Справа № 686/1997/17

УХВАЛА

09 лютого 2017 року м.Хмельницький
В судовому засіданні скаржник підтримав вимоги, викладені в скарзі, просив скасувати вказану постанову слідчого.
Заслухавши учасника процесу, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.
Згідно з ч.ч.1-5 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілим не може бути особа, якій моральна шкода завдана як представнику юридичної особи чи певної частини суспільства. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Згідно з вимогами ч.5 ст. 110 КПК України, мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставою для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.
Вказані вимоги закону слідчим при винесенні оскаржуваної постанови в повній мірі дотриманні не були.
Так, в мотивувальній частині оскаржуваної постанови відсутні відомості, передбачені ч.5 ст.110 КПК України. Зокрема, слідчий у мотивувальній частині оскаржуваної постанови слідчий послався лише на те, що по даному кримінальному провадженню ОСОБА_3 вважає себе потерпілим та допитаний в якості потерпілого як власник ПП «Банкір», хоча шкода йому не заподіяна, злочини передбачені ст. ст. 384 ч.1, 385 ч. 1 КК України передбачають, що об`єктом злочину є правосуддя у частині забезпечення процесуального порядку отримання доказів у кримінальному провадженні і не може бути врегульовані законом суспільні відносини власності, передусім відносини з приводу володіння, користування і розпорядження майном, і, як підставу для відмови у визнанні ОСОБА_3 потерпілим, вказав лише, що той не є потерпілим у вказаному провадженні, так як він не є уповноваженим органом, який чинить правосуддя. Постанова слідчого не містить інших мотивів, з яких було відмовлено у визнанні потерпілим ОСОБА_3 , зокрема не враховано обставини, що останнього було допитано у даному кримінальному провадженні в якості потерпілого, а не в якості представника потерпілого, крім того, постановою прокурора від 12.01.2016 доручено слідчому призначити судово-психологічну експертизу саме ОСОБА_3 .
Наведені обставини дають підстави слідчому судді для скасування постанови слідчого СВ Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_5 від 19.01.2017 року, в зв`язку з чим скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 303-307 КПК України, -
Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.
Відповідно до вимог ст. 307, 309 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги апеляційному оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя