Справа № 480/419/17-к
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 квітня 2017 року м. Миколаїв
Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Миколаївської області, Арбузинського району, с. Панкратово, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, не одруженого, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 23.09.2010 Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ст. 186 ч.2, 69, 187 ч.3, 70 КК України до 5 років позбавлення волі; 12.06.2014 Іллічівським міським судом Одеської області за ст.185 ч.2, 186 ч.2, 70 ч.1 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі.
у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 393 КК України, -
02.02.2017 року ОСОБА_4 відбував покарання в Ольшанській виправній колонії (№53), що знаходиться в смт. Ольшанське Миколаївського району Миколаївської області, будучи 12.06.2014 засудженим Іллічівським міським судом Одеської області за ст.185 ч.2, 186 ч.2, 70 ч.1 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. 26.12.2016 року засудженого ОСОБА_4 за постановою начальника установи переведено до дільниці соціальної реабілітації цієї ж колонії. При переведенні засудженого ОСОБА_4 до дільниці соціальної реабілітації, останній був ознайомлений з порядком відбування покарання та попереджений про кримінальну відповідальність, передбачену ст.393 КК України.
Однак, ОСОБА_4 02.03.2017 року близько 23.00 години, перебував на прилеглій до дільниці соціальної реабілітації території Ольшанської виправної колонії (№53). В цей час у засудженого виник умисел на вчинення втечі. Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця засуджений ОСОБА_4 , знаючи та розуміючи наслідки своїх дій, а також, бажаючи їх настання, скориставшись відсутністю нагляду за ним співробітників установи, з метою уникнення подальшого відбування покарання, самовільно, незаконно залишив дільницю соціальної реабілітації та втік з вказаної території, направившись в напрямку м. Одеси.
У судовому засіданні обвинувачений свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив обставини викладені у обвинувальному акті.
Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, суд вважає можливим, відповідно до положення ч.3 ст.349 КПК України, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, проти чого не заперечують прокурор, обвинувачений, правильно розуміючи зміст даних обставин і в них немає сумнівів у добровільності їх позиції.
Учасникам процесу роз`яснено, що в такому разі вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
За таких обставин суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 доведеною, а його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.393 КК України - втеча з місця позбавлення волі, вчинена особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі.
Обвинувальним актом не встановлені обставини, які помякшують покарання, проте суд з урахуванням пояснень обвинуваченого в суді, відповідно до ч.3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод визнає обставиною яка помякшує покарання щире каяття.
Обставин які обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.
При визначені виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості; вік обвинуваченого 24 роки; його особу - наявність судимостей та соціальне положення не працює та не одружений; характер, мотиви та обставини вчиненого злочину, які встановлені в ходу судового розгляду справи, а також наявність обставин, що помякшують покарання та вважає можливим призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч.1 ст. 393 КК України у вигляді позбавлення волі.
З урахуванням встановлених обставин скоєного злочину (втеча з-під варти) та призначеного покарання суд вважає за необхідне продовжити щодо ОСОБА_4 запобіжний заход у вигляді тримання під вартою.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд -
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 393 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України визначити остаточне покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 12.06.2014 року 3 (три) роки 1 (один) місяць позбавлення волі.
Початок перебігу строку відбування покарання визначати з дня затримання, тобто з 03.03.2017 року.
Зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк попереднього увязнення в період з 03.03.2017 року до набрання вироком чинності, з розрахунку один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний заход у вигляді тримання під вартою вважати продовженим до набрання чинності вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Миколаївській районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1