Справа № 1-кп/593/132/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"10" липня 2017 р.
у складі: головуючого - судді - ОСОБА_1

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2

з участю:

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченої - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бережани Тернопільської області кримінальну справу (кримінальне провадження №- 120 172 100 400 00151 від 14 червня 2017 року) про обвинувачення:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Літятин Бережанського району Тернопільської області, українки, громадянки України, проживаючої по АДРЕСА_1 , з середньою освітою, розлученої, має на утриманні одну неповнолітню дитину, не працю юча, депутатом не обиралася, раніше не судима - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , 13 червня 2017 року, близько 07 години ранку, перебуваючи в приміщенні квартири, що по АДРЕСА_2 , вирішила умисно таємно й протиправно заволодіти чужим майном, а саме золотою каблучкою, яка належала потерпілій ОСОБА_5 , яку та залишила у приміщенні ванної кімнати, що у цій же квартирі, реалізовуючи свій протиправний намір обвинувачена ОСОБА_4 , переслідуючи корисливу мету незаконного збагачення, близько 07 год 30 хв., цього дня, переконавшись, що за нею ніхто не спостерігає, перебуваючи у приміщенні ванної кімнати квартири, що по АДРЕСА_2 , таємно від потерпілої ОСОБА_5 та інших осіб, викрала золоту каблучку 585 проби, вагою 1,86 грама, вартістю 2 035,00 гривень. В подальшому, винесла вказану золоту каблучку із зазначеної квартири, отримавши реальну можливість розпоряджатися викраденим майном й тим самим заподіяла потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду на вказану суму.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України визнала повністю, запевнила суд про своє щире каяття, просить її суворо не карати. Також у судовому засіданні пояснила, що дійсно за обставин зазначених в обвинувальному акті, 13 червня 2017 року, перебуваючи у квартирі по АДРЕСА_2 в якій спільно тимчасово проживала з потерпілою ОСОБА_5 , побачила, що потерпіла залишила у ванній кімнаті свою золоту каблучку. Цього ж дня, близько 07 години, знаходячись у приміщенні цієї ж квартири та скориставшись, що потерпіла спить, вона таємно викрала зазначену золоту каблучку, пробу, вагу та вартість якої вона не оспорює і здала її в ломбард, отримавши взамін 1100,00 гривень, якими погасила свій борг перед іншими особам. Наступного дня, під час спілкування із потерпілою заперечувала причетність до крадіжки, але коли була викликана працівниками поліції то зізналася у вчиненому, добровільно показала ломбард де збула викрадене, повернула потерпілій гроші, за які та викупила свою каблучку.

Також обвинувачена ОСОБА_4 звернулася до суду із письмовою заявою, яку підтримала у судовому засіданні, згідно якої повідомила суд, що повністю визнає свою вину в інкримінованому їй злочині, передбаченому ч.1 ст. 185 КК України, а саме у вчиненні крадіжки чужого майна потерпілої ОСОБА_5 . А тому повністю визнає і не оспорює всі обставини інкримінованого їй кримінального правопорушення, з кваліфікацією її дій погоджується повністю. У зв`язку з чим, відповідно до положень ч. 1 ст. 349 КПК України просила суд визнати недоцільним дослідження обставин кримінального правопорушення; запевнила суд, що правильно розуміє зміст таких обставин, також усвідомлює і розуміє процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів, в частині обмеження її права апеляційного оскарження вказаних обставин; зазначила, що така її позиція є добровільною.

У судове засідання потерпіла ОСОБА_5 не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, щодо міри покарання обвинуваченій просить суд врахувати, що вона її пробачила, викрадене (золоту каблучку) обвинувачена їй повернула, жодних претензій морального та матеріального характеру у неї до обвинуваченої немає, оскільки всі збитки їй відшкодовані, просить її суворо не карати й волі не позбавляти, призначити як най м`якше покарання.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_4 у повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй органом досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, зокрема обвинувачена правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності її позиції, роз`яснивши їй положення ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вона буде позбавлена права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду (прокурора), які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглядає справу у відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України.

З огляду на вищевикладене, суд вважає правильною кваліфікацію дій обвинуваченої ОСОБА_4 за ч.1 ст. 185 КК України, - умисному, таємному викраденні чужого майна.

За вчинене кримінальне правопорушення обвинувачена ОСОБА_4 підлягає покаранню.

Відповідно до ст. ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно довідки Бережанської ЦРКЛ (№-302 від 21 червня 2017 року) обвинувачена ОСОБА_4 на диспансерному обліку в психіатра та нарколога зазначеної медичної установи не перебуває.

Характеристика вих.№-19 від 15 червня 2017 року, видана сільським головою Літятинської сільської ради Бережанського району Тернопільської області на ОСОБА_4 по своїй суті є позитивною.

При призначенні виду та терміну покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України класифікується як середньої тяжкості, поведінку обвинуваченої під час судового розгляду, яка вину у вчиненому визнала в повному обсязі, особу обвинуваченої, її молодий вік, те що має на утриманні неповнолітню дитину, відсутність майнових претензій з сторони потерпілої та її думку щодо призначення обвинуваченій не суворого покарання, щире каяття та добровільне зізнання обвинуваченої у вчиненому, її позитивну характеристику за місцем проживання.

Усі вище перелічені судом обставини, в їх сукупності, враховуються судом при призначенні обвинуваченій покарання і їх наявність, на думку суду дають підстави вважати, що перевиховання та виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 та досягнення мети запобігання вчинення нею нових злочинів, є можливим без ізоляції її від суспільства, а тому до обвинуваченої ОСОБА_4 у даному випадку є можливим застосування найбільш м`якого виду покарання штрафу.

Питання про речові докази по справи вирішити у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368, 373, 370-374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України за яким призначити їй основне покарання у виді штрафу в розмірі 60 ( шістдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становити 1020 (одну тисячу двадцять) гривень 00 коп.

Речові докази по справі:
- золоту каблучку, 585 проби, із переплетенням у передній частині із еліпсоподібною золотою вставкою, на якій містяться вісім безбарвних камінців, вважати повернутою потерпілій ОСОБА_5 .

- документ із назвою «Специфікація № 1 (прийняття закладу) від 13.06.2017 р. № 402-000004678» до договору про надання фінансового кредиту під заставу майна; документ із назвою «ДОГОВІР про надання фінансового кредиту № 402-000004678»; документ із назвою «Специфікація № 2 (прийняття закладу) від 14.06.2017 р. №402-000004678» до договору про надання фінансового кредиту під заставу майна; оптичний диск CD-R на якому всередині міститься номер - 6234 112 МС 10474 залишити на зберігання при матеріалах кримінального провадження.

Апеляція на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Бережанський районний суд Тернопільської області. Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Обвинуваченому також роз`яснюється його право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.
Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_1