Справа № 739/180/17
Провадження № 1-в/739/32/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" червня 2017 р. м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника УВП №31 ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_4 про приведення вироку Апеляційного суду м. Києва від 21 червня 2012 року у відповідність до закону,

В С Т А Н О В И В:
Засуджений ОСОБА_4 , який відбуває покарання в ДУ «Новгород-Сіверська УВП №31», звернувся до суду з клопотання при приведення вироку Апеляційного суду м. Києва від 21 червня 2012 року, яким його засудженого до довічного позбавлення волі, у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених» від 07 вересня 2016 року №1492-VIII та просив пом`якшити призначене йому покарання, призначивши позбавлення волі на строк 15 років.

Своє клопотання мотивує тим, що вказаним законом внесено зміни до статей 64, 68 КК України та передбачено, що довічне позбавлення волі за вчинення готування до злочину та замаху на злочин не застосовується, крім випадків вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку. Оскільки його засуджено до довічного позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого частиною третьою статті 27, пунктами 8, 11 частини другої статті 115 КК України, який не є злочином, за готування чи замах на який може бути призначено довічне позбавлення волі, вважає, що вирок Апеляційного суду м. Києва від 21 червня 2012 року має бути приведений у відповідність до Закону України №1492-VIII, і відповідно йому має бути призначене покарання за вчинення вказаного злочину у виді позбавлення волі на строк 15 років.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 своє клопотання підтримав та просив його задовольнити, при цьому пояснив, що довічне позбавлення волі було призначене йому як організатору злочину, дії якого полягали лише в готуванні до злочину, відповідно вирок відносно нього має бути приведений у відповідність до вимог закону шляхом призначення йому за вчинений злочин покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років.

Захисник засудженого клопотання підтримав та просив його задовольнити повністю.

Прокурор у судовому засіданні висловився проти задоволення клопотання та вважав, що вирок відносно засудженого ОСОБА_4 не протирічить вимогам закону.

Представник УВП у судовому засіданні при вирішення клопотання засудженого поклався на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, вироком Апеляційного суду м. Києва від 21 червня 2012 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених частиною третьою статті 27, пунктами 8, 11 частини другої статті 115, частиною другою статті 15, частиною третьою статті 27, пунктами 8, 11, 13 частини другої статті 115, частиною другою статті 194, частиною першою статті 263 КК України та призначено покарання: за частиною третьою статті 27, пунктами 8, 11 частини другої статті 115 КК України довічне позбавлення волі; за частиною другою статті 15, частиною третьою статті 27, пунктами 8, 11, 13 частини другої статті 115 КК України позбавлення волі на строк 15 років; за частиною другою статті 194 КК України позбавлення волі на строк 9 років; за частиною першою статті 263 КК України позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі статті 70 КК України за сукупністю вчинених злочинів шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим ОСОБА_4 призначено остаточне покарання у виді довічне позбавлення волі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 січня 2013 року вказаний вирок щодо ОСОБА_4 залишено без змін.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених» від 07 вересня 2016 року №1492-VIII внесено зміни до Кримінального кодексу України якими пом`якшено кримінальну відповідальність особи за готування до злочину та замах на його вчинення.

Так, частиною другою статті 64 КК України передбачено, що довічне позбавлення волі не застосовується до осіб, що вчинили злочини у віці до 18 років і до осіб у віці понад 65 років, а також до жінок, що були в стані вагітності під час вчинення злочину або на момент постановлення вироку, а також у випадку, передбаченому частиною четвертою статті 68 цього Кодексу.

При цьому частиною четвертою статті 68 КК України визначено, що довічне позбавлення волі за вчинення готування до злочину та вчинення замаху на злочин не застосовується, крім випадків вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, передбачених статтями109-114-1, проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, передбачених у статтями 437-439, частині першій статті 442 та статті 443 цього Кодексу.
З вироку Апеляційного суду м. Києва від 21 червня 2012 року вбачається, що покарання у виді довічного позбавлення волі призначене ОСОБА_4 за вчинення закінченого злочину, який кваліфіковано за частиною третьою статті 27, пунктами 8, 11 частини другої статті 115 КК України як організація умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій особі, в зв`язку з виконанням нею службових обов`язків, вчиненого на замовлення.

Вказане у свою чергу свідчить, що призначене засудженому ОСОБА_4 покарання у виді довічного позбавлення волі відповідає вимогам статті 68 КК України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених».

Твердження ОСОБА_4 про те, що діяння, за вчинення якого його засудженого до довічного позбавлення волі, було за своїм змістом готуванням до злочину, свідчать про фактичну незгоду останнього з кваліфікацією його дій судом. З цього приводу суд зазначає, що перевірка правильності кваліфікації дій засудженого не належить до питань, які можуть вирішуватися судом на стадії виконання вироку.

За таких обставин суд приходить до висновку, що клопотання є необґрунтованим і задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 64,68 Кримінального кодексу України, статтями 369-372, 392, 393, 539 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про приведення вироку Апеляційного суду м. Києва від 21 червня 2012 року у відповідність до закону відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1
Повний текст ухвали оголошено о 08 год. 30 хв. 09 червня 2017 року.