Єдиний унікальний номер 719/352/16-к
Номер провадження 1-кп/719/1/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2017 року м. Новодністровськ

Новодністровський міський суд Чернівецької області в складі:

судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новодністровськ Чернівецької області кримінальне провадження № 0000074 від 22.09.2016 року, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Новодністровськ, Чернівецької області, громадянина України, неодруженого, освіта базова вища, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Новодністровськ, Чернівецької області, громадянина України, неодруженого, освіта професійно-технічна, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

21 вересня 2016 року близько 00 год. 30 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи разом з ОСОБА_5 в лісопарковій зоні, поблизу кафе «Явір», що в м. Новодністровськ, Чернівецької області, підійшов ззаді до ОСОБА_8 та безпричинно кулаком наніс останньому удар в область голови. Після цього, між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 розпочалась бійка.

В цей же час ОСОБА_5 , який також перебував в лісопарковій зоні, поблизу кафе «Явір», що в м. Новодністровськ, Чернівецької області, безпричинно кулаком наніс ОСОБА_6 удар в область голови, від чого останній впав на дорогу. При цьому, ОСОБА_5 продовжив наносити лежачому ОСОБА_6 удари, а потім раптово від нього відійшов та приєднався до бійки із ОСОБА_7 .

В ході бійки між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , ОСОБА_7 впав на дорогу, а ОСОБА_5 продовжував йому наносити удари. Коли бійка між ними завершилась, ОСОБА_7 піднявся на ноги. Після цього до ОСОБА_7 знову підійшов ОСОБА_4 та між ними розпочалась бійка.

Бійка між потерпілими та обвинуваченими припинилась, коли ОСОБА_7 , вирвавшись від обвинувачених, втік в напрямку кафе «Явір» в лісопарк, після чого обвинувачені залишили місце події.

В результаті дій обвинуваченого ОСОБА_5 , ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: синців передньої поверхні верхньої третини правого стегна, внутрішньої поверхні нижньої третини лівого стегна, саден лобно-скроневої ділянки чола справа, верхньої губи по серединній лінії, підборіддя справа, слизової оболонки верхньої губи зліва, крововиливу в слизову оболонку нижньої губи справа та зліва, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В результаті дій обвинувачених, ОСОБА_8 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: синців чола справа, чола зліва, верхнього та нижнього повіка лівого ока, верхнього та нижнього повіка правого ока, спинки носу, лівої вушної раковини, правої вушної раковини, нижньої губи зліва, передньо-зовнішньої поверхні нижньої третини правого плеча, в проекції реберної дуги по правій передньо-пахвинній лінії, передньої поверхні верхньої третини правого передпліччя, по верхньому краю правої лопатки, в проекції задньо-зовнішньої поверхні правого плечового суглобу, задньої поверхні правого зап`ястя з переходом на тильну поверхню китиці, по верхньому краю лівої лопатки, в проекції задньо-зовнішньої поверхні лівого плечового суглобу, в проекції другого ребра по лівій біляхребтовій лінії, задньої поверхні нижньої третини лівого передпліччя, внутрішньої поверхні верхньо-серединної третини лівого плеча, лівої долоні біля основи першого пальця, саден задньої поверхні верхньо-нижньої третини лівого плеча, в проекції п`ятого- шостого ребер по правій задньо-пахвинній лінії, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину визнав та показав, що 21.09.2016р. разом із друзями ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , відпочивав у кафе «Явір», що в м. Новодністровськ, де вони вживали алкогольні напої. В цьому ж кафе знаходились потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , до яких він підсів за столик. В подальшому, до компанії приєднався ОСОБА_5 і в такому складі вони продовжили відпочинок в кафе, вживаючи при цьому алкогольні напої. Зазначив, що конфлікт між ним та ОСОБА_7 виник, коли вони вийшли із кафе близько 00 год. 30 хв., а саме ОСОБА_4 не сподобалось як ОСОБА_7 оцінював сучасну молодь. У зв`язку із зазначеним ОСОБА_4 наніс ОСОБА_7 один удар в обличчя кулаком руки, після чого між ними розпочалась бійка. В ході бійки до ОСОБА_4 підійшов ОСОБА_6 та відкритою лодонею правої руки штовхнув його в плече з метою відсторонити ОСОБА_4 від ОСОБА_7 . В цей час до ОСОБА_6 підійшов ОСОБА_5 та між ними двома також розпочалась бійка. Зазначив, що в ході бійки ОСОБА_7 впав на землю, а він, присівши біля нього, продовжив наносити удари. Стверджував, що бив кулаками рук лише в область голови ОСОБА_7 , а тому йому не відомо в наслідок чого у ОСОБА_7 були також травми на тілі. Зазначив, що ОСОБА_5 ОСОБА_7 не бив. А в подальшому, уточнив, що не виключає факт бійки між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , оскільки він постійно не спостерігав за діями останніх. Загалом пригадав, що наніс ОСОБА_7 близько семи ударів в обличчя. Заперечував, що на ОСОБА_7 в той вечір був золотий ланцюжок із хрестиком та стверджував, що жодних речей в останнього він не забирав. Загалом бійка тривала 2-3 хвилини, після чого ОСОБА_7 втік в напрямку лісу, а ОСОБА_6 присів на бордюр. Зазначив, що між ним та ОСОБА_6 бійки не було, а інші присутні друзі, окрім ОСОБА_5 , участі в бійці взагалі не брали, а лише намагалися їх розборонити. Коли ОСОБА_7 втік, вони запропонували ОСОБА_6 допомогу, від якої останній відмовився, а тому їхня компанія пішла із місця події.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні вину визнав та показав, що 21.09.2016р. разом із друзями ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , відпочивав у кафе «Явір», що в м. Новодністровськ, де вони вживали алкогольні напої. В подальшому ОСОБА_4 підсів за столик до потерпілих, а згодом до них приєднався ОСОБА_5 та компанія продовжила сидіти в кафе до 00 год. 30 хв. Коли вони вчотирьох вийшли на вулицю курити, між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 виникла суперечка, однак, що спричинило таку, він не чув. В подальшому, суперечка перейшла у бійку, однак хто наніс першим удар ОСОБА_5 не бачив. В ході бійки між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 до них приєднався ОСОБА_6 . Зокрема, ОСОБА_6 штовхнув рукою в плече ОСОБА_4 . Побачивши це, ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_6 та між ним також розпочалась бійка. Зазначив, що бачив як ОСОБА_4 та ОСОБА_12 нанесли один одному близько п`яти ударів в обличчя та тулуб до моменту коли бійка розпочалась між ним та ОСОБА_6 . Повідомив, що він та ОСОБА_6 наносили удари один одному також в обличчя та по тулубу. Стверджував, що бійки між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 не було. ОСОБА_5 не міг пригадати чи під час бійки наносив удари ОСОБА_7 , однак припускав, що ні, оскільки бився із ОСОБА_6 . В подальшому, ОСОБА_5 змінив свої покази та визнав, що бійка також мала місце між ним та ОСОБА_12 , однак через те, що обвинувачений перебував в стані алкогольного сп`яніння, не міг пригадати куди та скільки ударів він наніс потерпілому ОСОБА_12 . Вважав, що інші присутні участі у бійці не брали, а лише намагались їх розборонити. Стверджував, що бійка зупинилась сама по собі, після чого ОСОБА_7 втік, а ОСОБА_6 присів на бордюр. Зазначив, що запропонував ОСОБА_6 допомогу, від якої останній відмовився, а тому їх компанія пішла із місця події. Повідомив, що не бачив у ОСОБА_7 золотого ланцюжка та хрестика, а про те, чи в ході бійки в останнього щось забрав ОСОБА_4 , не знає, оскільки не спостерігав за ними.

Вина обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в інкримінованому їм злочині підтверджується показами потерпілих, свідків та іншими матеріалами кримінального провадження.

Так, потерпілий ОСОБА_6 показав, що дійсно 21.09.2016р. разом із ОСОБА_7 зайшли в кафе «Явір» випити пива. Уже в кафе до них підійшов спочатку ОСОБА_4 , а потім і ОСОБА_5 , з якими вони з ОСОБА_7 до цього часу знайомі не були. Обвинувачені підсіли за їхній столик, запропонувавши випити. Так вони усі сиділи десь до 00 год. 30 хв., після чого він із ОСОБА_7 , заплативши по рахунку, пішли додому. Повідомив, що в кафе між ними та обвинуваченими жодних суперечок чи сварок не було. Уже йдучи додому, вони з ОСОБА_7 почули як їх наздоганяють обвинувачені. Підбігши до них, без будь-яких причин та пояснень, обвинувачені розпочали бійку. Зокрема, ОСОБА_5 вдарив його справа у щоку, внаслідок чого ОСОБА_6 впав на землю, а ОСОБА_5 та ще один, невідомий на той час йому хлопець, якого він в подальшому ідентифікував як ОСОБА_10 , продовжили наносити йому удари. Зазначив, що він нікого не бив, оскільки лежав на дорозі, не міг піднятися через постійні удари та лише закривав голову та обличчя руками. В цей час бачив, що ОСОБА_4 бив ОСОБА_7 , а потім до бійки приєднався ОСОБА_5 . Ще один невідомий на той час йому хлопець, якого він вподальшому ідентифікував як ОСОБА_11 , знімав із ОСОБА_12 куртку. Бачив, як в ході бійки ОСОБА_7 впав на дорогу, а хлопці продовжували його бити, зокрема, один із них сів ОСОБА_7 на тулуб, а ОСОБА_4 та ОСОБА_5 продовжували бити ОСОБА_7 ногами. Також ОСОБА_6 показав, що загалом йому нанесли близько 10 ударів, частину з яких ОСОБА_5 , а решту ОСОБА_10 , який бив його по голові тоді, коли він намагався піднятися із землі. Повідомив, що ОСОБА_4 його не бив. Як припинилась бійка між ОСОБА_7 та хлопцями він не бачив, лише побачив, що ОСОБА_7 тікає в сторону лісу. В цей же час він зміг піднятись із дороги та присів збоку. До нього підійшов ОСОБА_5 та запропонував випити, а коли він відмовився, то ОСОБА_10 вдарив його в обличчя ногою. В подальшому, він бачив як компанія хлопців виходить із парку. Повідомив, що ОСОБА_12 до початку бійки мав золотий ланцюжок із хрестиком, але яким чином його втратив (чи хтось його зірвав під час бійки, чи ланцюжок порвався) він не знає, оскільки всієї бійки ОСОБА_7 та хлопців не бачив, а в подальшому, після бійки, не бачив ОСОБА_7 . На наступний день ОСОБА_6 звернувся в лікарню.

Потерпілий ОСОБА_7 показав, що 21.09.2016р. разом із ОСОБА_6 зайшли в кафе «Явір» випити пива. В кафе до них підійшов спочатку ОСОБА_4 , а потім ОСОБА_5 , з якими вони до цього часу знайомі не були. Обвинувачені підсіли за їхній столик, запропонувавши випити. Так вони усі сиділи десь до 00 год. 30 хв., після чого він із ОСОБА_6 , заплативши по рахунку, пішли додому. Повідомив, що в кафе між ними та обвинуваченими жодних суперечок чи сварок не було. Уже йдучи додому, він почув як їх наздоганяють обвинувачені. Підбігши до них, без будь-яких причин та пояснень, обвинувачені розпочали бійку. Зазначив, що не бачив хто йому наніс перший удар, однак в подальшому бійка виникла між ним та ОСОБА_4 . ОСОБА_5 в цей час бив ОСОБА_6 . Повідомив, що ОСОБА_4 наносив йому удари кулаками в голову та намагався кинути на дорогу. В подальшому до ОСОБА_4 приєдналися ОСОБА_5 та ОСОБА_11 і між ними усіма зав`язалась боротьба. В ході бійки ОСОБА_11 зняв із нього куртку та хлопці повалили його на землю. Після падіння ОСОБА_4 сів йому на тулуб та продовжив наносити удари кулаками по голові, а тому спроби ОСОБА_7 піднятися не мали успіху. Коли ОСОБА_7 скинув із себе ОСОБА_4 і хотів встати, то ОСОБА_5 та ОСОБА_11 почали бити його ногами, наносячи удари по тулубу та голові. До них приєднався також ОСОБА_4 . В цей час потерпілий лише закривав голову руками та просив припинити бійку. Зазначив, що бійку ніхто із друзів обвинувачених не намагався розборонити, а навпаки уся компанія брала в ній активну участь. В подальшому, йому вдалося піднятись на ноги і він відійшов в сторону. Обернувшись, ОСОБА_7 побачив як до нього біжать ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а тому він втік в сторону лісу. В цей час бачив, що біля ОСОБА_6 стоїть якийсь хлопець, однак в темряві впізнати його не зміг. На наступний день ОСОБА_12 написав заяву в поліцію. Зазначив, що в заяві вказав, що під час бійки його пограбували, викравши золотий ланцюжок та хрестик, а з кишені куртки 800, 00 грн. Вказав на ОСОБА_4 як на особу, яка зірвала йому із шиї ланцюжок; хто забрав із куртки гроші не знає. Показав, що на місці події він шукав свої речі, однак так і не знайшов. Повідомив, що куртку на місці бійки підібрав ОСОБА_6 та на наступний день повернув йому. Відзначив, що в результаті нанесених ударів у нього був струс головного мозку і він лікувався в лікарні в м. Сокиряни близько 10 днів.

Свідок ОСОБА_9 показав, що у вересні 2016 року, близько 21 год., вони разом із ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 і ОСОБА_14 відпочивали в кафе «Явір». Поруч за сусіднім столом сиділи ОСОБА_7 та ОСОБА_6 . Між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 виник словесний конфлікт, але з якого приводу та хто його спровокував свідок не знає. Після конфлікту ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підсіли до потерпілих за столик. Коли кафе зачинилось, орієнтовно в 23.00 год., першими його покинули ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , а потім ОСОБА_5 з ОСОБА_4 . За ними вийшов ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а потім свідок разом із ОСОБА_13 . Вийшовши на вулицю, свідок почув крики та пішов у їхньому напрямку. Підійшовши до місця події разом з ОСОБА_13 , він побачив як ОСОБА_5 боровся з ОСОБА_7 , лежачи на землі та наносячи одне одному удари руками в область голови. В цей час ОСОБА_6 лежав на дорозі та з ним розмовляв ОСОБА_4 . Стверджував, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 розбороняли ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , а свідок в цей час катався поруч на велосипеді. Зазначив, що до кінця події ОСОБА_6 лежав на дорозі та не вставав, а ОСОБА_7 , після того як бійку розборонили, втік у ліс. Після втечі ОСОБА_7 , ОСОБА_4 допоміг піднятися ОСОБА_6 , після чого свідок із друзями покинули місце події.

Свідок ОСОБА_11 показав, що влітку 2016 року вони разом із друзями ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 відпочивали в кафе «Явір», який знаходиться на території парку. Приблизно о 23 год. туди прийшли ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , до яких за стіл згодом пересіли ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , взявши пляшку горілки. Стверджував, що у приміщенні кафе між потерпілими та обвинуваченими конфлікту не було. Після закриття кафе свідок разом із ОСОБА_10 та ОСОБА_9 вийшли із закладу, як вийшли інші хлопці із компанії та потерпілі свідок не пам`ятає. В подальшому свідок почув крики та побачив як обвинувачені б`ються із потерпілими. Зокрема, вказав, що ОСОБА_6 лежав на дорозі та він із друзями його обійшов, підійшовши до місця бійки. На місці події ОСОБА_5 обмінювався ударами в обличчя із ОСОБА_7 , лежачи на дорозі. В подальшому, коли ОСОБА_5 відійшов від потерпілого, а ОСОБА_7 піднявся на ноги, до нього підійшов ОСОБА_4 та у них почалсь суперечка, яка переросла у бійку. Повідомив, що коли ОСОБА_7 втік в ліс, а свідок підняв ОСОБА_6 . Зазначив, що ОСОБА_14 на місці події не було, оскільки він поїхав з парку ще до початку бійки. Під час бійки свідок словесно намагався заспокоїти тих, хто билися, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 знаходилися збоку та в бійку не втручалися. Тілесних ушкоджень у присутніх свідок не бачив. Вказав, що не пам`ятає, щоб у ході бійки хтось знімав верхній одяг з потерпілих, золотого ланцюжка на потерпілому не бачив.

Свідок ОСОБА_10 показав, що влітку-восени 2016р. він орієнтовно з 19 год. 30 хв. відпочивав зі своїми друзями: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , в кафе «Явір», що знаходиться в м. Новодністровськ, Чернівецької області, де вся компанія вживала алкогольні напої (горілку). Орієнтовно в 21 год. в кафе прийшли потерпілі, які, на його думку, перебували в стані алкогольного сп`яніння, про що свідчила їх невпевнена хода. В подальшому, коли він разом із друзями вийшов на вулицю палити, між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 розпочалась словесна суперечка, спровокована, на думку свідка, останнім. В ході суперечки ОСОБА_4 та ОСОБА_7 відійшли в сторону, а потім до них приєдналися ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . Порозмовлявши, обвинувачені та потерпілі зайшли разом в кафе та сіли за один столик, де протягом близько 30 хв. розмовляли та вживали алкогольні напої. Перед закриттям кафе із нього першими пішли потерпілі, а потім вийшли обвинувачені, свідок та його друзі ОСОБА_9 та ОСОБА_11 . Зазначив, що він та ОСОБА_9 з ОСОБА_11 залишилися біля приміщення кафе, оскільки палили цигарки, обвинувачені ж пішли в напрямку виходу із парку. Невдовзі він почув крики та пішов у тому напрямку із ОСОБА_9 та ОСОБА_11 . В подальшому побачив, що ОСОБА_4 б`ється із ОСОБА_7 , зокрема, вони стояли та наносили удари руками один одному. Збоку знаходився ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , між якими також тривала бійка. Свідок повідомив, що ні він, ні його друзі в бійку не втручалися, стояли збоку та спілкувалися. Не міг пригадати хто, куди та чим наносив удари, оскільки не спостерігав за бійкою, а лише періодично дивився в сторону ОСОБА_4 . Вказав, що один раз намагався забрати ОСОБА_4 , однак це йому не вдалося, щоб бійку пробували розборонити інші особи не бачив. Повідомив, що бійка закінчилась, коли ОСОБА_7 побіг в сторону кафе, при цьому, на останньому не було верхнього одягу, однак де подівся одяг свідок не знає. В цей час ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запропонували ОСОБА_6 допомогу, від якої останній відмовився, а тому їхня компанія залишила місце події, пішовши додому. Повідомив, що у ОСОБА_4 були тілесні ушкодження, зокрема, розбитий ніс, чи були тілесні ушкодження в інших учасників бійки свідок не бачив. Про те, що спричинило бійку, хто був її ініціатором свідку не відомо, в обвинувачених він не питав та останні йому нічого про це не повідомляли.

Як вбачається із висновку експерта № 172 від 23.09.2016 року, ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: синців передньої поверхні верхньої третини правого стегна, внутрішньої поверхні нижньої третини лівого стегна, саден лобно-скроневої ділянки чола справа, верхньої губи по серединній лінії, підборіддя справа, слизової оболонки верхньої губи зліва, крововиливу в слизову оболонку нижньої губи справа та зліва, які виникли від щонайменше семиразової дії тупих твердих предметів, цілком можливо внаслідок травматичної дії кулаків рук або ніг, взутих у тверде взуття, та відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Згідно висновку експерта № 173 від 23.09.2016 року, ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: синців чола справа, чола зліва, верхнього та нижнього повіка лівого ока, верхнього та нижнього повіка правого ока, спинки носу, лівої вушної раковини, правої вушної раковини, нижньої губи зліва, передньо-зовнішньої поверхні нижньої третини правого плеча, в проекції реберної дуги по правій передньо-пахвинній лінії, передньої поверхні верхньої третини правого передпліччя, по верхньому краю правої лопатки, в проекції задньо-зовнішньої поверхні правого плечового суглобу, задньої поверхні правого зап`ястя з переходом на тильну поверхню китиці, по верхньому краю лівої лопатки, в проекції задньо-зовнішньої поверхні лівого плечового суглобу, в проекції друго ребра по лівій біляхребтовій лінії, задньої поверхні нижньої третини лівого передпліччя, внутрішньої поверхні верхньо-серединної третини лівого плеча, лівої долоні біля основи першого пальця, саден задньої поверхні верхньо-нижньої третини лівого плеча, в проекції п`ятого-шостого ребер по правій задньо-пахвинній лінії, які виникли щонайменше від двадцятидворазової дії кулаків рук або ніг, взутих в тверде взуття з послідуючим падінням на тверде дорожнє покриття та ковзанням по ньому та відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, оцінивши всі докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачення доведене, діям обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 надана правильна правова кваліфікація та вчинене слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 296 КК України хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

При цьому, суд приходить до висновку, що покази ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щодо місця, де розпочалась бійка, спростовуються показами потерпілих та свідків, які хоч й відрізняються в частині деталей події (кількості ударів, їх послідовності), однак є однаковими щодо обставин бійки (місце початку бійки, учасників бійки).

Суд відхиляє покази потерпілого ОСОБА_7 щодо викрадення у нього під час бійки належних йому золотих виробів, оскільки згідно ст. 91 КПК України такі не стосуються обставин, які входять в предмет доказування по даному кримінальному провадженню за ч. 2 ст. 296 КК України, та обвинуваченим в вину вчинення іншого кримінального правопорушення згідно обвинувального акту не ставиться, а суд відповідно до ст. 337 КПК України не може вийти за межі висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, якщо це погіршує становище особи, щодо якої здійснюється кримінальне провадження.

Враховуючи ч. 1 ст. 337 КПК України, суд також не може встановлювати винність чи невинуватість особи, яка не є учасником відповідного кримінального провадження, та проводить судовий розгляд лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, а тому суд відхиляє покази потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_6 щодо участі у бійці інших осіб як такі, що не входять в предмет доказування по даному кримінальному провадженню.

Відповідно до ст. 65 КК України, п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003р. із змінами «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суд має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України злочином середньої тяжкості є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Таким чином, злочин, передбачений ч. 2 ст. 296 КК України є злочином середньої тяжкості.

Доказами, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 є копія паспорта громадянина України; довідки № 71-05102016/73018 від 05.10.2016р. та № 15-20012017/73014 від 24.01.2017р., згідно яких останній до кримінальної відповідальності раніше не притягувався; довідки з Сокирянської ЦРЛ від 06.10.2016р. № 1944 та від 13.10.2017р. № 347, довідки з Новодністровської міської лікарні від 10.10.2016р. № 517 та від 10.02.2017р. № 101, згідно яких на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, характеристики на ОСОБА_4 , згідно яких останній характеризується позитивно за місцем реєстрації.

Доказами, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 є копія паспорта громадянина України; довідки № 73-05102016/73018 від 05.10.2016р. та № 17-20012017/73014 від 24.01.2017р., згідно яких останній до кримінальної відповідальності раніше не притягувався; довідки з Сокирянської ЦРЛ від 06.10.2016р. № 1946 та від 13.02.2017р. № 348, довідки з Новодністровської міської лікарні від 10.10.2016р. № 519 та від 13.02.2017р. № 102, згідно яких на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, характеристики на ОСОБА_5 , згідно яких останній характеризується позитивно як за місцем реєстрації, так і за місцем проживання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , є вчиненн злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_5 , є вчиненн злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 296 КК України, суд згідно вимог ст. 65 КК України враховує, що останній вчинив злочин середньої тяжкості, визнає свою вину у вчиненому, його поведінка свідчить про розкаяння, а тому беручи до уваги всі вказані обставини в сукупності, приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 296 КК України у виді обмеження волі. При цьому, враховуючи, що обвинувачений раніше до відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції останнього від суспільства, а тому на підставі ст. 75 КК України його слід звільнити від відбування покарання з випробуванням та встановити обов`язки на підставі ст. 76 КК України. На думку суду, таке покарання буде відповідати завданням та загальним засадам призначення покарання, його меті та буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 296 КК України, суд згідно вимог ст. 65 КК України враховує, що останній вчинив злочин середньої тяжкості, визнає свою вину у вчиненому, його поведінка свідчить про розкаяння, а тому беручи до уваги всі вказані обставини в сукупності, приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 296 КК України у виді обмеження волі. При цьому, враховуючи, що обвинувачений раніше до відповідальності не притягувався, характеризується за місцем проживання позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 можливе без ізоляції останнього від суспільства, а тому на підставі ст. 75 КК України слід звільнити його від відбування покарання з випробуванням та встановити обов`язки на підставі ст. 76 КК України. На думку суду, таке покарання буде відповідати завданням та загальним засадам призначення покарання, його меті та буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів.

12 грудня 2016року до початку розгляду кримінального провадження в судовому засіданні потерпілим ОСОБА_7 заявлено цивільний позов до обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про солідарне стягнення з них матеріальної шкоди в сумі 19 643, 73 грн. та моральної шкоди в сумі 20000, 00 грн. В обгрунтування зазначає, що в наслідок нанесених йому 21.09.2016 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 тілесних ушкоджень перебував на лікуванні в Сокирянській центральній районній лікарні в період з 21.09.2016р. по 30.09.2016р., де поніс витрати на ліки в сумі 2300, 35 грн. Крім цього, його родичі понесли витрати на транспорт, яким останні добирались до лікарні для його відвідування. Також вказує, що під час бійки, особами, що завдали йому тілесних ушкоджень, в нього було викрадено золотий ланцюжок з хрестиком вартістю 15 000, 00 грн. Загалом, матеріальну шкоду оцінює на загальну суму 19643, 00 грн. Окрім того, внаслідок перенесеного приниження, заподіяних тілесних ушкоджень відчув не лише тілесні, а й душевні страждання, зазнав змін його звичний життєвий уклад, а тому просить стягнути моральну шкоду в сумі 20000, 00 грн.

В судовому засіданні потерпілий (цивільний позивач) ОСОБА_7 заявлений позов підтримав з підстав, зазначених у ньому. Додатково пояснив, що розмір матеріальної шкоди підтверджується наданими чеками та квитанціями, зокрема на купівлю ліків, пального, та товарним чеком про вартість золотого ланцюжка та хрестика, а моральна шкода, яка йому заподіяна діями обвинувачених, проявилась, зокрема, в тому, що він переніс значний фізичний біль, пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, образи, обурення, приниження гідності, тривоги, страху за своє здоров`я та життя. Вказує, що наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу, обумовили необхідність залучення значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів. Внаслідок дій обвинувачених, були порушені його життєві плани, порушена його працездатність, що впливає на його матеріальний стан. Просив цивільний позов задоволити.

Обвинувачені (цивільні відповідачі) ОСОБА_4 та ОСОБА_5 цивільний позов визнали частково, а саме в частині понесених потерпілим ОСОБА_7 витрат на лікування на суму 2300, 35 грн. Також обвинувачений ОСОБА_4 визнав позов в частині витрат на пальне на суму 500, 00 грн., а обвинувачений ОСОБА_5 на суму 1000, 00 грн. В задоволенні іншої частини заявлених вимог просили відмовити. Так, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пояснили, що витрати на купівлю пального є явно завищеними, не співмірні із витратами палива будь-яким автомобілем та відстанню між м. Новодністровськ та м. Сокиряни. Щодо золотого ланцюжка та хрестика, то обвинувачені (цивільні відповідачі) заперечували свою причетність до його зникнення чи викрадення, ствердждуючи, що під час бійки вони у ОСОБА_7 жодних речей не забирали, золотого ланцюжка та хрестика не бачили.

Свідок ОСОБА_15 показала, що із ОСОБА_7 вона перебуває у фактичних шлюбних відносинах та зазначила, що в ніч бійки останній прийшов додому у жахливому стані: сильно побитий та без верхнього одягу. Зазначила, що вона помітила зникнення ланцюжка та хрестика, коли потерпілий знаходився у ванні, а тому вони разом почали його шукати серед одягу. Не знайшовши золотих виробів, ОСОБА_7 припустив, що втратив ланцюжок під час бійки, оскільки стверджував, що на них з ОСОБА_6 напали з метою крадіжки. Зазначила, що після бійки змінився стан ОСОБА_7 , зокрема, на теперішній час в нього часто болить голова, у зв`язку із цим він просить тиші, менше займається дітьми, сімейними справами. Загалом потерпілий став стурбованим, дратівливим та замкнутим. Вказала, що на даний час останній працює на роботі, як і раніше, а тому про зниження його працездатності їй не відомо.

Свідок ОСОБА_16 показала, що є матір`ю ОСОБА_7 , та зазначила, що після бійки син став нестриманим, дратівливим і стурбованим, знизилась його працездатність. У зв`язку із отриманими травмами ОСОБА_7 перебував на лікуванні в Сокирянській ЦРЛ, куди вона неодноразово навідувалася, щоб привезти необхідні ліки та їжу, а тому понесла витрати на пальне. При цьому, свідок не могла пригадати точну кількість поїздок у лікарню, а також вказала, що для переїзду використовувала різні автомобілі, марку та модель яких не знає. Свідок показала, що зниклі золотий ланцюжок із хрестиком це її подарунок сину на його 25-річчя, який вона придбала у 2008 р. за 700 доларів США. Зазначила, що ОСОБА_7 ніколи не знімав золотий ланцюжок із хрестиком, оскільки вважав їх своїми оберегами, та напередодні бійки ввечері вона бачилась із сином та на ньому були золоті вироби. Повідомила, що наданий її сином товарний чек із зазначенням вартості золотих хрестика та ланцюжка вона отримала повторно у приватного підприємця, в якого придбала згадані вище речі у 2008р., та вартість золотих виробів у чеку зазначена у гривнях, що станом на 2016рік по курсу валют еквівалентно 700 доларів США.

Свідок ОСОБА_17 показав, що із ОСОБА_7 та ОСОБА_6 є колегами по роботі та підтвердив, що ОСОБА_7 дійсно постійно носив золоті хрестик та ланцюжок, зокрема, в день перед бійкою свідок згадані речі бачив на потерпілому. Про зникнення золотих виробів свідок дізнався під час розмови із ОСОБА_7 по телефону, в ході якої останній повідомив йому про бійку та викрадені речі. Зазначив, що після бійки ОСОБА_7 скаржився на свій стан, зокрема, не міг брати участі в змаганнях, які були організовані на роботі, хоча до цього часу був активним учасником різноманітних заходів.

Суд, заслухавши цивільного позивача, цивільних відповідачів, свідків, дослідивши письмові докази, встановив, що згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 3594/5 від 30.09.2016 р., ОСОБА_7 , із діагнозом ЗЧМТ, струс головного мозку, множинні забої обличчя, тулуба, перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Сокирянської центральної районної лікарні з 21.09.2016 р. по 30.09.2016 р. (а.с. 43).

За час лікування, а саме 21.09.2016р. та 27.09.2016р., позивач придбав ліки на загальну суму 2300, 35 грн., що підтверджується товарним чеком ФОП ОСОБА_18 Аптека №1 №ЧК-0136026 від 27.09.2016р. та товарним чеком ПН: 97 від 21.09.2016р. (а.с. 41, 46).

В підтвердження витрат на пальне для поїздок родичів та друзів в м. Сокиряни цивільним позивачем надано фіскальні чеки на придбання пального Еnergy А-95-Євро4-Е5 та Еnergy А-92-Євро4-Е5, а саме: 23.09.2016р. на суму 99, 93 грн.; 27.09.2016р. на суми 199, 95 грн., 110,08 грн.; 28.09.2016р. на суми 99, 98 грн.; 29.09.2016р. на суми 189, 00 грн., 100, 41 грн., 215, 00 грн., 99, 96 грн.; 30.09.2016р. на суми 99, 98 грн., 215, 00 грн.; 01.10.2016р. на суму 200, 07 грн., 241, 45 грн., 215, 00 грн., 150,07 грн., 107, 50 грн. (чеки АЗС «Укрнафта» № 24/026 та ТОВ «Прем`єр Бізнес Брук» АЗС № 23 за відповідні дати) (а.с. 42).

Крім цього, позивачем ОСОБА_7 додатково надано копію товарного чека №32 від 02.02.2008р., згідно якого вартість ланцюга 11056, 00 грн. та підвіска 3937 грн. (а.с. 51).

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

У п.п. 3, 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що особи, які спільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли неподільну шкоду взаємопов`язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими. При вирішенні таких вимог судам належить виходити з того, що компенсація (відшкодування) витрат на додаткове харчування, якщо його неможливо забезпечити в лікувально-профілактичному або реабілітаційному закладі, визначається за раціоном, складеним дієтологом чи лікарем, який лікує, та затвердженим МСЕК (у відповідних випадках - судово-медичною експертизою) на підставі інформації органів державної статистики про середні ціни на продукти харчування в торговельній мережі того місяця, в якому їх придбали; розмір витрат на ліки, лікування, предмети догляду за потерпілим визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість.

Таким чином, враховуючи визнання цивільними відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 позову в частині витрат цивільного позивача ОСОБА_7 на лікування, суд, встановивши відсутність підстав для відмови у прийнятті визнання позову відповідачами в цій частині, вважає, що з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підлягають солідарному стягненню на користь ОСОБА_7 матеріальні витрати на лікування останнього в сумі 2300, 35 грн.

Разом з тим, зважаючи, що позивач перебував на лікуванні в м. Сокиряни в період з 21.09.2016р. по 30.09.2016р., суд вважає неналежними доказами витрат на пальне товарні чеки на купівлю палива 01.10.2016р. на загальну суму 914, 09 грн., оскільки в цей час ОСОБА_7 уже був виписаний із лікарні.

За таких обставин, загальна сума витрат на пальне з 21.09.2016р. по 30.09.2016р. становить 1429, 29 грн. Хоча позивач не надав доказів, щодо кількості відвідин, а також не вказав марку та модель транспортних засобів, які використовувались, що впливає на визначення норм витрат палива згідно наказу Міністерства інфраструктури України № 36 від 24.01.2012 року «Про затвердження Норм витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті», однак, дані обставини згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню, а тому з ОСОБА_4 підлягають стягненню на користь ОСОБА_7 матеріальні витрати на пальне в сумі 500, 00 грн., з ОСОБА_5 в сумі 714, 65 грн. При цьому, судом враховано відсутність підстав для відмови у прийнятті визнання позову відповідачами в частині витрат позивача на пальне за час перебування на лікуванні, а також принцип солідарної відповідальності боржників, який полягає у рівності часток відшкодування завданої злочином шкоди.

Щодо відшкодування шкоди у зв`язку із втратою (викраденням) золотих ланцюжка з хрестиком, то суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах такого відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

При цьому, цивільним відповідачам пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, та в ході судового розгляду справи судом не встановлено, що обвинувачені під час бійки пошкодили золоті вироби, належні потерпілому, а питання щодо їх викрадення судом не досліджувалося, оскільки знаходиться за межами пред`явленого обвинувачення.

З огляду на вищезгаданий висновок, суд не надає оцінку показам свідка ОСОБА_16 та товарному чеку №32 від 02.02.2008р., які стосуються золотих виробів.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що в частині позовних вимог про відшкодування ОСОБА_7 вартості золотих виробів слід відмовити.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п.п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я та в порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З урахуванням викладеного, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд враховує характер та обсяг фізичних і душевних страждань, яких зазнав потерпілий ОСОБА_7 у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього, зокрема, фізичний біль, якого останній зазнав під час побиття, негативні спогади, переживання, тривога за себе та своє здоров`я, порушення сну, дратівливість, пригніченість, тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках внаслідок втрати здоров`я, зокрема, у побуті та на роботі, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, зокрема, на даний час пригніченість та дратівливість останнього зумовлюють порушення нормального, звичного для особи способу та ритму життя, а тому вважає за необхідне задовольнити позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди частково, а саме, в розмірі 8000,00 грн.

Речові докази та процесуальні витрати в даній справі відсутні.

На підставі ст.ст. 12, 65, 75, 76, 296 КК України, ст.ст. 23, 1166-1167, 1177, 1190, 1195 ЦК України, керуючись ст.ст. 128, 129, 368 - 371, 373-376, 392, 395, 532 КПК України, Постановами Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», № 10 від 22.12.2006р. «Про судову практику у справах про хуліганство», № 7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом двохрічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На період двохрічного іспитового строку на підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом двохрічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На період двохрічного іспитового строку на підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний № НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний № НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 ) матеріальну шкоду в розмірі 2300, 35 грн. (дві тисячі триста гривень 35 копійок).

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний № НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 ) матеріальну шкоду в розмірі 500, 00 грн. (пятсот гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний № НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 ) матеріальну шкоду в розмірі 714, 65 грн. (сімсот чотирнадцять гривень 65 копійок).

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікайний № НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний № НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 ) моральну шкоду в розмірі 8000, 00 грн. (вісім тисяч гривень 00 копійок).

В іншій частині заявлених позовних вимог цивільного позову відмовити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Чернівецької області через Новодністровський міський суд Чернівецької області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченим та прокурору, інші учасники судового провадження, які були присутні під час проголошення вироку, мають право отримати копію вироку в суді.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя