Справа № 171/2724/14-к
У х в а л а
16 лютого 2017 року слідчий суддя Апостолівського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Апостолове винесене в кримінальному провадженні № 0000281 слідчим ОСОБА_6 клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єнакієве Донецької області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , що проживає без реєстрації в АДРЕСА_2 , громадянина України, не працюючого, раніше не судимого,

встановив:
15 лютого 2016 року до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області звернувся слідчий СВ Апостолівського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що ОСОБА_5 наказом президента Української державної будівельної корпорації «УКРБУД» ОСОБА_7 від 05.02.2013 року № 4-к призначено на посаду виконуючого обов`язки директора ДП «Токівський гранітний кар`єр» з 06.02.2013 року, а з 07.02.2013 року наказом від 05.04.2013 року № 6-к призначено директором зазначеного державного підприємства. Наказом УДБК «УКРБУД» № 14-к від 02.09.2013 року ОСОБА_5 було звільнено з посади директора даного підприємства з 03.09.2013 року.

В період часу з 06.02.2013 року по 03.09.2013 року ОСОБА_5 , будучи керівником ДП «Токівський гранітний кар`єр», розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Апостолівський район, с. Токівське, вул. Шосейна, буд. 1, умисно, зловживаючи своїм службовим становищем, з метою одержання неправомірної вигоди для ПП «АЖІОБУД», використовуючи службове становище всупереч інтересам служби, здійснив незаконне відчуження майна державного підприємства на суму 1 305 557, 11 гр. шляхом його реалізації за заниженою вартістю, без проведення незалежної оцінки, отримання дозволів на відчуження, чим завдано тяжких наслідків державним інтересам у вигляді матеріальної шкоди, що в 250 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

Таким чином, своїми діями керівник ДП «Токівський гранітний кар`єр» ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.364 КК України зловживання службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для юридичної особи, використання службовою особою свого службового становища всупереч інтересам служби, яке спричинило тяжкі наслідки.

В подальшому керівник ДП «Токівський гранітний кар`єр» ОСОБА_5 , діючи умисно, зловживаючи своїм службовим становищем, з метою одержання неправомірної вигоди для ПП «АЖІОБУД», використовуючи службове становище всупереч інтересам служби, використовуючи акти на списання, акти оцінки технічного стану від 18.03.2013 року, що містили завідомо неправдиві висновки, здійснив незаконне відчуження майна державного підприємства на суму 1 305 557, 11 гр. шляхом його реалізації за заниженою вартістю, без проведення незалежної оцінки, отримання дозволів на відчуження, чим завдано тяжких наслідків державним інтересам у вигляді матеріальної шкоди, що в 250 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

Таким чином, своїми діями керівник ДП «Токівський гранітний кар`єр» ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.366 КК України складання та видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, що спричинило тяжкі наслідки.

Так, за період часу з 24.04.2013 року по 03.09.2013 року на розрахунковий рахунок ДП «Токівський гранітний кар`єр» № НОМЕР_1 , відкритого у Філії Дніпропетровське облуправління АТ «Ощадбанк», надійшло грошових коштів на загальну суму 489 058,9 гр., які всупереч вимог державного виконавця ОСОБА_5 як керівник підприємства боржника на погашення заборгованостей не направляв, а використовував на інші потреби підприємства.

Таким чином, своїми діями керівник ДП «Токівський гранітний кар`єр» ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.382 КК України умисне перешкоджання виконанню рішення суду.

Крім того, ОСОБА_5 , будучи керівником ДП «Токівський гранітний кар`єр», діючи умисно, зловживаючи своїм службовим становищем, з метою одержання неправомірної вигоди для ПП «АЖІОБУД», використовуючи службове становище всупереч інтересам служби, знаючи про наявність заборгованості з заробітної плати перед працівниками підприємства, здійснив незаконне відчуження майна державного підприємства на суму 1 305 557, 11 гр., шляхом його реалізації за заниженою вартістю, без проведення незалежної оцінки, отримання дозволів на відчуження, чим завдано тяжких наслідків державним інтересам у вигляді матеріальної шкоди, що в 250 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

Таким чином, своїми діями керівник ДП «Токівський гранітний кар`єр» ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.175 КК України безпідставна невиплата заробітної плати громадянам більш ніж один місяць, вчинена умисно керівником підприємства.

У вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Єнакієво Донецької області, що зареєстрований в АДРЕСА_1 .

Вина ОСОБА_5 у скоєнні вищевказаних злочинів підтверджується: актом позапланової ревізії № 810-34/38 від 26.05.2014 року окремих питань фінансово господарської діяльності ДП «Токівський гранітний кар`єр»; актом перевірки дотримання трудового законодавства з боку директора ДП «Токівський гранітний кар`єр» ОСОБА_5 ; висновком комплексної судової товарознавчої та авто товарознавчої експертизи № 1367/1368-14 від 13.05.2014 року проведеної Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз; вилученими на підставі ухвал слідчого судді під час тимчасових доступів оригіналами та копіями документів; допитами свідків.

В ході досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу відносно підозрюваного у вигляді тримання під вартою, оскільки є достатньо підстав вважати, що існують ризики, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у скоєнні вищевказаних злочинів, один із яких є тяжким злочином, а також наявність вказаних вище ризиків, спробам яких необхідно запобігти і жоден з більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить запобігання вказаним ризикам. Слідчий просить обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор просить задовольнити клопотання та обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, так як підозрюваний вчинив ряд злочинів у сфері службової діяльності, один із яких являється тяжким злочином, після повідомлення про підозру ОСОБА_5 залишив постійне місце проживання, після демобілізації не повідомив орган досудового слідства про місце проживання, за місцем реєстрації на військовий облік не став, у 2014 році було оголошено розшук підозрюваного. Вважає, що існує ризик, що підозрюваний зможе переховуватися від органу досудового слідства та суду.

Захисник ОСОБА_4 просить відмовити у задоволенні даного клопотання, посилаючись на те, що не надано доказів на підтвердження ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Підозрюваний ОСОБА_5 не переховувався від слідства, а був призваний на військову службу за мобілізацією, демобілізувався лише в грудні 2016 року. За вказаний період часу він не отримував жодної повістки. Просить обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Підозрюваний ОСОБА_5 просить відмовити у задоволенні клопотання, оскільки він має на утриманні 2-х неповнолітніх дітей, крім того, після повідомлення про підозру його призвали на військову службу, де він повідомляв про притягнення його до кримінальної відповідальності, але зі служби його не відпускали. З 31.07.2014 року по 26.12.2016 року він перебував на службі і не переховувався. Після демобілізації він не виїхав за місцем свого проживання, оскільки у нього не було коштів, так як з ним не розрахувалася військова частина, потім у нього зламався автомобіль, крім того, йому необхідно було отримати довідку про відсутність судимостей, для отримання якої він звернувся у м. Бахмат, де 15.02.2017 року його було затримано. На даний час він тимчасово проживає разом з дружиною в м. Бахмат, дружина перебуває на військовій службі, діти знаходяться з невісткою. Просить відмовити у задоволенні клопотання, так як не має наміру переховуватися від органу досудового слідства.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, документи, надані захисником на обґрунтування заперечень проти клопотання, допитавши свідків, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На підставі досліджених в судовому засіданні матеріалів слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.175, ч.2 ст.364, ч.2 ст.382, ч.2 ст.366 КК України.

Вина ОСОБА_5 підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами: актом позапланової ревізії № 810-34/38 від 26.05.2014 року окремих питань фінансово господарської діяльності ДП «Токівський гранітний кар`єр»; актом перевірки дотримання трудового законодавства з боку директора ДП «Токівський гранітний кар`єр» ОСОБА_5 ; висновком комплексної судової товарознавчої та авто товарознавчої експертизи № 1367/1368-14 від 13.05.2014 року, проведеної ДНДІСЕ; протоколами допитів свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , потерпілого ОСОБА_12

22.07.2014 року в порядку ст.278 КПК України ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні вищевказаних злочинів.

Як вбачається з постанови слідчого від 29.02.2016 року підозрюваний ОСОБА_5 викликався через адміністрацію військової частини за місцем проходження служби для проведення слідчий дій, але до слідчого не з`являвся, крім того, 11.09.2014 року керівництво військової частини НОМЕР_2 відмовилося від отримання повісток на ім.»я підозрюваного.

В зв`язку неявкою підозрюваного ОСОБА_5 для проведення слідчих дій 15.10.2014 року слідчим було оголошено розшук підозрюваного.

У відповідності до вимог ст.178 КПК України слідчий суддя враховує вагомість доказів вини підозрюваного ОСОБА_5 , тяжкість покарання за вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень, одне з яких передбачає покарання у вигляді позбавлення волі від 3 до 6 років, вік та стан здоров`я ОСОБА_5 , який є працездатним, відсутність у підозрюваного судимостей, враховує, що підозрюваний з 31.07.2014 року по 26.12.2016 року проходив військову службу за мобілізацією. Також слідчий суддя враховує, що після демобілізації підозрюваний ОСОБА_5 проживає без реєстрації в м. Бахмут Донецької області, до місця постійного проживання без поважних причин не повернувся, про закінчення проходження військової служби орган досудового слідства не повідомив.

Відповідно до приписів ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Враховуючи дані щодо особи підозрюваного ОСОБА_5 , зазначені вище, а також враховуючи, що підозрюваний, достовірно знаючи, що відносно нього проводиться досудове слідство, за місцем постійного мешкання не проживає, про місце тимчасового проживання не повідомив орган досудового слідства, слідчий суддя приходить до висновку, що дійсно існує ризик переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та/або суду.

Враховуючи дослідженні в судовому засіданні докази, слідчий суддя приходить до висновку, що мало місце переховування ОСОБА_5 від органу досудового слідства.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосовуючи вказаний запобіжний захід, слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу, тому слідчий суддя вважає за необхідне обрати підозрюваному ОСОБА_5 , який вчинив ряд службових злочинів, завдавши тяжкі наслідки, тримання під вартою, оскільки потреби суспільства вимагають запобігати вчиненню таких злочинів.

Слідчий суддя бере до уваги доводи слідчого та прокурора про те, що застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою, оскільки вони не зможуть запобігти переховуванню підозрюваного від органу досудового розслідування та/або суду.

Зазначені висновки слідчого судді засновані перед усім на тому, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.175, ч.2 ст.364, ч.2 ст.382, ч.2 ст.366 КК України, та після вчинення злочинів переховувався від органу досудового розслідування.

Вказані обставини виключають об`єктивну можливість щодо застосування до підозрюваного таких видів запобіжного заходу як особисте зобов`язання, особиста порука.

Передбачений ст.181 КПК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Беручи до уваги наведені вище обставини, а також враховуючи, що підозрюваний не проживає в постійному місці мешкання, тимчасово проживає в м. Бахмут Донецької області в районі проведення АТО, слідчий суддя вважає за неможливе застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки є обґрунтована підозра вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового слідства та суду.

Визначаючи строк, на який слід обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання, слідчий суддя враховує ту обставину, що слідчим виконано майже всі слідчі дії по даному кримінальному провадженню, тому слідчий суддя вважає за можливе обрати запобіжний захід на строк 30 днів.

Керуючись ст.ст. 176-184, 186-187, 193-194, 196-197, 199, 369-372, 376, 309 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання слідчого ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єнакієве Донецької області, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 30 днів з моменту затримання підозрюваного, тобто з 15 лютого 2017 року по 16 березня 2017 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали буде оголошено о 14 год. 16 лютого 2017 року.
Слідчий суддя: