Справа № 186/460/16-к
Провадження № 1-кп/0186/11/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 квітня 2017 року Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м.Першотравенську кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000805 від 20 листопада 2015 року та № 0000075 від 09 лютого 2016 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дмитрівка, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуваючого, раніше судимого:

24 листопада 2006 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.186, ч. 1 ст.187, ст.70, ст.104 КК України до 4 років позбавлення волі, згідно зі ст. 104 КК України 2001 року, від відбуття покарання звільнений з випробувальним терміном строком 1 рік, за постановою Першотравенського міського суду від 19 лютого 2007 року випробувальний термін відмінено та направлено до ВК строком на 4 роки;

22 серпня 2007 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.190 КК України до 1 року позбавлення волі, згідно зі ст. 71 КК України частково приєднати невідбутий строк 3 роки 1 місяць позбавлення волі за вироком Першотравенського міського суду від 24 листопада 2006 року до відбуття покарання строком на 4 роки 1 місяць;

28 травня 2012 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, згідно зі ст. 71 КК України частково приєднати невідбутий строк 3 місяці позбавлення волі за вироком Першотравенського міського суду від 22 серпня 2007 року до відбуття покарання строком на 4 роки 3 місяці;

12 травня 2014 року Синельниківським міським судом Дніпропетровської області за ст.391 КК України до 1 року позбавлення волі, згідно зі ст. 71 КК України частково приєднати невідбутий строк 3 місяці позбавлення волі за вироком Першотравенського міського суду від 28 травня 2012 року до відбуття покарання строком на 1 рік 3 місяці,

26 травня 2015 року звільнений із Райківецької ВК 78;

16 липня 2015 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області за ст.395 КК України до покарання у виді арешту на строк один місяць,

07 грудня 2015 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області за ст.185 ч.2 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186 КК України,

В СТ А Н О В И В:
ОСОБА_4 19 листопада 2015 року приблизно о 22 годині 20 хвилин перебуваючи біля другого під`їзду будинку № 12 по вулиці Чайковського міста Першотравенська Дніпропетровської області, побачив в руках у потерпілої ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Nokia 206» жовтого кольору, після чого у нього виник злочинний умисел, спрямований на повторне відкрите викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону марки «Nokia 206» жовтого кольору.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_4 19 листопада 2015 року приблизно о 22 годині 30 хвилин, перебуваючи біля другого під`їзду будинку № 12 по вулиці Чайковського міста Першотравенська Дніпропетровської області, переслідуючи мету наживи, з корисливих мотивів, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, заламав руку ОСОБА_6 за спину та дістав з кишені куртки ОСОБА_6 належний їй мобільний телефон марки «Nokia 206» жовтого кольору, таким чином повторно відкрито викрав її майно, після чого покинув місце вчинення злочину та викраденим розпорядився на власний розсуд.

Згідно з висновком експерта науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУМВС України в Дніпропетровській області №70/34-141 від 07 грудня 2015 року ринкова вартість з урахуванням зношування мобільного телефону Nokia 206 станом на 19 листопада 2015 року, могла становити 365 гривень (триста шістдесят п`ять гривень).

Також 09 лютого 2016 року близько 18 години 30 хвилин ОСОБА_4 , проходячи біля дитячого садку «Дзвіночок» по вулиці Гагаріна в місті Першотравенську Дніпропетровської області, побачив раніше незнайому йому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка також проходила біля вказаного дитячого садку та тримала в руках свою жіночу сумочку коричневого кольору та білий пакет з продуктами. У цей момент у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на повторне відкрите викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , 09 лютого 2016 року приблизно о 18 годині 30 хвилин, проходячи біля дитячого садку «Дзвіночок» по вулиці Гагаріна в місті Першотравенську Дніпропетровської області, переслідуючи мету наживи, з корисливих мотивів, підійшов ззаду до ОСОБА_7 та, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, штовхнув її, внаслідок чого ОСОБА_7 впала на землю. Після цього ОСОБА_4 , вирвав у неї з рук білий поліетиленовий пакет з продуктами харчування та жіночу сумочку вартістю 500,00 гривень, коричневого кольору, в якій знаходились шкіряний гаманець чорного кольору вартістю 500,00 гривень, в якому знаходилися гроші в сумі 140,00 гривень, банківські картки «Аваль банк», «Ренесанс банк», «Пумб» та «Укрсиббанк», мобільний телефон марки «LG» D295 чорного кольору imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 ринкова вартість якого, згідно судової товарознавчої експертизи від 28 березня 2016 року № 6/34-515 становить 2755 гривень 60 копійок, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_7 , зв`язка ключів від квартири. Після цього ОСОБА_4 покинув місце скоєння злочину, обернувши викрадене майно на свою користь.

Таким чином, ОСОБА_4 повторно, шляхом застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, відкрито викрав чуже майно, що належало потерпілій ОСОБА_7 , обернувши його на свою користь, чим завдав потерпілій майнову шкоду на загальну суму 3895 гривень 60 копійок.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , вину в пред`явленому йому обвинувачені не визнав та надав суду покази.

За епізодом від 19 листопада 2015 року він суду пояснив, що в листопаді 2015 року його друг ОСОБА_8 звільнився з місць позбавлення волі та приїхав до нього в м.Першотравенськ в гості. В місті Мочалін познайомився з ОСОБА_9 в якого хотів придбати «наркотики» так як був наркозалежний. Черкас взяв у ОСОБА_10 гроші в сумі 400 гривень та пообіцяв продати «наркотики», але обманув та пропав. Мочалін про це розповів йому та попрохав допомоги, після чого вони в двох відправилися до його знайомого ОСОБА_11 , який товаришує з ОСОБА_12 та попросили його подзвонити ОСОБА_12 начебто з метою придбати «наркотики», але насправді хотіли таким чином «виманити» ОСОБА_12 . ОСОБА_13 подзвонив, ОСОБА_12 відповів на дзвінок та призначив ОСОБА_14 зустріч біля другого під`їзду будинку №12 по вулиці Чайковського в м. Першотравенську де відбувалися події в яких його звинувачують. Він разом з ОСОБА_13 та ОСОБА_10 пішли на цю зустріч, коли вони прийшли на місце ОСОБА_13 подзвонив ОСОБА_12 та повідомив що він на місці. Після чого з під`їзду біля якого була призначена зустріч, приблизно в середині будинку, вийшла потерпіла ОСОБА_15 , з якою ОСОБА_16 був раніше знайомий але не спілкувався. ОСОБА_17 винесла поліетиленовий прозорий згорток в якому був порошок білого кольору, показала його та попросила в ОСОБА_13 за цей згорток гроші, на що ОСОБА_13 подивився на ОСОБА_16 та ОСОБА_10 та сказав їм «Ну що там!». Після цього ОСОБА_10 підійшов до ОСОБА_17 та вирвав з її руки цей згорток. Вони почали задавати їй питання де Черкас чому не він вийшов до них, вона відповіла що їй не відомо, їй подзвонили та попросили винести згорток, де ОСОБА_12 їй не відомо. Після чого ОСОБА_16 пішов на задній двір цього багатоквартирного будинку та почав гукати його знайому ОСОБА_18 через яку він раніше і познайомився з потерпілою ОСОБА_17 , ОСОБА_19 мешкає в тому ж самому під`їзді з якого вийшла ОСОБА_17 . Ніхто не відгукнувся і ОСОБА_16 повернувся назад та сказав ОСОБА_17 щоб вона дзвонила ОСОБА_12 , вона дістала телефон, почала дзвонити та сказала, що ОСОБА_12 не бере трубку, після чого ОСОБА_10 на його очах відібрав-вихтавив в неї телефон та почав сам дзвонити ОСОБА_12 . Макабула після цього знову повернувся на задній двір будинку, погукав ОСОБА_19 , вона вийшла на балкон та повідомила, що ОСОБА_12 в неї в дома немає. Коли ОСОБА_16 повернувся то бачив, що ОСОБА_10 тримає ОСОБА_17 заруку та вони дуже сваряться, він їх «розняв», ОСОБА_10 сказав ОСОБА_17 , що телефон він їй не віддасть а його викупить ОСОБА_12 . Після чого вони втрьох відправились до ломбарду по вулиці Шкільній м. Першотравенська, де ОСОБА_13 заложив телефон ОСОБА_17 за 160 гривень, а отримані кошти віддав ОСОБА_10 . Потім через декілька днів їх всіх трьох викликали та опитали працівники поліції, підчас опитування ОСОБА_10 надав пояснення в яких визнав, що саме він відібрав телефон у ОСОБА_17 . Пізніше коли ОСОБА_10 допитували вже в якості свідка, він під «тиском» надав протилежні покази, що начебто це він ОСОБА_16 відібрав у ОСОБА_17 телефон, а в перший раз ОСОБА_10 взяв провину на себе за проханням ОСОБА_16 бо він на іспитовому строці. Де знайти ОСОБА_10 він не знає, але за його останньою інформації ОСОБА_10 знаходиться в місцях позбавлення волі на території не підконтрольній Україні в Автономній Республіці Крим.

За епізодом від 09 лютого 2016 року обвинувачений пояснив суду, що в той день і час коли вчинявся цей злочин його взагалі не було в м. Першотравенську. Точно не пам`ятає але приблизно в грудні місяці, дату він не пам`ятає, але в той день коли вчинявся злочин відносно потерпілої ОСОБА_7 , він о 17:30 годині виїхав до м. Тернівка Дніпропетровської області до своєї дівчини ОСОБА_20 , він був одягнутий в чорні штани брюки, чорні туфлі, кожана чорна курточка, шарф та сіра шапка. Приблизно о 19-00 він вже був в неї в дома за місцем її проживання. До м. Тернівка він їхав на таксі, але яка саме служба таксі він не пам`ятає. Пам`ятає, що автомобіль таксі був чорного кольору «Део Ланос» номер він не пам`ятає, таксиста звали «Вова», середнього зросту, років 50, темно-русе волосся, він постійно з ним їздив, але де він мешкає йому не відомо. Окрім його дівчини ОСОБА_21 та нього, біля 20-00 години до них в гості ще прийшла подруга його дівчини ОСОБА_22 , та вони в трьох «сиділи» приблизно до 22-00 години. Наступного дня він повернувся додому до м. Першотравенська. Пізніше він дізнався, що злочин відносно ОСОБА_7 , вчинив його друг ОСОБА_23 .

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 , підтвердила суду, що вона йшла по вулиці Чайковського м. Першотравенська додому з дня народження, приблизно о 23 годині 00 хвилин 19 листопада 2015 року, біля другого під`їзду будинку АДРЕСА_2 до неї підійшли два парубка, які спитали в неї за якогось хлопця на ім`я ОСОБА_24 , на лавочці біля першого під`їзду сидів її знайомий ОСОБА_25 . Вона відповіла, що ніякого ОСОБА_24 вона не знає. Після цього, в неї задзвонив телефон, вона його дістала з курточки, один з хлопців побачивши її телефон, «заломав» їй праву руку та забрав телефон Nokia 206 жовтого кольору, який знаходився в правій кишені її куртки, після чого ці хлопці пішли разом з ОСОБА_26 . Вона кричала, кликала ОСОБА_27 , прохала повернути їй телефон, але ніхто не відреагував. Вона побігла додому та викликала поліцію.

На досудовому слідстві за її участю проводилось впізнання того хлопця, що відібрав в неї телефон, підчас якого вона впізнала обвинуваченого ОСОБА_16 як ту особу, що відібрала в неї телефон, що вона й підтверджує зараз в судовому засіданні, що саме обвинувачений відібрав в неї телефон. Впізнання проводилось по 4-5 фотознімках, в приміщенні місцевої прокуратури, в кабінеті їх було троє, вона слідчий, прокурор, також заходили якісь особи чоловічої статі, хто вони вона не знає, можливо якісь співробітники. Претензій до обвинуваченого не має, просить суд суворо його не наказувати.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_28 , пояснив суду, що приблизно рік назад зустрівся зі своїм знайомим ОСОБА_16 та його другом ОСОБА_29 , біля магазину «Романтіка» пізно ввечері. Вони повідомили, що ОСОБА_30 заборгував чи ОСОБА_16 чи ОСОБА_29 , якісь гроші ніхто не міг йому додзвонитись, попрохали його подзвонити ОСОБА_12 та домовитись про зустріч, що він і зробив, вони в трьох підійшли до другого під`їзду будинку в якому знаходиться «ветеринарна лікарня». Він подзвонив ОСОБА_12 , повідомив що підійшов на місце, після дзвінка з цього під`їзду вийшла ОСОБА_31 , з якою довго розмовляв ОСОБА_32 , приблизно хвилин сорок, ОСОБА_13 в цей час сидів на лавочці. ОСОБА_17 винесла декілька пакетиків з білою речовиною, які в неї відібрали ОСОБА_16 та ОСОБА_32 . Макабула ходив то кричав, кликав ОСОБА_24 , то підходив до ОСОБА_29 з ОСОБА_17 , то до ОСОБА_13 . Потім вони всі пішли, а ОСОБА_17 залишилась біля під`їзду плакала та кричала, що піде напише заяву в поліцію. ОСОБА_32 декілька разів вдарив її по «щоках», по дорозі ОСОБА_32 попросив ОСОБА_13 закласти телефон жовтого кольору марки Нокіа, за що обіцяв поділитися грошима. В ломбарді по АДРЕСА_3 , в тому будинку де мешкає ОСОБА_13 , він його заклав за 200 гривень, ці гроші він відав їм, йому дали за це 40 гривень, поки він був в ломбарді хлопці чекали на вулиці. Він бачив цей телефон у ОСОБА_17 , ОСОБА_32 брав його у неї для того щоб подзвонити, потім повернув. Хто забирав телефон у ОСОБА_17 він не бачив. Сім карту яка була в телефоні та договір з ломбарду ОСОБА_13 пізніше віддав брату ОСОБА_17 . На досудовому слідстві ОСОБА_13 давав покази, що бачив, як телефон забрав у ОСОБА_17 саме ОСОБА_16 та двічі вдарив її по обличчю, тому, що він на час допиту слідчим був наркозалежний, і тоді коли в нього брали покази, йому було погано і працівники поліції не хотіли його чути, він хотів швидше піти. Наступного дня він віддав сім-карту та корінець з ломбарду брату ОСОБА_17 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_33 підтвердив суду, що потерпіла ОСОБА_17 є його рідною сестрою, сестра подзвонила йому приблизно о 13 годині 30 хвилин в минулому році з телефону їхньої матері, та пояснила що її побили та забрали телефон, в тій компанії був ОСОБА_34 та ще двоє хлопців, ОСОБА_13 її не бив. Оскільки він знає ОСОБА_13 , бо це його друг дитинства, він знайшов його, щоб вияснити хто то був з ним, на що ОСОБА_13 відповів що їхні імена нічого йому не скажуть, та виніс сім-картку сестри та договір з ломбарду, який він відніс сестрі. На руці у сестри був синяк. В договорі, котрий видав ОСОБА_13 , було вказано, що телефон сестри був закладений в ломбард ОСОБА_13 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_35 , підтвердив суду, що він в світлу пору доби взимку 2015 року був запрошений до поліції, як понятий для того, щоб засвідчити, як хлопець на прізвище ОСОБА_13 видав мобільний телефон жовтого кольору марки «Нокіа» поліції, цей хлопець який видавав телефон пояснював слідчому, що йому цей телефон раніше дав якийсь то ОСОБА_16 . Крім нього там був ще один понятий, він не бачив, щоб хтось якимось чином тиснув на того хлопця, що видавав телефон.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_36 , підтвердив суду, що взимку минулого року в світлу пору доби, його разом з іншим чоловіком запросили бути понятим, для того, щоб він засвідчив, як молодий хлопець видав працівникам поліції телефон, їх в кабінеті було 4 чоловіки, більше він нічого не пам`ятає.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_37 , підтвердив суду, що в грудні місяці 2015 року йому подзвонив ОСОБА_38 , з яким вони ходили на тренування по футболу, запросив його до прокуратури міста на слідчу дію в якості понятого, в його присутності якась дівчина за фотознімками впізнавала якогось молодого чоловіка, фотознімків було 3-4 штуки. В прокуратурі було чотири чоловіки: прокурор, він, ще один свідок, та дівчина, яка впізнавала, крім того заходили та виходили якісь люди хто вони такі він не знає. Після цього вони розписалися з іншим понятим в протоколі та їх відпустили, а дівчина там залишилась з тими хто там знаходився.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_39 пояснив суду, що раніше він працював слідчим Першотравенського ВП, в його провадженні перебувало кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчинення злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України відносно потерпілої ОСОБА_6 , приблизно в грудні місяці 2015 року громадянин ОСОБА_28 , в присутності понятих добровільно видав працівникам поліції мобільний телефон, який як ОСОБА_13 пояснював був викуплений з ломбарду в якому він був закладений на його паспорт. Також пояснив, що цей телефон для того, щоб здати його в ломбард, дав йому його знайомий ОСОБА_16 , оскільки в Макабули не було документів. Також оперативні працівники поліції, які супроводжували за його дорученням це кримінальне провадження повідомляли йому, що ОСОБА_16 чинить тиск на свідка ОСОБА_13 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_40 , пояснив суду, що він працює оперуповноваженим карного розшуку Першотравенського відділення поліції, він пам`ятає що виконував доручення слідчого про встановлення місця знаходження свідка ОСОБА_28 , по якомусь кримінальному провадженню в якому потерпілою була ОСОБА_17 . При виконанні доручення вдома ОСОБА_13 не було, скільки його шукали він не пам`ятає, але мінімум тиждень це точно. Кожного дня слідчий нагадував про встановлення місця знаходження ОСОБА_13 . Зустріч з ОСОБА_13 відбулась по вулиці Театральній, буд.8, випадково. Синій був разом з іншим оперуповноваженим Нольте, вони спитали ОСОБА_13 ти чого скриваєшся, не приходиш до слідчого, на що ОСОБА_13 прийти до слідчого відмовився, причину зазначив що він від раніше наданих свідчень буде відмовлятись, оскільки з ОСОБА_16 вони були в дружніх відносинах, але після того як він дав покази проти Макабули в них погіршилися відносини, ОСОБА_16 на нього почав тиснути. Задокументувати цю інформацію ОСОБА_13 відмовився, оскільки ОСОБА_16 здійснює на нього натиск, переконує в тому, що нічого не було. За адресою мешкання ОСОБА_13 , коли виходили оперуповноважені шукати ОСОБА_13 , двері квартири в якій мешкає свідок їм відкривав ОСОБА_16 , також під час відвідування цієї квартири вони бачили на двері напис « ОСОБА_41 теряйся».

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_42 пояснив суду, що він працює оперуповноваженим карного розшуку Першотравенського відділення поліції, він разом з колегою ОСОБА_43 , виконував дорученням слідчого з встановлення місця знаходження свідка ОСОБА_13 , в кримінальному провадженні в якому ОСОБА_13 заклав до ломбарду мобільний телефон, коли шукали ОСОБА_13 , то приходили до нього додому за адресою: АДРЕСА_3 . Коли вони приходили за місцям мешкання ОСОБА_13 , двері квартири їм відкривав ОСОБА_16 та пояснював працівникам поліції, що не знає де зараз мешкає ОСОБА_13 . Приблизно через тиждень він разом з ОСОБА_44 , зустрів на вулиці Маліну, який пояснив їм, що від своїх свідчень він відмовляється, оскільки ОСОБА_16 його залякав, за місцем мешкання ОСОБА_13 не проживає, оскільки у нього ОСОБА_16 забрав ключі, оскільки вони посварились. Оформлювати цей факт ОСОБА_13 відмовився.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 , підтвердила суду, що в лютому місяці 2016 року біля 17.00-18.00 годин, вона йшла з сумкою та пакетом біля дитячого саду «Дзвіночок» м. Першотравенськ, вона побачила як двоє хлопців бігли біля будинку і різко зупинились, один хлопець був одягнутий в чорні брюки та чорну курточку та шапку, а другий одягнутий в сіро-голубу кофту, шарф та шапку. Вона пішла далі, через мить вона опинилась на землі, коли прийшла в себе то побачила як двоє тікають в поле. Сумки та пакету в неї не було. Після цього до неї підійшов якийсь то чоловік і повернув її пакет, та запропонував піти в міліцію. В коричневого кольору сумці був телефон, гаманець, в якому було небагато грошових коштів, банківські карточки, паспорт, в поліції їй повернули лише телефон, пізніше якась жінка повернула їй паспорт, який знайшла її дитина. В обвинуваченому ОСОБА_16 вона може впізнати ту особу, яка бачила в той день біля дитячого садочку «Дзвіночок», як одного з тих двох хлопців. Але їй здається, що тоді він був трохи «справнішим» не такий худий. Вона ОСОБА_16 та другого хлопця розгледіла коли вони вискочили на освітлену доріжку та різко зупинились, саме тому вона на них звернула увагу. Макабула був вдягнутий в чорні брюки, чорну куртку та спортивну шапку. Поліція її запрошувала на впізнання цих двох хлопців, вона ОСОБА_16 та другого хлопця впізнала серед інших осіб, тому що вони дуже схожі на тих, кого вона бачила в тому місці та той час коли на неї напали. Хто саме її вдарив по голові та забрав сумку, вона не бачила бо знаходилась спиною до нападаючої на неї особи. Окрім цих двох хлопців ані ззаду ані спереду поруч з нею нікого не було. В неї була травмована голова у зв`язку з чим вона зверталася до лікарні. Претензій не має, покарання просить призначити на розсуд суду.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_45 , є учнем 7 класу підтвердив суду, що взимку ввечері о 18:30 годин цього року, він йшов на тренування, проходячи біля дитячого садочку «Дзвіночок», який знаходиться біля спортивного комплексу, він побачив двох хлопців, перший з яких вдарив жінку - бабусю та вихватив у неї сумку та передав її другому хлопцю що був разом з ним, потім з-за рогу вибіг третій чоловік - дядько, який наздогнав першого з тих хлопців, після чого другий хлопець, який був з сумкою це побачив та кинув сумку, дядько пішов підібрати сумку, а перший хлопець вирвався та обидва цих хлопця побігли в сторону АТБ.

Перший хлопець був вдягнутий в курточку чорну, та чорні штани, чорне взуття, а другий в чорні спортивні штани з трьома полосами по боках, та синю курточку та шапку. Напав на жінку той хлопець що був одягнутий в чорне, курточку, штани та взуття. Дядько спіймав саме того хто напав на жінку. Поліція його запрошувала на впізнання під час якого він впізнав хлопця, який напав на жінку.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_46 пояснила суду, що 09 лютого 2016 року її син учень 7 класу ОСОБА_45 , ходив на тренування ввечері, прийшовши з тренування син розповів про події, які він побачив біля дитячого садку «Дзвіночок», через деякий час їй випала змога поспілкуватись з працівниками поліції, яким вона розповіла про події які бачив її син, після чого сина викликали до поліції для впізнання та проведення слідчого експерименту, на яких ОСОБА_47 вказав на особу, яка підходила по зовнішньому вигляду на ту що він бачив, ніхто на сина не тиснув та не впливав, щоб він впізнав когось конкретно, ніяких фотографій або когось особисто її сину до впізнання ніхто не показував.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_48 пояснила суду, що з обвинуваченим перебуває у близьких відносинах на протязі трьох років, вона його дівчина, 09 лютого 2016 року приблизно о 19 годині 30 хвилин обвинувачений ОСОБА_16 приїхав на автомобілі до неї до дому за адресою: АДРЕСА_4 . Пізніше до них приєдналася її подруга ОСОБА_49 .

Допитаний в режимі відео конференції свідок ОСОБА_50 , який знаходиться в місцях позбавлення волі пояснив суду, що обвинувачений ОСОБА_16 його друг, він хоче змінити покази, які він давав на досудовому слідстві, проте, що він був разом з ОСОБА_16 та бачив як той вчинив злочин, оскільки з боку працівників правоохоронних органів на нього вчинявся тиск, як фізичний так і моральний, тому він своїми показами оговорив ОСОБА_4 . Насправді все було по іншому, а саме ввечері приблизно три з половиною місяця назад в 2016 році він разом з ОСОБА_51 на прізвиськом « ОСОБА_52 » проходили біля дитячого садку, який знаходиться біля літаку в місті Першотравенську, ОСОБА_53 йшов трохи попереду, а він - ОСОБА_54 зачепив жіночку років 45 плечем, взяв у неї сумку та побіг через поле до меблевого магазину, де з сумки він взяв мобільний телефон, сумку закинув на кришу гаражів, коли він почав тікати через поле ОСОБА_53 побіг також, але не з ним разом, а вперед по доріжці. ОСОБА_53 був вдягнутий в джинсові штани, куртку темно - синього кольору, шарф та шапку темного кольору. Після всього ОСОБА_54 подзвонив ОСОБА_55 , вони договорились про зустріч у ОСОБА_56 вдома, при якій ОСОБА_54 віддав йому телефон, а ОСОБА_53 в свою чергу дав йому 500,00 гривень. ОСОБА_54 був вдягнутий в джинси, синю куртку та синю шапку. За фактом здійснення на нього тиску він нікуди зі скаргами не звертався, так як потерпілим за фактом вчинення тиску на нього себе не вважає.

Крім того, вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованому йому злочині від 19 листопада 2015 року підтверджується:

Витягом з кримінального провадження №0000805 від 20 листопада 2015 року /а.к.п.1/, протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від ОСОБА_6 , від 20 листопада 2015 року /а.к.п.3/ документами на телефон /а.к.п.4/, якими підтверджується факт звернення потерплої ОСОБА_6 , 20 листопада 2015 року з заявою до правоохоронних органів проте, що 19 листопада 2015 року близько 23 години 40 хвилин ОСОБА_6 поверталась додому, коли біля під`їзду будинку АДРЕСА_2 її зустріли двоє невідомих чоловіків , які із застосуванням насильства відібрали мобільний телефон «Nokia 206» жовтого кольору, даних осіб бачила та може їх впізнати, очевидцем цих подій був її знайомий ОСОБА_57 ; протоколом огляду з додатками до нього від 07 грудня 2015 року /а.к.п. 14-16/ згідно якого в кабінеті №9 Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області в присутності понятих ОСОБА_6 добровільно видав сім картку мобільного оператора МТС при огляді якої було встановлено, номер НОМЕР_3 та договір про закладення мобільного телефону до «Ломбарду», договір про надання фінансового кредиту та застави №040.11.6ЕЯБР8 від 19 листопада 2015 року мобільного телефону Nokia 206 на ім`я ОСОБА_28 ; договором про надання фінансового кредиту та застави №040.11.6ЕЯБР8 від 19 листопада 2015 року /а.к.п.19/ згідно якого ОСОБА_28 заклав мобільний телефон Nokia 206 за 210,00 гривень; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24 грудня 2015 року /а.к.п.20-22/ згідно якого потерпіла ОСОБА_6 , серед інших осіб впізнала обвинуваченого ОСОБА_4 , як особу яка із застосуванням насильства відібрала її мобільний телефон; протоколом огляду мобільного телефону від 07 грудня 2015 року /а.к.п.23-25/ згідно якого телефон потерпілої Полякової -Nokia 206 жовтого кольору в присутності понятих добровільно видав ОСОБА_28 , та пояснив, що 19 листопада 2015 року, цей телефон передав йому ОСОБА_4 , для того, щоб він його заклав до Ломбарду, отримані гроші в розмірі 200,00 гривень ОСОБА_28 передав ОСОБА_4 ; висновком експерта №70/34-141 від 07 грудня 2015 року /а.к.п.59-61/ згідно якого ринкова вартість мобільного телефону марки «Nokia» моделі «206» станом на 19 листопада 2015 року могла становити 365,00 гривень.

Вина у вчиненні інкримінованого йому злочину від 09 лютого 2016 року підтверджується:

Витягом з кримінального провадження №0000075 від 09 лютого 2016 року /а.к.п.1,2/ та протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від ОСОБА_7 , від 09 лютого 2016 року /а.к.п.6/, якими підтверджується факт звернення потерплої ОСОБА_7 , 09 лютого 2016 року з заявою до правоохоронних органів проте, що 09 лютого 2016 року о 18 годині 40 хвилин до неї з заду підбігла невідома особа, яка вдарила її по голові та вирвала в неї з рук її жіночу сумочку коричневого кольору, в якій знаходились: гаманець чорного кольору, в якому знаходилось 140 гривень 00 копійок, також в ньому були банківські картки «Альфа Банк», «Ренесанс Банк», на яких загалом було приблизно 9000,00 гривень, «Укрсиббанк» та «Сбербанкросія» на яких грошей не було, також в сумочці знаходився мобільний телефон марки «LG», чорного кольору у білому чохлі вартістю 4000,00 гривень, паспорт громадянина України на її ім`я та ключі від квартири; протоколом огляду з додатками до нього від 12 лютого 2016 року /а.к.п. 13-16/ згідно якого об`єктом огляду є мобільний телефон марки «LG» чорного кольору в середині даного мобільного телефону знаходиться акумулятор (батарея) сірого кольору на якій присутні надписи «LG» та «Li-ion battery TYP 1900mAh», sim-карт будь яких операторів в даному мобільному телефоні виявлено не було, в ході візуального огляду вказаного мобільного телефону, яких - небудь пошкоджень виявлено не було, телефон знаходиться в справному стані, вказаний мобільний телефон в присутності понятих добровільно видав ОСОБА_58 , який пояснив, що даний мобільний телефон він придбав у ОСОБА_59 ; протоколом огляду від 13 лютого 2016 року /а.к.п.39-44/ згідно якого об`єктом огляду є коробка з-під мобільного телефону марки «LG» чорного кольору, модель «L Fino», коробка біло червоного кольору, на даній коробці присутнє зображення вказаного мобільного телефону, на боковій лівій стороні коробки присутні надписи imei1: НОМЕР_1 imei 2: НОМЕР_4 , в середині даної коробки знаходиться інструкція по застосуванню та гарантійний талон на вказаний мобільний телефон, зазначене, добровільно видала слідчому ОСОБА_7 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання від 13 лютого 2016 року /а.к.п.50-56/ згідно якого потерпіла ОСОБА_7 в присутності понятих впізнала ОСОБА_60 , як одного з тих двох хлопців, яких вона бачила поруч з собою біля дитячого садка «Дзвіночок» перед тим, як на неї напали; протоколом пред`явлення особи для впізнання від 13 лютого 2016 року /а.к.п.57-62/ згідно якого потерпіла ОСОБА_7 в присутності понятих впізнала ОСОБА_4 , як одного з тих двох хлопців, яких вона бачила поруч з собою біля дитячого садка «Дзвіночок» перед тим, як на неї напали; висновком експерта №6/34-515 від 28 березня 2016 року /а.к.п.90-92/ згідно якого ринкова вартість мобільного телефону марки «LG» моделі «D-925» станом на 09 лютого 2016 року могла становити 2755,60 гривень; протоколом проведення слідчого експерименту від 23 березня 2016 року /а.к.п. 106-109/ згідно якого 09 лютого 2016 року близько 18 години 30 хвилин ОСОБА_61 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешкає за адресою: АДРЕСА_5 , ідучи на тренування до спортивного комплексу по АДРЕСА_6 по дорозі проходячи біля дитячого садку «Дзвіночок» по вулиці Гагаріна, буд.4-а, міста Першотравенська, Дніпропетровської області, побачив, як неподалік від нього приблизно в 10-20 метрах пробігли двоє невідомих йому хлопців, які на зріст були приблизно 170 см та на вигляд, яким було приблизно 25-30 років, приблизно на відстані 5-10 метрів від нього ОСОБА_45 побачив на асфальтній доріжці, яка проходила біля дитячого садку «Дзвіночок», жінку, яка звала на допомогу, після цього свідок ОСОБА_45 побачив, як за одним з цих хлопцем, побіг невідомий чоловік, який наздогнав його та схопив за одяг, але хлопець вирвався та побіг далі по полю, потім чоловік якому не вдалося впіймати грабіжника підійшов до жінки та допоміг їй підвестись, після цієї події ОСОБА_45 пішов на тренування до спортивного комплексу.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованих йому злочинах, знайшла своє повне підтвердження в процесі судового розгляду і наявних доказів достатньо для визнання його винним.

Під час судового розгляду судом, встановлено, що слідчим помилково зазначене місце скоєння злочину за епізодом від 19 листопада 2015 року, як біля під`їзду будинку АДРЕСА_2 , такого висновку суд прийшов враховуючі покази потерпілої ОСОБА_6 , надані нею в судовому засіданні, зміст протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від ОСОБА_6 , від 20 листопада 2015 року /а.к.п.3/, покази надані в судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_4 , та свідком ОСОБА_28 , якими підтверджується, що злочин було вчинено біля під`їзду будинку АДРЕСА_2 .

Покази обвинуваченого ОСОБА_4 , та його дівчини ОСОБА_62 , проте що в час коли було вчинено злочин від 19 листопада 2015 року близько 18 години 30 хвилин він не міг бути присутнім на місці вчинення, злочину, оскільки в той день він о 17:30 годині виїхав на таксі з м. Першотравенська до м. Тернівка Дніпропетровської області до своєї дівчини ОСОБА_20 , та приблизно о 19-00 він вже був в неї в дома за місцем її проживання суд оцінює критично, оскільки ці обставини не знайшли підтвердження під час судового розгляду, обвинувачений не зміг пояснити суду послугами якої саме служби таксі він скористувався, телефонний номер служби таксі, або таксиста, реєстраційний номер транспортного засобу. Крім того покази обвинуваченого та його дівчини ОСОБА_20 не збігаються, так згідно показів ОСОБА_21 її хлопець ОСОБА_16 приїхав до неї приблизно о 19-30 годин. Відстань між м. Першотравенськ та м. Тернівка складає 47,1 км, яку на автомобілі можна подолати менш ніж за годину. Покази обвинуваченого та ОСОБА_62 , не відповідають фактичним обставинам справи, встановленим судом, оскільки вони спростовуються показами потерпілої ОСОБА_7 , наданими в судовому засіданні та протоколом пред`явлення особи для впізнання від 13 лютого 2016 року /а.к.п.57-62/. Подргуга ОСОБА_62 , - ОСОБА_63 , яка за твердженням обвинуваченого може підтвердити його алібі, за його словами прийшла в гості біля 20-00, що не може свідчити про неможливість присутності ОСОБА_4 , в той час на місці вчинення злочину.

За таких обставин суд розцінює позицію обвинуваченого ОСОБА_4 , про невизнання своєї вини як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення та спробу уникнути покарання. Покази його дівчини ОСОБА_62 , як спробу допомогти таким чином чоловіку якого вона кохає.

Також покази свідків ОСОБА_28 , та ОСОБА_64 , суд оцінює критично виходячи з наступного.

Так ОСОБА_28 , та обвинувачений ОСОБА_4 , тривалий час знайомі та товаришують, ОСОБА_4 , мешкав в квартирі ОСОБА_28 , вони разом прийшли та були присутні під час вчинення злочину відносно потерпілої ОСОБА_6 , ОСОБА_28 , закладав в ломбард телефон потерпілої, як пояснив ОСОБА_28 , в судовому засіданні, він під час досудового слідства дійсно давав покази, що бачив, як телефон забрав у ОСОБА_17 саме ОСОБА_16 та двічі вдарив її по обличчю, після чого ОСОБА_16 передав телефон йому, для того щоб він заклав його в ломбард а гроші віддав ОСОБА_16 , але такі свідчення він давав тому, що він на час допиту слідчим був наркозалежний, і тоді коли в нього брали покази, йому було погано і працівники поліції не хотіли його чути, він хотів швидше піти. Але зараз він вилікувався від наркозалежності і бажає змінити покази в частині того, що цей злочин вчинив не ОСОБА_16 , а ОСОБА_8 . Суд приходить до висновку, що в показах цього свідка наявні суперечності, його покази спростовуються показами потерпілої ОСОБА_6 , наданими в судовому засіданні та протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24 грудня 2015 року /а.к.п.20-22/ та розцінює такі покази ОСОБА_28 , як спробу допомогти обвинуваченому уникнути покарання за вчинений злочин з відчуття помилкового товариства. На вчинення на нього тиску під час допиту на досудовому слідстві ОСОБА_28 , не посилався.

Так ОСОБА_65 , який знаходиться в місцях позбавлення волі, допитаний в режимі відео конференції, пояснив суду, що з обвинуваченим ОСОБА_4 , вони тривалий час знайомі та товаришують, він дійсно під час досудового слідства давав покази, що в момент вчинення злочину відносно потерпілої ОСОБА_7 , вони були разом з ОСОБА_4 , та він бачив як ОСОБА_16 вчинив цей злочин, а пізніше віддав йому телефон потерпілої ОСОБА_7 , для того, щоб він продав його ОСОБА_66 . Але зараз він хоче змінити покази, які він давав на досудовому слідстві, проте, оскільки з боку працівників правоохоронних органів на нього вчинявся тиск, як фізичний так і моральний, тому він своїми показами оговорив ОСОБА_4 . Насправді все було по іншому, а саме злочин відносно ОСОБА_7 , вчинив саме він, разом з ним в той момент був не ОСОБА_16 , а ОСОБА_67 , якому він в подальшому насправді й продав викрадений у потерпілої телефон. Суд приходить до висновку, що в показах цього свідка наявні суперечності, а саме його покази спростовуються показами потерпілої ОСОБА_7 , наданими в судовому засіданні та протоколами пред`явлення особи для впізнання від 13 лютого 2016 року /а.к.п.50-62/ згідно яких потерпіла ОСОБА_7 в присутності понятих впізнала не лише ОСОБА_64 , але й ОСОБА_4 , як тих двох хлопців, яких вона бачила поруч з собою біля дитячого садка «Дзвіночок» перед тим, як на неї напали та розцінює такі покази як спробу допомогти обвинуваченому уникнути покарання за вчинений злочин з відчуття помилкового товариства. Посилання ОСОБА_64 , на вчинення на нього тиску під час допиту на досудовому слідстві жодним чином не підтверджуються, як він пояснив в судовому засіданні за фактом здійснення на нього тиску він нікуди зі скаргами не звертався, так як потерпілим себе не вважає.

Допитати свідків ОСОБА_68 та ОСОБА_69 виявилося неможливим у зв`язку зі смертю ОСОБА_70 /Т.№2 а.60/ та неможливістю встановити місце знаходження ОСОБА_71 , /Т.№1 а.161,178,196,200,221;Т.№2 а.31,54/, який в м. Першотравенську зупинявся тимчасово за місцем проживання свідка ОСОБА_28 , по АДРЕСА_7 , пізніше вибув до м. Дніпро. З показів обвинуваченого ОСОБА_4 , зараз він знаходиться в місцях позбавлення волі на території непідконтрольній Україні в Автономній Республіці Крим.

Під час судового розгляду сторона захисту звертала увагу суду на недопустимість доказів, які наданні стороною обвинувачення /за епізодом від 19 листопада 2015 року/, а саме протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24 грудня 2015 року /а.к.п.20-22/ згідно якого потерпіла ОСОБА_6 , серед інших осіб впізнала обвинуваченого ОСОБА_4 , як особу яка із застосуванням насильства відібрала її мобільний телефон та /за епізодом від 09 лютого 2016 року/ протоколу пред`явлення особи для впізнання від 13 лютого 2016 року /а.к.п.68-74/ згідно якого свідок ОСОБА_45 вказав на ОСОБА_4 , як на особу яку бачив 09 лютого 2016 року о 18-30 годині, біля дитячого садочку «Дзвіночок» м. Першотравенська з жіночою сумкою в руках.

На обґрунтування захисник посилався на те, що слідча дія пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24 грудня 2015 року за участю потерпілої ОСОБА_6 , /а.к.п.20-22/ проводилися за відсутності понятих, стосовно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 13 лютого 2016 року /а.к.п.68-74/, зазначав що свідку ОСОБА_45 , перед початком слідчої дії показали обвинуваченого ОСОБА_4 , та вказали як на особу яка вчинила злочин.

Вирішуючи питання про допустимість цих доказів суд виходить з наступного.

З метою перевірки зазначених захисником обставин судом були допитані свідки ОСОБА_37 , який підтвердив суду, що в грудні місяці 2015 року він був запрошений до прокуратури міста на слідчу дію в якості понятого, в його присутності якась дівчина /потерпіла ОСОБА_6 / за фотознімками впізнавала якогось молодого чоловіка та законний представник неповнолітнього свідка ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , яка пояснила суду, що її син 2003 року народження під впливом допиту заплутався в показах, насправді ніхто на сина не тиснув та не впливав, щоб він впізнав когось конкретно, ніяких фотографій або когось особисто її сину до впізнання ніхто не показував. Отже, обставини на які посилається сторона захисту, не знайшли свого підтвердження та спростовані показами свідків ОСОБА_72 , та ОСОБА_73 , а тому відсутні підстави для визнання цих доказів недопустимими.

В той же час результати такої слідчої дії, як пред`явлення обвинуваченого ОСОБА_4 , для впізнання неповнолітньому свідку ОСОБА_45 , 13 лютого 2016 року /а.к.п.68-74/ викликають в суду сумніви, які полягають в тому що в судовому засіданні свідок ОСОБА_45 , не зміг з впевненістю впізнати в ОСОБА_4 , ту особу яку він бачив 09 лютого 2016 року о 18-30 годині, біля дитячого садочку «Дзвіночок» м. Першотравенська з жіночою сумкою в руках, та надав суду покази згідно яких хлопець який застосував насильство до потерпілої та відібрав у неї сумку був вдягнутий в курточку чорну, та чорні штани, чорне взуття, що повністю збігається з показами потерпілої ОСОБА_7 , та обвинуваченого ОСОБА_4 . В той же час в протоколі пред`явлення свідку ОСОБА_45 , ОСОБА_4 , для впізнання від 13 лютого 2016 року /а.к.п.68-74/ зазначено, що свідок впізнав ОСОБА_4 , за його одягом, але з фото-таблиці до цього протоколу вбачається, що ОСОБА_4 , під час проведення слідчої дії був вдягнутий в інший одяг. Зазначені сумніви суд трактує на користь обвинуваченого та не використовує цей доказ на підтвердження вини обвинуваченого.

Не зважаючи на встановлені судом обставини суд, прийшов до висновку, що досліджених судом і покладених в основу вироку доказів в їх сукупності, достатньо для визнання обвинуваченого винним, оскільки вони не суперечать один одному і узгоджуються між собою.

Кваліфікація скоєного ОСОБА_4 , по ч.2 ст.186 КК України правильна за ознаками відкрите викрадення чужого майна (грабіж) поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , передбачені ст.66 КК України не встановлені.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , передбачені ст.67 КК України рецидив злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд враховує тяжкість скоєних ним злочинів, які у відповідність до ст.12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, його особу, яка раніше неодноразова судима, вчинив злочин в період іспитового строку, не працює, потерпілій ОСОБА_7 , шкода повністю не відшкодована, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, задовільно характеризується за місцем проживання, і вважає за можливе його виправлення лише в місцях позбавлення волі, покарання йому слід призначити у виді позбавлення волі.

Епізод від 19 листопада 2015 року відносно потерпілої ОСОБА_6 , обвинувачений вчинив до його засудження вироком від 07 грудня 2015 року Першотравенського міського суду Дніпропетровської області за ст.185 ч.2 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, епізод від 09 лютого 2016 року відносно потерпілої ОСОБА_7 , після.

Враховуючи положення пункту 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7, згідно якого за окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК України, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.

Остаточне покарання ОСОБА_4 , слід призначити на підставі ч.1 ст.71 КК України по сукупності вироків шляхом часткового приєднання до покарання за даним вироком не відбутої частини покарання за вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2015 року.

Питання про речові докази по кримінальному провадженню суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Слідчий в обвинувальних актах вказав на те, що загальні витрати на залучення експертів склали 597 гривень 36 копійок. В свою чергу суд приймає до уваги, що, відповідно до вимог ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Згідно довідки Дніпровського НДЕКЦ МВС України в Дніпропетровській області, загальна вартість проведеної судово-товарознавчої експертизи у кримінальному проваджені складає 245 гривень 52 копійки /а.к.п.58/.

Згідно довідки Дніпровського НДЕКЦ МВС України в Дніпропетровській області, загальна вартість проведеної судово-товарознавчої експертизи у кримінальному проваджені складає 351 гривня 84 копійки /а.к.п.89/.
Таким чином, оскільки матеріали кримінального провадження містять документально підтвердженні витрати держави на проведення експертизи, вони підлягають стягненню з обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, - суд

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Згідно ч.1 ст.71 КК України до покарання призначеного за цим вироком частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2015 року та остаточно призначити ОСОБА_4 до відбування покарання у виді позбавлення волі на строк - 7 (сім) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 12 лютого 2016 року.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_4 залишити без змін у вигляді тримання під вартою.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_4 строк його попереднього ув`язнення з 12 лютого 2016 року по 06 квітня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 597 (п`ятсот дев`яносто сім) гривень 36 копійок.

Речові докази по справі:

- сім-картку з номером мобільного оператора НОМЕР_5 передану на зберігання потерпілій ОСОБА_6 , залишити за належністю /а.к.п.17-18/;

- мобільний телефон «Nokia 206» жовтого кольору переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_6 , залишити за належністю /а.к.п.26-27/;

- мобільний телефон марки «LG», модель «D-295» imei № 1: НОМЕР_1 , imei № 2: НОМЕР_2 , переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_7 , залишити за належністю /а.к.п.17,46/;

- CD-R диск з відеозаписом слідчого експерименту від 23 березня 2016 року залишити в матеріалах кримінального провадження/а.к.п.110/.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінально процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції - після його проголошення.

На вирок може бути подана скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Першотравенський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя ОСОБА_1