АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/2061/16 Справа № 185/8779/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 та прокурора Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_7 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 серпня 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001594 щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в м. Павлограді Дніпропетровської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за участю прокурора ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_10 , представника потерпілого ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_6 ,-

В С Т А Н О В И Л А:
Даним вироком ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за ч.1 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років. Строк відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з часу виконання вироку.

Цивільний позов ОСОБА_10 задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_10 на відшкодування матеріальної шкоди - 8115,87 гривень; моральної шкоди 100000 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави судовий збір у сумі 551,20 гривень.

Вирішено питання речових доказів.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок змінити, доповнити мотивувальну частину вироку, зазначивши обставину, що пом`якшує покарання - на добровільне відшкодування матеріальної шкоди потерпілому в розмірі 2700 грн.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 ставить питання про скасування вироку і ухвалення виправдувального вироку. Аналізуючи докази, на які послався суд на підтвердження вини ОСОБА_8 , стверджує, що суд безпідставно зробив висновок про наявність вини обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Крім того вказує на те, що суд, не мотивував своє рішення про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого на відшкодування моральної шкоди 100000 грн.

Згідно вироку суду ОСОБА_8 06 червня 2014 року близько 23 годин 00 хвилин, знаходився біля будинку АДРЕСА_2 , де в ході сварки з ОСОБА_12 , через те, що останній пошкодив його автомобіль, побачивши ОСОБА_10 , який стояв неподалік, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, вважаючи, що ОСОБА_10 причетний до пошкодження його автомобіля марки «ЗАЗ» д/н НОМЕР_1 , у нього виник умисел на нанесення останньому тілесних ушкоджень

Далі ОСОБА_8 , в близько о 23 годині 05 хвилин, в цей день та перебуваючи у вказаному місці, підняв фрагмент цеглини, який знаходився на землі та підбіг до ОСОБА_10 з правого боку і умисно наніс ним один удар по голові останнього. Внаслідок умисних дій ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_10 були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження як небезпечні життя у виді важкої відкритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалась забоєм головного мозку 3 ступеню з геморагічними компонентами в обох скроневих долях, субдуральною гематомою задньої черепної ямки і фалькса, переломом потиличної кістки з переходом на основу черепа, гемо синусом основної пазухи, проти стороннім геміпарезом помірного ступеню, двосторонньою пірамідною та вистибулярною недостатністю, порушенням функції тазових органів по центральному типу, недостатністю 9,10,12 пар черепно-мозкових нервів зліва, астенічним лікворно - дисцикуляторним синдромом, переломом нижньої щелепи справа в області 8 зуба.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який просив апеляційну скаргу прокурора Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_7 задовольнити, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу захисника, і не заперечували проти апеляційних вимог прокурора, пояснення потерпілого ОСОБА_10 та його представника ОСОБА_11 , які просили вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданих апеляційних скарг, обговоривши їх доводи, провівши судові дебати, надавши останнє слово обвинуваченому, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У відповідності з вимогами до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 про невідповідність фактичних обставин кримінального провадження, колегія суддів, перевіривши висновки суду першої інстанції, докази, які суд поклав в основу вироку на підтвердження встановлених судом фактичних обставин кримінального провадження, дослідивши звукозапис судового розгляду, приходить до таких висновків.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення і зробив обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_8 в його скоєнні. Вина обвинуваченого у вчиненні злочину, за який його засуджено, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та ретельно дослідженими судом доказами.

На виконання вимог ч.4 ст.95 КПК України суд обґрунтував свої висновки показаннями потерпілого, свідків, та даними, отриманими в результаті процесуальних дій, які він безпосередньо сприймав та досліджував під час судового провадження.

Зокрема суд поклав в основу вироку покази потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_13 , які підтвердили, що саме ОСОБА_8 наніс потерпілому тілесні пошкодження біля під`їзду, безпосередньо вказавши в залі суду на нього. Дані покази вони давали в судовому засіданні щодо фактів, які сприймали особисто.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні була попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання та приведена до присяги (т. 3 а.п.13). Тому будь-яких сумнівів в правдивості її показів колегія суддів не допускає.

Аналогічні покази свідок ОСОБА_13 давала при проведенні слідчого експерименту, де вона показувала на манекені, як саме обвинувачений наніс удар цеглиною потерпілому по голові.

У суду не було підстав не довіряти вищезазначеним показам, будь-яких даних, які могли свідчити про обмову потерпілим ОСОБА_10 і свідком ОСОБА_13 обвинуваченого ОСОБА_8 у справі не встановлено.

Доводи захисника в апеляційній скарзі, що свідок ОСОБА_13 зацікавлена у притягненні до відповідальності ОСОБА_8 , щоб уникнути відповідальності за вчинені нею кримінальні правопорушення не відповідають фактичним матеріалам провадження і є безпідставними. В матеріалах провадження відсутні дані щодо пошкодження нею автомобіля ОСОБА_8 , спричинення тілесних ушкоджень іншим особам, за що їй було повідомлено про підозру.

Покази потерпілого та свідка ОСОБА_13 підтверджуються даними, які містяться в протоколі проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 , під час якого останній пояснив та показав на манекені, як саме він наніс удар цеглиною потерпілому по голові.

В матеріалах справи відсутні дані, які б указували на спричинення потерпілому тілесних ушкоджень іншою особою, про що вказує адвокат в апеляційній скарзі.

Із показів допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та інших, вбачається що вони не були безпосередніми свідками злочину, коли саме потерпілому були спричинені тілесні ушкодження, а тому суд дав їм належну оцінку, зазначивши, що не може взяти їх до уваги як на підтвердження винуватості обвинуваченого, так і його виправдання. Разом з тим, із їх показань вбачається, що конфлікт і бійка відбувалась між свідком ОСОБА_12 і ОСОБА_14 та групою чоловіків, яка була з ним, а саме ОСОБА_17 , ОСОБА_16 та ін.. Ніхто із них удари потерпілому не наносив і останній не приймав участі в даному конфлікті.

Твердження захисника, викладене в апеляційній скарзі, що потерпілий і свідок неправильно описують зовнішність особи, що скоїла злочин не відповідають матеріалам судового провадження і є безпідставними.

Так, як вбачається із показань в судовому засіданні свідка ОСОБА_13 вона не пам`ятає, в що був одягнутий обвинувачений в день вчинення злочину.

Під час пред`явлення особи для впізнання свідок ОСОБА_13 серед пред`явлених для впізнання осіб впізнала ОСОБА_8 за рисами обличчя та тілобудовою, як особу, яка спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_10 ..

Вказана процесуальна дія була проведена з дотриманням вимог ст.228 КПК України.

Як видно з протоколу пред`явлення особи для впізнання за участі свідка ОСОБА_13 від 07.06.2014 року, перед пред`явленням особи для впізнання у свідка попередньо з`ясовано, чи може вона впізнати особу, вона опитана про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу. На запитання слідчого свідок ОСОБА_13 , пояснила, що може впізнати особу, яку вона бачила за рисами обличчя. З пред`явлених свідку осіб для впізнання, вона вказала на особу №2, під яким, знаходився обвинувачений ОСОБА_8 (том 2 а.п.45-49).

Вищезазначеним спростовуються доводи адвоката ОСОБА_6 що обвинуваченого свідок впізнала тільки за наявними в нього тілесними ушкодженнями.

Крім того, згідно протоколу ознайомлення з матеріалами досудового розслідування ОСОБА_8 та захиснику ОСОБА_6 було надано доступ до матеріалів досудового розслідування, але будь-яких заяв чи зауважень на порушення при проведенні досудового розслідування, в тому числі і при проведенні впізнання за участі свідка ОСОБА_13 , від них не надходило (т. 2 а.п.169).

Те що потерпілий ОСОБА_10 показав в судовому засіданні, що обвинувачений був одягнутий в майку темного кольору, не спростовує доведеність його вини у вчиненні даного злочину.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження показань обвинуваченого в судовому засіданні, що він був одягнутий в сині шорти та шведку. Органом досудового розслідування не встановлено, в чому був одягнутий ОСОБА_8 в день вчинення злочину, а допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 показав, що в зазначений день обвинувачений був одягнутий в майку білого або жовтого кольору і шорти темного кольору.

Розбіжності в показах потерпілого ОСОБА_10 щодо зовнішнього вигляду обвинуваченого, які він давав на досудовому розслідуванні і при судовому розгляді пояснюються спливом значного часу після подій, а також обставинами, під час яких він отримав тілесне пошкодження, та значною кількістю присутніх на місці злочину.

У відповідності з даними, що містяться в висновках експерта від 28.08.2014 року №379, виявлені у ОСОБА_10 тілесні ушкодження в області голови утворилися від дії тупих твердих предметів, що діяли за ударним механізмом з місцем прикладання діючої сили в вищезазначені області та враховуючи їх морфологічні ознаки не виключена можливість їх утворення в час та при обставинах, які вказані в постанові при призначенні судово-медичної експертизи та наданій медичній документації на його ім`я,

Тілесні ушкодження, виявлені у потерпілого за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення і могли утворитись внаслідок удару по голові цеглиною.

Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, малоймовірне їх спричинення при падінні з висоти власного зросту.

Допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_18 підтвердила висновки експертизи та пояснила, що тілесні ушкодження у потерпілого могли утворитися як від однієї дії так і від декількох, з значним прикладенням сили.

При вирішення питання доведеності вини обвинуваченого, колегія суддів приймає до уваги об`єктивні дані і розцінює їх як достовірні доказами вини обвинуваченого.

Доводи захисника ОСОБА_6 в апеляційній скарзі про те, що кримінальне провадження органами досудового розслідування сфабриковано, оскільки ОСОБА_8 притягли до кримінальної відповідальності за спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 тільки з тих причин, що на місці подій знайшли номер його автомобіля, на думку колегії суддів, не заслуговують на увагу і спростовуються вищевикладеними доказами в даному кримінальному провадженні.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, журналу судового розгляду та його звукозапису, суд повно, всебічно дослідив всі обставини кримінального провадження, дав належну оцінку всім доказам, належним чином перевірив версію сторони захисту і виклав переконливі висновки в її спростування, які ґрунтуються на досліджених у провадженні доказах.

Колегією суддів встановлено, що вказані у вироку та дослідженні в ході судового розгляду в суді першої інстанції докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на їх системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого складу інкримінованого йому злочину, доведеності вини у його вчиненні та для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст.121 КК України правильно кваліфіковані за ознаками умисного спричинення тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_8 призначено у відповідності до вимог ст.50, 65 КК України, з врахуванням тяжкості вчиненого злочину, даних щодо його особи, обставин, пом`якшуючих покарання та відсутності обставин, які обтяжують покарання. Призначене йому покарання ближче до мінімального, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 121 КК України є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Стосовно вимог прокурора в апеляційній скарзі про доповнення мотивувальної частини вироку обставиною, що пом`якшує покарання, а саме добровільне відшкодування матеріальної шкоди завданої потерпілому ОСОБА_10 , в розмірі 2700 гривень то колегія суддів не може віднести дану обставину до такої, що пом`якшує покарання, враховуючи відношення ОСОБА_8 до вчиненого злочину та те, що вказана сума є незначною у порівнянні з фактичною шкодою, спричиненою потерпілому вчиненим кримінальним правопорушенням.

Вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 з приводу необґрунтованого стягнення моральної шкоди в сумі 100000 гривень з обвинуваченого ОСОБА_8 , колегія суддів вважає їх такими, що підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Так, відповідно до п.2 ч.3 ст.374 КПК України, в мотивувальній частині вироку у разі визнання особи винуватою, крім іншого зазначаються підстави для задоволення цивільного позову або відмови в ньому, залишення його без розгляду. Також перевіряється обґрунтованість заявлених вимог і наводяться відповідні розрахунки сум, що підлягають стягненню.

У разі повного або часткового задоволення позову суд має навести відповідні докази, провести розрахунки розміру відшкодування, а також вказати норми матеріального права, на підставі яких вирішується позов.

Як видно з матеріалів кримінального провадження, потерпіла сторона звернулась до суду з цивільним позовом до обвинуваченого ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 , який оскаржуваним вироком був задоволений в повному обсязі та стягнуто з ОСОБА_8 матеріальної шкоди в сумі 8115 гривень 87 копійок; моральної шкоди - 100000 гривень.

Але, всупереч вищезазначеному, судом першої інстанції взагалі не вказав підстави, згідно яких на користь потерпілого було стягнуто вказані суми на відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Приймаючи рішення про задоволенні цивільного позову суд обмежився загальними фразами, не навівши конкретні докази та розрахунки.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції належним чином не обґрунтовані висновки щодо вирішення позовних вимог та їх задоволення.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України, у зв`язку з неповнотою судового розгляду щодо цивільного позову, апеляційний суд позбавлений можливості розглянути апеляційні вимоги захисника в цій частині, та прийняти рішення, а тому вирок суду в частині вирішення цивільного позову підлягає скасуванню з направленням провадження в цій частині на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407,КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 серпня 2016 року стосовно ОСОБА_8 в частині цивільного позову скасувати і призначити новий розгляд в порядку цивільного судочинства.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення.

Ухвала апеляційного суду в частині скасування вироку суду в частині вирішення цивільного позову і призначення нового розгляду в суді першої інстанції оскарженню не підлягає, а в іншій частині може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: