Провадження №: 1-кп/752/395/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2017 року м. Київ
Голосіївський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
з участю прокурора - Дромбінського .,
потерпілої - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0009751 відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, освіта середня, який не працює, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, а саме:
- вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 21.02.2007 року, за ч. 2 ст. 186 КК України на строк 3 роки, на підставі ст. ст. 75 звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
- вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 22.02.2011 року, за ч. 2 ст. 186 КК України на строк 4 роки, на підставі ст. 75 звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
- вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 19.03.2012 року, за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України на строк 4 роки 6 місяців. Звільнений по відбуттю строку покарання.
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -
встановив:
06.10.2016 року, о 14:30 ОСОБА_4 знаходячись по пр. Глушкова, 11, в м. Києві поряд із приймальним пунктом вторинної сировини, зайшов до приміщення приймального пункту де на столі побачив мобільний телефон марки «Нокіа 6303» чорного кольору IMEI НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_3 , після чого вихопив мобільний телефон, при цьому будучу поміченим потерпілим та усвідомлюючи це все рівно вибіг з приміщення приймального пункту на вулицю, де передав мобільний телефон невстановленій органом досудового розслідування особі, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, завдавши потерпілому ОСОБА_3 матеріального збитку на суму 150.00 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав та пояснив, що він зайшов у пункт прийому вторинної сировини та запитав про ціну на сировину та вийшов із приміщення, потім до пункту зайшов його товариш на ім`я ОСОБА_5 , через деякий час вийшов із пункту та вони разом почали іти, через декілька секунд його товариш почав бігти та він почав бігти з ним. В цей час їх наздоганяв дільничий, який наздогнав та затримав його товариша ОСОБА_5 . Зазначив, що його затримали дома, та він з пункту прийому вторинної сировини нічого не брав, а телефон йому показали у відділку поліції.
Незважаючи на заперечення своєї вини обвинуваченим, його винуватість підтверджується показами потерпілого, свідків та зібраними під час досудового розслідування доказами, які судом визнаються належними та беруться до уваги, а саме:
Показами потерпілого ОСОБА_3 , який повідомив, що 06.10.2016 року в період між 14-00 год. та 15-00 год. ОСОБА_4 зайшов до приміщення прийомного пункту вторинної сировини та запитав ціни. При виході із приміщення ОСОБА_4 потягнувся за телефоном, що лежав на столі та схопив його, що побачив ОСОБА_3 та побіг за ним. На вулиці ОСОБА_4 разом з невідомою особою, яка чекала на нього, почали тікати, та затримати ОСОБА_3 їх не вдалось.
Показами свідка ОСОБА_6 , який пояснив суду, що раніше працював дільничним, та знає, що ОСОБА_7 не так давно звільнився з місць позбавлення волі, повідомив, що дивився у вікно з будинку, який розташований поруч із пуктом прийому вторсировини, коли раптово побачив, як ОСОБА_4 виходить із приміщення прийому вторинної сировини товкнув свого товариша та передав йому щось, та вони почали тікати, через декілька секунд вибіг ОСОБА_3 та почав кричати. Повідомив, що вибіг із кабінету разом із колегами, та побігли наздоганяти ОСОБА_4 та другу особу, у якої після затримання було виявлено мобільний телефон який належав ОСОБА_3 .
Показами свідка ОСОБА_8 який пояснив суду, що 06.10.2016 року приблизно о 14:30, бачив, що ОСОБА_4 вибіг з приміщення ще з одним хлопцем, а вслід за ним біг чоловік та кричав відайте телефон. Вони побігли у сторону лісопосадки та через деякий час невстановлену органом досудового розслідування особу затримали працівники поліції.
На думку суду, покази, надані потерпілим та свідками в судовому засіданні в повному обсязі доводять вину обвинуваченого при обставинах викладених в обвинувальному акті, узгоджуються між собою та є послідовними.
Крім наданих показань, судом були безпосередньо досліджені й докази, зібрані в ході досудового розслідування, що доводять вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину. Так, вина останнього підтверджується наступними доказами :
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 06.10.2016 року
- протоколом огляду місця події від 06.10.2016 року, відповідно до якого, у невстановленої органом досудового розслідування особи, яку було затримано, вилучено мобільний телефон "Нокія 6303".
- протоколом огляду предметів від 06.10.2016 року;
- протоколом пред`явлення речей для впізнання та фото таблицею до нього від 06.10.2016 року;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 11.10.2016 року із фото таблицею до нього, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_3 впізнав ОСОБА_4 як саме того, хто заволодів його мобільним телефоном.
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 11.10.2016 року із фото таблицею до нього у якому зафіксовано, як свідок ОСОБА_8 впізнав ОСОБА_4 як саме того, хто передав мобільний телефон невстановленій органом досудового розслідування особі та тікав з місця вчинення злочину.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілого, свідків та дослідивши документи та матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду.
Показання надані ОСОБА_4 у судовому засіданні суд вважає наданими з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин. Більше того, до суду не надано жодного доказу на підтвредження версії обвинуваченого.
Відповідно до п. 2 ч. 4 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 року № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» - дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж, а в разі застосування насильства чи висловлювання погрози його застосування - залежно від характеру насильства чи погрози - як грабіж чи розбій.
Тож, суд враховуючи вище зазначене, аналізуючи положення КК України в системному зв`язку та беручи до уваги позицію ВСУ, яка викладена у вказаній Постанові Пленуму кваліфікує дії підсудного ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж) вчинений повторно.
Одночасно, суд відкидає кваліфікуючу ознаку ч. 2 ст. 286 КК України про вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, оскільки це не знайшло свого підтвредження під час судового розгляду.
При призначенні ОСОБА_4 покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до тяжкого злочину, обставини вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого, на обліку нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце реєстрації, характеризується посередньо, раніше судимий, і відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання з урахуванням вимог ст. 68, КК України у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 186 КК України.
На думку суду, призначене обвинуваченому покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України є необхідним та достатнім для його виправлення і запобігання вчинення нових злочинів.
Запобіжний захід обраний обвинуваченому ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу у виді тримання під вартою, - залишити без змін.
З огляду на те, що у строк попереднього ув`язнення включається строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду та тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження, якому 12.10.2016 року було обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зарахувати попереднє ув`язнення, починаючи з 12.10.2016 року, враховуючи необхідність засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадити з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, згідно ч. 5 ст. 72 КК України.
Долю речових доказів та процесуальних витрат необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100, ст. 124 КПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:
визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, строк покарання ОСОБА_4 рахувати з 17.03.2017 року, зарахувавши у строк покарання попереднє ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з 12.10.2016 року, по 16.03.2017 року, включно.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний ОСОБА_4 на досудовому розслідуванні та продовжений судом, до набранням вироку законної сили залишити без змін.
Речові докази: мобільний телефон «Нокіа 6303», IMEI НОМЕР_1 , що знаходиться у потерпілого на відповідальному зберіганні залишити - ОСОБА_3 за належністю.
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 днів з моменту проголошення.

Суддя ОСОБА_1