АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/682/17 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Злочини проти власності
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
захисників - ОСОБА_8 ,
потерпілої - ОСОБА_9 ,
представника потерпілої - ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_8 на вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2016 року щодо ОСОБА_7 ,-
Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Горлівка Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишений у вигляді тримання під вартою.
Строк покарання ОСОБА_7 відрахований з моменту фактичного затримання - 13.08.2016 року.
Зараховано ОСОБА_7 відповідно до ч.5 ст.72 КК України в строк відбування покарання тримання під вартою з 13 серпня 2016 року до 21 листопада 2016 року.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_9 моральну шкоду у розмірі 5000 грн. та витрати на правову допомогу 2000 грн.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 4564 від 26.08.2016 року 175,92 грн.
Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.
Згідно вироку 13 серпня 2016 року приблизно о 18:00 годині ОСОБА_7 , перебуваючи біля будинку № 62-А по проспекту Перемоги в м. Харкові, помітив ОСОБА_9 , та, маючи умисел направлений на відкрите заволодіння чужим майном із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, діючи з корисливих спонукань, підійшов до неї та, відволікаючи її увагу, ривком намагався зірвати золотий ланцюжок, вартість якого згідно судово товарознавчої експертизи № 4564 від 26.08.2016 року становить 6405,72 грн., разом з хрестиком вартістю 962,10 грн., які знаходились на шиї потерпілої, чим згідно висновку експерта № 992-А/16 від 15.08.2016 року заподіяв останній забій та садна м`яких тканин шиї, які відносяться до легких тілесних пошкоджень. Після чого ОСОБА_7 почав тікати з місця скоєння злочину, тримаючи в одній руці хрестик, який зірвав з золотого ланцюжка, що висів на шиї ОСОБА_9 , однак був затриманий перехожими та переданий патрульній службі поліції, чим не зміг довести свої злочинні дії до кінця та розпорядитись майном потерпілої. Таким чином ОСОБА_7 намагався заподіяти матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_11 у розмірі 7367,82 грн.
До початку апеляційного розгляду від прокурора, який приймав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції, надійшла відмова від поданої апеляційної скарги, у зв`язку з чим, її доводи не є предметом розгляду в суді.
Обвинувачений ОСОБА_7 за змістом його апеляційної скарги, посилаючись на суворість призначеного карання, просить вирок суду змінити та застосувати до нього положення ст. 75 КК України, а також допитати у якості свідка його дружину ОСОБА_12 та повторно допитати потерпілу ОСОБА_9 .
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_8 просить вирок суду змінити, та звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.
При цьому зазначає, що вирок не містить жодного обґрунтування неможливості звільнення обвинуваченого від відбування покарання, що є порушенням п.2 ч.3 ст. 374 КК України.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який вважав вирок суду законним та обґрунтованим, обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 , які просили задовольнити їх апеляційні скарги, потерпілу ОСОБА_9 та її представника, які заперечували проти звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 ніким не оспорюються.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з положеннями ст.65 КК України, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи його ступінь тяжкості, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, особу винного, який раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має постійне місце проживання, позитивно характеризується дружиною ОСОБА_12 , яка була допитана в судовому засіданні, офіційно не працевлаштований.
У якості обставини, що пом`якшує його покарання, визнано щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 врахував дані про особу обвинуваченого, а також обставини вчиненого правопорушення, призначив йому покарання у мінімальному розмірі санкції інкримінованої йому статті КК України.
В суді апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_9 пояснила, що предмети злочину їй повернуті.
Вважає призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у вигляді 4 років позбавлення волі занадто суворим, заперечує проти звільнення його від відбування покарання з випробуванням, але не заперечує проти зниження обвинуваченому ОСОБА_7 загального строку покарання.
Обвинувачений ОСОБА_7 повністю погодився з цивільним позовом потерпілої про відшкодування моральної шкоди та витрат на правову допомогу, та зазначений позов судом першої інстанції був задоволений.
Аналізуючи в сукупності конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, пояснення потерпілої, дані про особу ОСОБА_7 , який раніше не судимий, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання та позитивно характеризується, а крім того, що його діями не було спричинено тяжких наслідків, колегія суддів вважає, що зазначені обставини в силу ст. 66 КК України можна визнати такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.
Відповідно до ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційні злочини, призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає за можливе пом`якшити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, застосувавши ст. 69 КК України, та призначити його нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції зазначеної норми закону.
Разом з тим, перевіряючи доводи апеляційних скарг про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, колегія суддів, враховуючи тяжкість злочину, особу винного, який вчинив злочин із застосуванням насильства, дійшла висновку про неможливість виправлення засудженого без реального відбування покарання, погоджуючись з висновком суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання в умовах ізоляції від суспільства.
Тому апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника в цій частині задоволенню не підлягають.
Також, з урахуванням вимог ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_7 належить зарахувати в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 21 листопада 2016 року по 28 березня 2017 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2016 року в частині призначеного покарання змінити.

Пом`якшити покарання, призначене обвинуваченому ОСОБА_7 за ч. 2 ст.15, ч. 2 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 21 листопада 2016 року по 28 березня 2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий - Судді -