поліції охорони Управління поліції охорони в Київській області ОСОБА_19 та ОСОБА_14 , які знаходились за цим автомобілем, свідомо припускаючи їх смерть, розуміючи, що вони перебувають в обмеженому просторі, а автомобіль не здійснює рух, а ОСОБА_19 та ОСОБА_14 своїми діями не чинили загрозу життю чи здоров`ю людей та/або поліцейських. При цьому ОСОБА_13 та ОСОБА_11 автоматичну вогнепальну зброю до осіб, які перебували за автомобілем, застосовано з незначної відстані, а також за наявності освітлення місця події фарами автомобіля.

Однак злочин спричинення смерті ОСОБА_19 та ОСОБА_14 у спосіб, небезпечний для життя багатьох осіб, не було доведено до кінця з причин, які не залежали від волі ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , оскільки кулі, випущені з його автомату, потрапили в елементи поліцейського автомобіля Шкода-Октавія і не завдали шкоди вказаним особам.

Таким чином ОСОБА_11 та ОСОБА_13 виконали усі дії, які вважали за необхідним для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від їх волі.

Унаслідок вказаної події від кульових поранень загинули два співробітника Управління оперативної служби Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , два співробітника Броварського відділу поліції охорони Управління поліції охорони в Київській області ОСОБА_29 та ОСОБА_33 та співробітник управління Корпусу оперативно-раптової дії ГУ НП в м. Києві ОСОБА_11 .

Крім цього незаконним та безпідставним застосуванням ОСОБА_13 та ОСОБА_11 зброї пошкоджено автомобілі Деу-Ланос, державний номер НОМЕР_3 та Шкода-Октавія, державний номер НОМЕР_4 , бронежилети спіробітників Броварського відділу поліції охорони Управління поліції охорони в Київській області ОСОБА_29 та ОСОБА_30 , які перебувають у власності Броварського відділу поліції охорони Управління поліції охорони в Київській області.

Відповідно до висновку експерта № 421 від 10.02.2017 смерть ОСОБА_27 настала від сліпого кульового вогнепального поранення грудної клітки з ушкодженням правої легені та серця і розвитком крововтрати. Відповідно до висновку експерта № 422 від 10.02.2017 смерть ОСОБА_26 настала від вогнепального наскрізного кульового пораненням голови з переломом кісток черепа та розмізкуванням речовини головного мозку. Згідно висновку експерта № 36/424 від 21.02.2017 смерть ОСОБА_30 наступила від проникаючого вогнепального сліпого кульового поранення грудної клітки із ушкодженням легень, аорти, що призвело до розвитку шоку та крововтрати. З висновку експерта №432 від 10.02.2017 вбачається, що смерть ОСОБА_29 настала від сліпих кульових вогнепальних поранень грудної клітки з ушкодженням внутрішніх органів та розвитком крововтрат.

Внаслідок перевищення ОСОБА_8 а також ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , наданої їм влади з держаного бюджету проведено зайві виплати родичам загиблих при виконанні своїх службових обов`язків співробітників Управління оперативної служби Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , а також Броварського відділу поліції охорони Управління поліції охорони в Київській області ОСОБА_29 та ОСОБА_30 в загальній сумі 3 200 000 грн., що є тяжкими наслідками інтересам держави у вигляді матеріальної шкоди та настання яких перебуває у прямому причинному зв`язку із протиправним застосуванням зброї.

Відповідно до висновків експерта від 15.05.2017 № 7825/7826/17-54 та від 08.06.2017 № 992/17-54 розмір матеріальної шкоди заподіяної пошкодженням автомобілів Деу-Ланос, державний номер НОМЕР_3 та Шкода - Октавія, державний номер НОМЕР_4 , які перебувають у власності Броварського відділу поліції охорони Управління поліції охорони в Київській області складає 72 236,71 грн.

Відповідно до висновку експерта від 29.06.2017 № 6540/17-53/11866-11870/17-53/118771/17-45 розмір матеріальної шкоди заподіяної пошкодженням бронежилетів, форменого одягу та екіпіровки працівників поліції складає 26 150 грн.

Таким чином загальний розмір спричинених тяжких наслідків інтересам держави у вигляді матеріальної шкоди складає 3 298 386,71 гривень.

Водночас по пров. Карельському в м. Києві поблизу магазину «Сільпо» у період часу з 04 до 05 год. 04.12.2016 співробітниками Шевченківського управління поліції, управлінь карного розшуку, Корпусу оперативно-раптової дії ГУ НП в м. Києві здійснено фізичне затримання чотирьох осіб, які могли бути причетні до вчинення крадіжки у с. Княжичі.

Так, як вже зазначалось вище в мотивувальній частині ухвали, стороною обвинувачення як докази обґрунтованості підозри слідчому судді надані наступні:протоколі за результатами проведених 03-04.12.2016 оперативно-технічних заходів (запису телефонних розмов) стосовно ОСОБА_8 ; аудіозаписі телефонних розмов за участю ОСОБА_8 ; відеозаписі подій, що мали місце 04.12.2016 в с. Княжичі, вилучений з реєстратора, наданого добровільно свідком; висновку експертизи комп`ютерної техніки та програмних продуктів; показаннях свідків ОСОБА_14 ; ОСОБА_15 ; ОСОБА_16 ; ОСОБА_17 ; ОСОБА_18 ; ОСОБА_19 ; ОСОБА_20 ; ОСОБА_21 ; протоколі огляду місця події 04.12.2016; протоколі огляду місця події від 05.12.2016; протоколах слідчих експериментів; висновках судово-медичних експертиз; висновках судово-балістичних експертиз; висновках судових автотоварознавчих експертиз; висновок судової товарознавчої експертизи; висновком експертизи комп`ютерної техніки та програмних продуктів; документах, підтверджуючі виплату одноразової грошової допомоги положеннях п. п. 1, 2, 2.1, 2.2, 2.3 наказу МВС України від 24.04.1998 № 230 ДСК та п. п.1.1 - 5 затвердженої ним Настанови «Про заходи органів, підрозділів внутрішніх справ, частин внутрішніх військ МВС України щодо розшуку і затримання озброєних та інших злочинців, які становлять підвищену небезпеку».

Оцінюючи як доказ на предмет належності та допустимостіпротокол за результатами проведених 03-04.12.2016 оперативно-технічних заходів (запису телефонних розмов) стосовно ОСОБА_8 та аудіозапис телефонних розмов за участю ОСОБА_8 ; слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Так, вказаний протокол та аудіозапис телефонних розмов за участю ОСОБА_8 отримано на підставі ухвали Апеляційного суду м. Києва від 03.11.2016 у справі № 01-7752 цт, якою надано дозвіл на здійснення відносно ОСОБА_8 оперативно розшукових заходів, а саме зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж номерів оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_6 (без реєстрації власника, перебувають у постійному користуванні ОСОБА_8 ).
Відповідно до ст. 263 КПК України, зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (мереж, що забезпечують передавання знаків, сигналів, письмового тексту, зображень та звуків або повідомлень будь-якого виду між підключеними до неї телекомунікаційними мережами доступу) є різновидом втручання у приватне спілкування, яке проводиться без відома осіб, які використовують засоби телекомунікацій для передавання інформації, на підставі ухвали слідчого судді, якщо під час його проведення можна встановити обставини, які мають значення для кримінального провадження.
Як вбачається з витягу з ЄРДР, кримінальне провадження № 0005035 зареєстроване 04.12.2016, тобто після отримання ухвали Апеляційного суду м. Києва від 03.11.2016 у справі № 01-7752 цт, якою надано дозвіл на здійснення відносно ОСОБА_8 оперативно розшукових заходів, а саме зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж номерів оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_6 (без реєстрації власника, перебувають у постійному користуванні ОСОБА_8 ).
Відтак вказаний протокол та аудіозапис складено та отримано в рамках якогось іншого кримінального провадження.
Стаття 257 КПК України визначає, що якщо в результаті проведення негласної слідчої (розшукової) дії виявлено ознаки кримінального правопорушення, яке не розслідується у даному кримінальному провадженні, то отримана інформація може бути використана в іншому кримінальному провадженні тільки на підставі ухвали слідчого судді, яка постановляється за клопотанням прокурора.
В даному випадку така ухвала слідчого судді відсутня. Прокурор судовому засіданні не зміг пояснити джерела отримання даного протоколу в рамках вказаного кримінального провадження. Сторона обвинувачення з відповідним клопотанням в рамках ст. 257 КПК України до слідчого судді не зверталась, а відтак вказані докази сторони обвинувачення такі як протоколі за результатами проведених 03-04.12.2016 оперативно-технічних заходів (запису телефонних розмов) стосовно ОСОБА_8 ; аудіозаписі телефонних розмов за участю ОСОБА_8 , слідчим суддею не можуть бути визнані допустимими, а тому слідчий суддя відкидає їх як такі.

Наряду з викладеним зміст означених даних не вказує спрямованість умислу ОСОБА_8 на умисне вбивство будь кого, в тому числі й за обставин, викладених в підозрі.
Про суті показань свідків ОСОБА_14 ; ОСОБА_15 ; ОСОБА_16 ; ОСОБА_17 ; ОСОБА_18 ; ОСОБА_19 ; ОСОБА_20 ; ОСОБА_21 , слідчий суддя приходить до наступного висновку.

В даному випадку, слідчий суддя насамперед виходить з положення ст. 95 КПК України, відповідно до якого суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
Між тим, слідчий суддя з метою забезпечення повноти та об`єктивності дослідження всіх обставин, які мають значення для прийняття рішення про застосування запобіжного заходу вважає можливим оцінити вказані протоколи з точки зору п.3 ч.2 ст. 99 КПК України як документи та інформацію, яка в них зафіксована - як дані, надані стороною обвинувачення для вирішення питання щодо застосування запобіжного заходу.
Так, означені протоколи складені в порядку, передбаченому цим кодексом, сторонами їх належність чи допустимість не оспорювалась, а відтак слідчим суддею вказані ознаки також не ставляться під сумнів.
Однак, дані, які містяться у вказаних протоколах виключно описують подію, що мала місце 04.12.2016, однак не містять даних про надання вказівок, розпоряджень, схилянь тощо ОСОБА_8 до умисного вбивства інших осіб чи то про наявність спрямованого умислу ОСОБА_8 на вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень.
Аналізуючи дані зазначених протоколів допитів, в контексті змісту клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя приходить до висновку, що означені докази не можуть слугувати підставою для визнання їх належними в даному кримінальному проваджені, оскільки протоколи допиту як окремо так і у взаємозв`язку з іншими, наданими стороною обвинувачення доказами необхідності застосування запобіжного заходу, не містять даних, які б входили в обсягу підозри, викладеної в клопотанні.
Аналогічно, дані які містяться в протоколах огляду місця події від 05.12.2016; протоколах слідчих експериментів; висновках судово-медичних експертиз; висновках судово-балістичних експертиз; висновках судових автотоварознавчих експертиз; висновку судової товарознавчої експертизи, незважаючи на те, що вони отримані у спосіб, визначений КПК України містять виключно дані, які вказують на подію, яка мала місце 04.12.2016, причини смерті потерпілих, вартість пошкодженого майна та не містять жодних даних, які б вказували про надання вказівок, розпоряджень, схилянь тощо ОСОБА_8 до умисного вбивства інших осіб ,в тому числі осіб, які перебували у вказаних в клопотанні поліцейських автомобілях, чи то про наявність спрямованого умислу ОСОБА_8 на вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, зважаючи й на те, що дійсно слідчим відділом Шевченківського управління поліції ГУ НП в м. Києві проводилось досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0011746 від 20.09.2016 за фактом вчинення 20.09.2016 на проспекті Перемоги, 15 у м. Києві невідомими особами з використанням зброї розбійного нападу на ОСОБА_22 та заволодіння належними їм грошовими коштами в сумі 2,4 млн. грн. та 20 тис. дол. США. При цьому План проведення спільних слідчо розшукових заходів в даному кримінальному провадженні в тому числі й щодо залучення до спільних слідчо розшукових заходів спецпідрозділу «Корд» та організації засідки за адресою : АДРЕСА_3 (п/Б0, затверджено іншою особою, а не ОСОБА_8 , (т.1 а.с. 65-66).

Також дані, які містяться в дослідженому в судовому засіданні відеозаписі події, яка мала місце 04.12.2016 не містять жодних даних, як і вказували на вчинення підозрюваних інкримінованих йому діянь, оскільки місять виключно відео події а участю співробітників спецпідрозділу «Корд», управління Корпусу оперативно-раптової дії ГУ НП в м. Києві, поліції охорони Управління поліції охорони в Київській області та потерпілих.

Диспозиція ст. 115 КК України визначає, що під кваліфікацію діяння за вказаною статтею КК України підпадає умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 115 КК України діянням посяганням на життя іншої особи, наслідками у вигляді незворотної смерті потерпілого, причиновим зв`язком між вказаним діянням та наслідками, факультативними ознаками.
Причиновий зв`язок між вказаними вище діянням і наслідками має бути необхідним - смерть потерпілого є закономірним результатом умисного діяння винної особи, а не третіх осіб або будь яких інших зовнішніх факторів.
Якщо ж причиновий зв`язок наявний, а вина особи відсутні має місце казус (випадок).
Суб`єктивна сторона умисного вбивства характеризується виною у формі прямого умислу.

Аналогічно замах на вбивство може бути вчинено лише з прямим умислом, коли винний передбачав настання смерті потерпілого і бажав цього, але такі наслідки не настали з причин, що не залежали від його волі.

При цьому, слідчий суддя наголошує, що в даному випадку визначальним є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: якщо особа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажає їх настання, умисел є прямим, а якщо не бажає, хоча й свідомо припускає їх настання, умисел є непрямим.

Умисне вбивство, вчинене способом, небезпечним для життя багатьох осіб має місце тоді, коли винний, здійснюючи умисел на позбавлення життя певної особи, усвідомлював, що застосовує спосіб вбивства, небезпечний для життя не тільки однієї людини, але й інших людей.

Тобто суб`єктивна сторона умисного вбивства вчиненого способом, небезпечним для життя багатьох осіб також характеризується виною у формі умислу.

Між тим, дані надані стороною обвинувачення та досліджені в судовому засіданні, вказують на недоведеність прокурором обґрунтованості підозри злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п. 1, п. 5, ч. 2 ст. 115,ч. 3 ст. 27, п. 1, п. 5, ч. 2 ст. 115 КК України в діях підозрюваного ОСОБА_8 , оскільки не містять належних та допустимих даних про наявність та спрямованість умислу ОСОБА_8 на умисне протиправне заподіяння смерті будь якій іншій людині, в тому числі й способомнебезпечним для життя багатьох осіб та на організацією ОСОБА_8 дій інших осіб, вказаних в повідомленні про підозру (організація вчинення злочину, керівництво підготовкою вчинення злочинів чи керівництво їх вчинення, утворення злочинної групи чи організації, організація приховування дій, вчинених злочинною групою), спрямованих на умисне протиправне заподіяння смерті будь якій іншій людині, в тому числі й способомнебезпечним для життя багатьох осіб.

Окрім цього, диспозиція ст. 365 КК України визначає, що під кваліфікацію діяння за вказаною статтею КК України підпадає умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо вони завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб.
З суб`єктивної сторони злочин характеризується умисною формою вини. Ставлення ж суб`єкта до наслідків може бути як умисним, так і необережним працівник правоохоронного органу за будь-якої форми перевищення влади чи службових повноважень усвідомлює, що дїї, які він вчинює, виходять за межі наданих йому законом владних чи інших службових повноважень, і бажає їх вчинити.
Так, надані на дослідження слідчому судді докази стороною обвинувачення не містять жодних даних на наявність в ОСОБА_8 злочинного умислу на вчинення дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень.
Доводи з приводу надання ним незаконної вказівки ОСОБА_12 на застосування вогнепальної зброї на ураження відносно потерпілих спростовуються показаннями ОСОБА_12 , інших даних, які б вказували на наявність такої прокурором в судовому засіданні не надано.
Крім цього в самому змісті письмового повідомлення про підозру стороною обвинувачення жодним чином не розкрито та не конкретизовано, які дії вчинив ОСОБА_8 , які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, що в свою чергу є порушенням не тільки національного законодавства, але й положень ч.3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права:

а) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього, що знайшло своє відображення в правовій позиції, висловленій в рішенні ЄСІІЛ: Абрамян проти Росії, відповідно до якої Європейський суд з прав людини (далі Суд) зазначає, що у тексті підпункту а п. З ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі Камасінскі проти Австрії, № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту а п. З ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі Пелісьє та Сассі проти Франції [ВП], № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі Матточіа проти Італії, № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі І.Н. та інші проти Австрії, № 42780/98, п. 34).

Між тим, враховуючи те, що для проведення повного дослідження обґрунтованості підозри об`єктивної сторони злочину, передбаченого ст. 365 КК України чи її зміни на статтю кримінального кодексу, яка передбачає відповідальність за невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них необхідно провести ряд процесуальних та слідчих дій, клопотання про проведення яких сторони не заявляли, слідчий суддя в даному випадку не вправі стверджувати про абсолютну необґрунтованість підозри.
Разом з цим, доводи, які зазначені в клопотанні про застосування запобіжного заходу та підтримані прокурором в судовому засіданні щодо можливості ухилення підозрюваного як наслідок не надання правильної правової оцінки його діям, які можуть містити ознаки інших кримінальних правопорушень, є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.
Так, ні в самому клопотанні, ні прокурором в судовому засіданні не було наведено індивідуальних підстав для підтвердження необхідності застосування тримання під вартою.
Доводи прокурора проте, що підозрюваний маючи великий досвід оперативної роботи у органах міліції та поліції, велике коло друзів, товаришів, знайомих, колишніх підлеглих серед діючих та колишніх співробітників правоохоронних органів, а також володіючи компрометуючими відомостями на осіб із злочинного середовища, може незаконно впливати на свідків, потерпілих, інших підозрюваних з метою схилення останніх до відмови давати показання чи давати неправдиві показання у кримінальному провадженні щодо вчинених ним кримінальних правопорушень, продовжити вчинення кримінальних правопорушень, зокрема шляхом організації підробки документів, знищення документів, речових доказів, незаконного тиску на слідчого прокурора з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення злочинів. ОСОБА_8 володіючи методами та прийомами оперативно-розшукової діяльності, наявними матеріальними ресурсами може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки його статус та соціальні зв`язки дають йому змогу переховуватися від слідства, що унеможливить проведення з ним слідчих дій є такими, що не знайшли свого підтвердження в ході розгляду клопотання.

Також повною мірою як наслідок належної процесуальної поведінки ОСОБА_8 спрсотвані доводи прокурора з приводу того, що наявні достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до початку розгляду цього клопотанням вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у ст. 177 КПК України

За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками органів, які ведуть боротьбу зі злочинністю Головного слідчого управління ОСОБА_9 , погоджене старшим прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0005035 заступником начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками органів, які ведуть боротьбу зі злочинністю Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 про застосування до підозрюваного в кримінальному провадженні № 0005035 ОСОБА_8 .

Приймаючи таке рішення слідчий суддя враховує й практику ЄСПЛ, який наголошує, що стаття 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим свободи або мати гарантії від продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції. Цей перелік винятків, встановлений у вищезазначеному положенні, є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме - гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи (див. рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), № 38717/04, пункт 26, з подальшими посиланнями). Будь-яке свавільне тримання під вартою не може відповідати пункту 1 статті 5 Конвенції. У цьому контексті термін «свавільність» розуміється ширше, ніж лише невідповідність національному законодавству. Як наслідок, законне позбавлення свободи за національним законодавством усе одно може бути свавільним і, таким чином, може порушувати Конвенцію, зокрема, коли таке позбавлення свободи не було необхідним за конкретних обставин (див. рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештак проти Словаччини» (Nesta v. Slovakia), заява № 65559/01, пункт 74).
Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя, враховуючи описаний вище висновок про необхідність проведення ряду процесуальних та слідчих дій, метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, приходить до висновку про доцільність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді у вигляді домашнього арешту шляхом заборони підозрюваному залишати своє житло цілодобово., та вважає недостатньою застосування більш м`якого запобіжного заходу, а також що застосування запобіжного заходу саме у виді домашнього арешту забезпечить уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Крім цього, застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрювану додаткові обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, та зобов`язати підозрювану: не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- Повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- Здати на зберігання слідчому в особливо важливих справах другого слідчого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками органів, які ведуть боротьбу зі злочинністю Головного слідчого управління ОСОБА_9 свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

- Носити електронний засіб контролю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 29 Конституції України, ст. ст. 7, 177, 182,183, 193, 309 КПК України, ст. 5, 10 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, слідчий суддя , -
У Х В А Л И В :
Клопотання слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками органів, які ведуть боротьбу зі злочинністю Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , погоджене старшим прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні номер 0005035 заступником начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками органів, які ведуть боротьбу зі злочинністю Генеральної прокуратури України радником юстиції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Київ, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання: АДРЕСА_1 .
Покласти на підозрюваного ОСОБА_8 такі обов`язки:
- прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду на визначений час;
- не відлучатися з місця проживання АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;
- здати на зберігання слідчому, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні номер 0005035 свій паспорт /паспорти/ для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в,їзд в Україну;
- заборонити спілкування зі свідками, іншими особами у кримінальному провадженні номер 0005035 за списком, наданим слідчим, прокурором;
-носити електронний засіб контролю.
Роз,яснити підозрюваному ОСОБА_8 , що працівники органу внутрішніх справ, що здійснює контроль за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з,являтися у житлове приміщення цієї особи, вимагати надавати будь-яких пояснень з питань, пов,язаних з виконанням покладених на нього судом обов,язків.
Визначити строк дії вказаної ухвали в межах строку досудового розслідування до 01 листопада 2017 року.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Виконання ухвали покласти на слідчого, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні номер 0005035.
Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Апеляційного суду міста Києва протягом п,яти днів після її оголошення.

Слідчий суддя