Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/394/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.05.2017 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0000385 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 27.02.2017 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровоград, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , офіційно не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, маючого неповну середню освіту, раніше судимого:
- 08.06.2010 року Кіровоградським районним судом м. Кіровоград за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст.ст.75, 104 КК України від призначеного покарання звільнений з іспитовим терміном на 3 роки;
- 30.07.2010 року Ленінським районним судом м. Кіровоград за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75, 104 КК України від призначеного покарання звільнений з іспитовим терміном на 1 рік,
- 06.04.2011 року Ленінським районним судом м. Кіровоград за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 14 днів позбавлення волі,
- 07.11.2011 року Кіровоградським районним судом м. Кіровоград за ч. 3 ст.185, ст.71 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці. 01.02.2013 року звільнений умовно-достроково з невідбутим терміном 1 рік 5 місяців 26 днів.
- 12.06.2013 року Кіровоградським районним судом м. Кіровоград за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 4 місяці. Звільнений 19.02.2016 року з Кіровоградської ВК №6 по відбуванню строку покарання,
засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Вирішено питання речових доказів відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:
Згідно з вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 визнано винним у тому, що він вчинив таємне викрадення чужого майна, повторно, поєднане з проникненням у житло за наступних обставин.

09 липня 2016 року близько 02 години 00 хвилин ОСОБА_6 , проходячи біля багатоквартирного житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_3 , помітив у одній з квартир відчинене вікно, на якому була встановлена сітка для захисту від комах. З корисливих мотивів і ціллю особистого збагачення, при раптово виниклому умислі на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 пішов до сусіднього двору, де знайшов дерев`яну драбину, яку взяв з собою, та повернувся до будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_3 . Продовжуючи свій злочинний намір на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 поставив драбину до стіни біля вікна квартири АДРЕСА_4 , в якій проживає потерпіла ОСОБА_8 . Після чого, ОСОБА_6 по драбині піднявся до відчиненого вікна квартири потерпілої ОСОБА_8 та руками зняв з нього сітку для захисту від комах, а далі через утворений отвір проник до середини квартири, звідки таємно викрав майно на загальну суму 11482 грн. З викраденим майном ОСОБА_6 з місця скоєння злочину зник тим же шляхом, що й проник до квартири, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_8 шкоди на вказану суму.
Крім цього, 15 липня 2016 року близько 02 години 00 хвилин ОСОБА_6 , проходячи біля багатоквартирного житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_5 , помітив у одній з квартир відчинене вікно на якому була встановлена сітка для захисту від комах. З корисливих мотивів і ціллю особистого збагачення, при раптово виниклому умислі на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 неподалік знайшов автомобільну шину, яку поставив до стіни біля вікна квартири АДРЕСА_6 , в якій проживає потерпілий ОСОБА_9 . Після чого, ОСОБА_6 за допомогою автомобільної шини піднявся до відчиненого вікна квартири потерпілого ОСОБА_9 та руками зняв з нього сітку для захисту від комах, а далі через утворений отвір проник до середини квартири та потрапив до кімнати кухні. Перебуваючи у квартирі, ОСОБА_6 пройшов з кухні до житлової кімнати де на столі виявив жіночу сумку чорного кольору, з якої таємно викрав кошти в сумі 6000 грн. З викраденим коштами ОСОБА_6 з місця скоєння злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 майнової шкоди на загальну суму 6000 грн.
Окрім того, 15 липня 2016 року близько 02 години 00 хвилин ОСОБА_6 , знаходячись біля житлового будинку розташованого за адресою АДРЕСА_5 , помітив у одній з квартир першого поверху відчинене вікно на балконі. З корисливих мотивів і ціллю особистого збагачення, при раптово виниклому умислі на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 через відчинене вікно на балконі проник до квартири АДРЕСА_7 , в якій проживає потерпіла ОСОБА_10 . Після чого, ОСОБА_6 пройшов з балкону до житлової кімнати та попрямував до коридору, де виявив жіночу сумку чорного кольору. Взявши з собою сумку, ОСОБА_6 повернувся на балкон. Перебуваючи на балконі, при огляді вмісту сумки ОСОБА_6 виявив кошти в сумі 200 грн., які таємно викрав, а сумку залишив на підлозі балкону. З місця скоєння злочину ОСОБА_6 зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_10 шкоди на вказану суму.
Також, 31 липня 2016 року близько 02 години 00 хвилин ОСОБА_6 , проходячи біля житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_3 , помітив у одній з квартир відчинене вікно. З корисливих мотивів і ціллю особистого збагачення, при раптово виниклому умислі на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 неподалік знайшов шлакоблок, який поставив до стіни біля вікна квартири АДРЕСА_8 , в якій проживає потерпіла ОСОБА_11 . Після чого, ОСОБА_6 ставши на шлакоблок піднявся до відчиненого вікна квартири потерпілої ОСОБА_11 та проник до середини квартири, звідки таємно викрав майно на загальну суму 1042 грн. З викраденими майном ОСОБА_6 з місця скоєння злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_11 шкоди на вказану суму.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок районного суду та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, мотивуючи тим, що розгляд справи в суді першої інстанції відбувся без участі потерпілих. Також, просить пом`якшити призначене покарання, оскільки він має на утриманні малолітню дитину та повністю відшкодував потерпілій ОСОБА_11 завдану шкоду, про що свідчить її заява.

У судове засідання апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_6 не з`явився, про дату, час і місце розгляду кримінального провадження був повідомлений відповідно до вимог ст. 135 КПК, а саме шляхом направлення засобами поштового зв`язку на адресу, за якою він проживає, повістки, яка, згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, була отримана ним особисто. Клопотань про відкладення апеляційного розгляду чи повідомлень про поважні причини свого неприбуття від ОСОБА_6 до суду апеляційної інстанції не надходило.
Згідно з ч. 4 ст. 405 КПК України, неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу ОСОБА_6 за його відсутністю.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, посилаючись на обґрунтованість призначеного судом першої інстанції покарання, перевіривши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.
Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що висновки суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у вироку, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні та досліджених у судовому засіданні доказах, яким суд першої інстанції дав правильну та об`єктивну оцінку.

Зважаючи на те, що фактичні обставини вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, доведеність вини та правильність кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 185 КК України в апеляційній скарзі обвинуваченим не оспорюються, а тому відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України колегією суддів не перевіряються.
За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення та правильно кваліфікував його дії за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.
Під час апеляційного розгляду, колегією суддів не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону України, передбачених статтею 412 КПК, які перешкоджали чи могли перешкодити суду ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення та являються безумовними підставами для скасування вироку.
Водночас, не можна визнати порушенням вимог КПК України проведення судового розгляду кримінального провадження за відсутності потерпілої ОСОБА_8 , оскільки від останньої надійшла заява про розгляд кримінального провадження за її відсутності, та при цьому жоден з учасників розгляду провадження не наполягав на участі вказаної потерпілої в судовому засіданні.
Крім того, як вбачається з журналу судового засідання, потерпіла ОСОБА_11 була допитана судом першої інстанції в ході розгляду кримінального провадження та була з`ясована її думка щодо міри покарання, яке необхідно призначити обвинуваченому.
Що стосується потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які не були допитані в суді першої інстанції, то перевіркою матеріалів кримінального провадження колегією суддів встановлено, що вказані потерпілі повідомлялися належним чином про дату, час і місце судового розгляду, однак не з`явилися в судові засідання.

Також, з журналу судового засідання, а також відповідно до аудіозапису вбачається, що жоден з учасників судорого розгляду не заперечував проти розгляду справи за відсутності потерпілих.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції в повній мірі дотримався загальних засад призначення покарання, які закріплені у ст. 65 КК України та призначив покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України, за якою його засуджено.
Так, при призначенні ОСОБА_6 покарання, судом першої інстанції належним чином враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, що відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який одружений, має на утриманні малолітню дитину, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше притягувався до кримінальної відповідальності.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 судом обґрунтовано визнано щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове добровільне відшкодування завданого збитку. Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.
Зваживши всі наведені обставини у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що виправлення ОСОБА_6 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, та призначив йому покарання ближче до мінімальної межі санкції частини статті, за якою його визнано винним.
З огляду на викладене, на думку колегії суддів, призначене ОСОБА_6 судом першої інстанції покарання, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також відповідає меті покарання, визначеній у ст. 50 КК України.
Разом із цим, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив умисний тяжкий злочин, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів, за які відбував покарання у виді позбавлення волі, однак після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив, знову вчинив аналогічне кримінальне правопорушення, що свідчить про його підвищену суспільну небезпеку та неможливість виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів без ізоляції від суспільства.
За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для пом`якшення ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. ст. 69, 75 КК України, як про це просить в апеляційній скарзі останній.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що він має на утриманні малолітню дитину та повністю відшкодував потерпілій ОСОБА_11 завдану шкоду, колегія суддів визнає необґрунтованими, оскільки, як вбачається з оскаржуваного вироку вказані обставини, на які посилається апелянт, були належним чином враховані районним судом при призначенні останньому покарання.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів.
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 27.02.2017 року, стосовно ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4