490/5175/17
н/п 1-кп/490/719/2017

УХВАЛА
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Кіровоградської області, громадянина України, з неповною загальною освітою, не працюючого, раніше судимого: 29.12.2010 року Ленінським районним судом м.Кіровоград за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України до позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України,
З участю сторін кримінального провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_5 , потерпілий ОСОБА_6 ;
сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_8
ВСТАНОВИВ:
До обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дія якого спливає 13 серпня 2017 року. Як випливає зі змісту ч.3 ст.331 КПК України, до спливу продовженого строку тримання під вартою обвинуваченого незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження цього строку, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Прокурор під час вирішення вказаного питання вважав за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинувачених, пославшись в обґрунтування своєї позиції на те, що ризики, задля запобігання яких до них застосовані вказані запобіжні заходи станом на теперішній час не зникли і не зменшилися.
Потерпілий підтримав думку прокурора. Захисник ОСОБА_7 ввжає, що прокурором не доведено наявність ризиків (так, потерпілий наразі допитаний) та неможливість запобігання їм менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Крім того зазначила, що ОСОБА_3 фактично не отримав статусу підозрюваного, оскільки йому не було вручено повідомлення про підозру та він незаконно знаходиться під вартою.
Захисник ОСОБА_8 зазначив, що він заперечує проти продовження строку дії запобіжного заходу, оскільки існування ризиків прокурором не доведено, при цьому його підзахисний ОСОБА_4 має постійне місце проживання, тому вважає можливим застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Обвинувачені підтримали думку своїх захисників. Вислухавши думки учасників процесу, суд приходить до наступного.
Зі змісту ст. 199 КПК України слідує, що суд продовжує строк тримання обвинуваченого під вартою, якщо на момент розгляду клопотання про продовження цього строку ризики враховані при застосуванні такого запобіжного заходу не зменшилися.
ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, раніше неодноразово судимий за вчинення насильницьких злочинів, не має постійного місця роботи. Зважаючи на викладене існує високий ступінь ризику, що він може переховуватись від суду, перебуваючи на волі, може впливати на потерпілого (допит якого наразі ще не закінчено) та свідків. Також наявний ризик, що обвинувачений ОСОБА_3 може продовжувати вчиняти інші злочини, оскільки раніше він був неодноразово судимий за вчинення насильницьких злочинів.
Вказані ризики були враховані слідчим суддею та судом при обранні та продовженні запобіжного заходу, та на сьогоднійшній день ці ризики не відпали.
Все вищевикладене є підставою для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 .
Отже, доводи захисника ОСОБА_7 , що прокурором не доведено наявність ризиків не знайшли свого підтвердження.
Що стосується доводів захисника про невручення ОСОБА_3 повідомлення про підозру, то вони також є безпідставними, оскільки на даній стадії судом вирішується питання про доцільність продовження строків дії запобіжного заходу з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.
Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість буде надана судом у нарадчій кімнаті при постановленні вироку по справі.
Таким чином, прокурором під час розгляду клопотання доведено існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування до обвинуваченого запобіжного заходу, менш суворого ніж тримання під вартою, що відповідно до ст.ст.183,194,199 КПК України є підставою для продовження строку тримання під вартою.
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, раніше судимий за ч.2 ст. 187 КК України, не має постійного місця роботи. Зважаючи на викладене існує високий ступінь ризику, що він може переховуватись від суду, перебуваючи на волі, може впливати на потерпілого (допит якого наразі ще не закінчено) та свідків. Також наявний ризик, що обвинувачений ОСОБА_4 може продовжувати вчиняти інші злочини, оскільки раніше він був судимий за вчинення насильницького злочину.
Вказані ризики були враховані слідчим суддею та судом при обранні та продовженні запобіжного заходу, та на сьогоднійшній день ці ризики не відпали. Таким чином, є підстави для продовження строку тримання під вартою.
Прокурором під час розгляду клопотання доведено існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування до обвинуваченого запобіжного заходу, менш суворого ніж тримання під вартою, що відповідно до ст.ст.183,194,199 КПК Україниє підставою для продовження строку тримання під вартою. За такого клопотання захисників та обвинувачених про застосування менш суворого запобіжного заходу не підлягає задоволенню. На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 183, 194, 199, 331 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні копотання обвинувачених та їх захисників про зміну запобіжного заходу на більш м`який, відмовити.
Клопотання прокурора задовільнити.
Строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 продовжити до 02 жовтня 2017 року включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1