Справа № 162/1234/16-к Провадження №11-кп/773/319/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.1 ст. 213 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 липня 2017 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження №0000267 від 19 листопада 2016 року, за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Любешівського районного суду від 21 березня 2017 року щодо ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И В:
Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Смордва Млинівського району Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, непрацюючого, з середньою освітою, одруженого, раніше не судимого,

засуджено за ч. 1 ст. 213 КК України на 1 (один) рік обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 1 (один) рік та покладено обов`язки передбачені ст.76 КК України:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вироком вирішено долю речових доказів.

Ухвалою цього ж суду від 03 травня 2017 року у вирок внесено виправлення в частині зазначення реєстраційного номера автомобіля марки «Рено Мастер» НОМЕР_1 .
Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що він умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, в порушення вимог Закону України „Про металобрухт від 05 травня 1999 року, здійснював операції (придбання, зберігання) з брухтом чорних металів без державної реєстрації при наступних обставинах: біля 09 години 19 листопада 2016 року, використовуючи вантажний автомобіль марки „Рено Мастер, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та механічні ваги, в с. Угриничі Любешівського району придбав у ОСОБА_9 брухт чорних металів загальною вагою 330 кг, заплативши йому 1170 грн, та біля 09 години 10 хвилин 19 листопада 2016 року, використовуючи вантажний автомобіль марки „Рено Мастер, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та механічні ваги, в с. Угриничі Любешівського району придбав у ОСОБА_10 брухт кольорових металів, а саме несправний акумулятор синього кольору 90 Амп, заплативши йому 300 грн.

У поданих на вирок апеляційних скаргах:
- прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність в частині вирішення питання про долю речових доказів, просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким в порядку ст. 100 КПК України транспортний засіб марки «Рено мастер» д.н. НОМЕР_1 р.н. НОМЕР_1 , який використовувався ОСОБА_7 , як знаряддя вчинення злочину, конфіскувати.
- не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікацію дій, обвинувачений просить вирок суду скасувати, звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України, у зв`язку з дійовим каяттям.
Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку та доводи апеляційної скарги, прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу з мотивів викладених в них та просив її задовольнити, заперечивши, при цьому, апеляційну скаргу обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу, заперечивши, при цьому, апеляційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить до наступного висновку.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_7 своїми умисними діями, які виразилися в порушенні порядку здійснення операцій з металобрухтом, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 213 КК України.

Встановлені судом фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, які підтверджуються зібраними у встановленому порядку доказами та належно дослідженими і оціненими судом доказами та їх кваліфікація є правильною, і ніким з учасників кримінального провадження не оспорюється.
У поданій апеляційній скарзі обвинувачений просить звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК, у зв`язку з дійовим каяттям.

Згідно із ст. 45 КК України, особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України №12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» зазначається, що особу можна звільнити від кримінальної відповідальності лише за наявності визначених у КК умов і підстав.

При вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час попереднього, судового, апеляційного або касаційного розгляду справи повинен переконатися (незалежно від того, надійшла вона до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком, а до апеляційного та касаційного судів - з обвинувальним вироком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК порядку відповідне судове рішення.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям (ст. 45 КК) можливе в разі вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості. Такою, яка вчинила злочин уперше, вважається особа, котра раніше не вчиняла злочинів або раніше вчинила злочин, що вже втратив правове значення. Дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 45 КК. Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася. Активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що ОСОБА_7 під час досудового розслідування кримінального провадження активно сприяв розкриттю злочину, вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, після вчинення якого щиро покаявся, збитків від злочину не настало.

А тому, на думку апеляційного суду, наявні обґрунтовані підстави для застосування до ОСОБА_7 інституту звільнення від кримінальної відповідальності з урахуванням ст. 45 КК України.

Виходячи з вищенаведеного, апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити клопотання обвинуваченого про звільнення останнього від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям на підставі ст. 45 КК України, кримінальне провадження у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України закрити, а вирок суду першої інстанції скасувати в силу ст. 417 КПК України.

У відповідності до п. 1 ч. 4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначається рішення щодо речових доказів і документів, а вирішення питання про долю речових доказів регламентується ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Апеляційний суд погоджується з твердженням прокурора про те, що при ухваленні вироку судом першої інстанції допущені порушення вищевказаних норм кримінального процесуального закону в частині повернення законному володільцю автомобіля марки „Рено Мастер, реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

Повертаючи транспортний засіб його законному володільцю, судом не враховано те, що постановою слідчого від 19 листопада 2016 року вищевказаний транспортний засіб було визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні, а ухвалою слідчого судді Любешівського районного суду від 25 листопада 2016 року накладено арешт на автомобіль марки „Рено Мастер, реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .
А тому автомобіль марки „Рено Мастер, реєстраційний номер НОМЕР_1 підлягає конфіскації в дохід держави відповідно до п. 1 ч. 9 ст.100 КПК України, як такий, що використовувався його власником ОСОБА_7 , як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, що стверджується матеріалами справи та не оспорюється останнім.
Керуючись ст.ст. 100, 376, 404, 405, 407, 409 КПК України, Апеляційний суд Волинської області,
У Х В А Л И В:
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.
Вирок Любешівського районного суду від 21 березня 2017 року щодо ОСОБА_7 та ухвалу від 03 травня 2017 року цього ж суду про внесення виправлень у даний вирок скасувати.

Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 213 КК України на підставі ст. 45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям.

Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 213 КК України закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Речові докази: 330 кг металобрухту чорних металів, несправний акумулятор синього кольору 90 Амп та металеві механічні ваги синього кольору, автомобіль марки „Рено Мастер, реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 - конфіскувати в дохід держави.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.
Головуючий
Судді: