Дата документу Справа № 318/3157/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №318/3157/15-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11кп/778/128/17 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.ст.185, 115 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 лютого 2017 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001083 від 14 серпня 2015 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Казанка Казанківського району Миколаївської області, громадянина України, який до затримання проживав без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.1 ст.115 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:
обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник-адвокат ОСОБА_8 звернулися до суду апеляційної інстанції з апеляційними скаргами на вирок Енергодарського міського суду Запорізької області від 27 липня 2016 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі; за ч.1 ст.115 КК України - до 14 років позбавлення волі; на підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складення призначених покарань, остаточно ОСОБА_6 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років 6 місяців. Застосований до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишено без змін до набрання вироком законної сили. Строк відбування покарання постановлено рахувати з моменту фактичного його затримання, тобто з 25 вересня 2015 року. Зараховано строк попереднього ув`язнення обвинуваченого по день набрання вироком законної сили, із розрахунку, визначеному у ч.5 ст.72 КК України. Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї захисник-адвокат ОСОБА_8 просить вищевказаний вирок суду щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд, під час розгляду кримінального провадження, допустив порушення порядку допиту свідків, визначеного ст.352 КПК України; не вирішив клопотань сторони захисту щодо недопустимості ряду доказів у даному кримінальному провадженні; не звернув уваги на те, що в обвинувальному акті сформульована лише підозра, а не обвинувачення, та не дослідив безпосередньо у судовому засіданні речові докази. Крім того, на думку захисника, суд допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки ухвалу про призначення підготовчого судового засідання від 25 грудня 2015 року постановив одноособово, а не колегіально, тобто вказане рішення прийнято незаконним складом суду.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вищевказаний вирок суду скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції. В обґрунтування своїх вимог вказує на неповноту досудового слідства та судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, та на суворість призначеного покарання. Крім того вказує на те, що судом односторонньо досліджені його показання та показання свідка ОСОБА_9 .

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_6 та захисник - адвокат ОСОБА_8 змінили свої апеляційні вимоги та просили оскаржуваний вирок суду в частині засудження ОСОБА_6 за ч.1 ст.185 КК України скасувати та провадження в цій частині - закрити, у зв`язку із непричетністю обвинуваченого до вказаного злочину, а в частині призначеного за ч.1 ст.115 КК України покарання вказаний вирок змінити, застосувати положення ст.69 КК України та пом`якшити призначене покарання.

За вироком суду, ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він 14 серпня 2015 року приблизно о 16-00 годині, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в лісосмузі за територією домоволодіння АДРЕСА_2 , під час сварки з ОСОБА_10 , маючи умисел на заподіяння смерті останній, повалив її на землю та, сівши зверху неї, став утримувати її за шию лівою рукою, а правою в цей час взяв пусту скляну пляшку з-під горілки, і, розбивши її, наніс ОСОБА_10 уламком зазначеної пляшки чотири удари в область шиї, чим заподіяв їй тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, які перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням смерті, в даному конкретному випадку, спричинили смерть.

Окрім того, 14 серпня 2015 року приблизно о 16-00 годині, ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в лісосмузі за територією домоволодіння АДРЕСА_2 , вчинивши вбивство ОСОБА_10 , перед тим як залишити місце вчинення злочину, на підставі раптово виниклого умислу на таємне викрадення майна вбитої ОСОБА_10 , діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно заволодів мобільним телефоном останньої марки «Lenovo A300t», в корпусі білого кольору, вартістю 1090 грн, чим заподіяв матеріальну шкоду ОСОБА_11 .

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні скарги з врахуванням заявлених до них змін; прокурора, яка частково погодилась з доводами апеляційних скарг та просила вирок суду у частині засудження ОСОБА_6 за ч.1 ст.185 КК України скасувати та провадження в цій частині закрити у зв`язку з відсутністю достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_6 у вказаному кримінальному правопорушенні, в іншій частині прокурор просила залишити вирок суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, переглядаючи вищевказаний вирок суду у межах поданих апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що останні підлягають задоволенню частково, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, засновані на доказах, досліджених у судовому засіданні з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, і на думку колегії суддів, є обґрунтованими.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, фактично визнав та зазначив, що після розпивання у лісосмузі спиртних напоїв разом з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , він наніс останній два удари розбитою пляшкою в область сонної артерії зліва, тим самим її вбив. Також зазначив, що вбивство ОСОБА_14 відбулося в пориві гніву. Коли він тікав, то ОСОБА_14 ще була жива та дивилася на нього.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_6 підтвердив свої показання, які давав у суді першої інстанції, та свою вину у вказаному кримінальному правопорушенні не оспорював.

Окрім показань обвинуваченого ОСОБА_6 , вина останнього у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується показаннями свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_9 , які допитані під час судового розгляду.

Показання вказаних свідків повністю узгоджуються з письмовими доказами, які наявні в матеріалах кримінального провадження, та які були досліджені судом під час розгляду провадження.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дав правильну оцінку вказаним доказам і дійшов обґрунтованого висновку про те, що вони є належними, допустимими і достатніми та у своїй сукупності доводять вину ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що в матеріалах провадження відсутні достатні докази для доведення винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, на що суд першої інстанції уваги не звернув.

У судовому засіданні апеляційного суду з метою перевірки доводів сторони захисту, викладених в апеляційних скаргах, за клопотанням прокурора досліджено докази, якими орган досудового розслідування обґрунтовував вину ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення - відомості з протоколу огляду предмету від 05 вересня 2015 року та висновки експерта №2355 від 21 жовтня 2015 року.

Згідно з зазначеним протоколом, оперуповноваженим Кам`янсько-Дніпровського РВ оглянутий та вилучений мобільний телефон марки «Lenovo A300t» в корпусі білого кольору, IMEI: НОМЕР_1 . Під час огляду виявлені подряпини на корпусі телефону (т.1 а.с.148-149).

У протоколі огляду предмета зазначено, що вказаний телефон вилучений за участю ОСОБА_19 у присутності двох понятих.

В матеріалах провадження міститься заява від 05 вересня 2015 року ОСОБА_20 , 10 червня 1976 року, адресована начальнику ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно з якою, остання добровільно надає дозвіл для проведення огляду та подальшого залучення до матеріалів даного кримінального провадження мобільного телефону «Lenovo A300t» IMEI: НОМЕР_1 , який купила її донька на ринку «Анголенко» у м.Запоріжжі.

Однак, відомості про те, у кого та коли був придбаний вказаний телефон донькою ОСОБА_20 , в матеріалах провадження відсутні.

Відповідно до висновку експерта №2355 від 21 жовтня 2015 року, ринкова вартість мобільного телефону марки «Lenovo A300t» в корпусі білого кольору, введений в експлуатацію в середині 2015 року, станом на 14 серпня 2015 року може складати 1090 грн. У експертному висновку зазначено, що визначення ринкової вартості об`єкту проводиться при умові його працездатності (т.1 а.с.196-198).

Як вбачається з цього висновку, сам телефон на експертизу не направлявся.

Крім того, в матеріалах провадження відсутні дані про те, що зазначений телефон пред`являвся для впізнання потерпілій ОСОБА_22 .

Будь-яких клопотань про дослідження додаткових доказів стороною обвинувачення не заявлялось.

На думку колегії суддів, надані стороною обвинувачення докази по епізоду крадіжки телефону є недостатніми для висновку, що саме ОСОБА_6 вчинив вказане кримінальне правопорушення.

Сам обвинувачений факт вчинення ним крадіжки зазначеного у обвинувальному акті телефону заперечував як в суді першої інстанції так і при апеляційному розгляді. Захисником - адвокатом ОСОБА_8 заявлялось клопотання про визнання доказів стосовно епізоду крадіжки телефону недопустимими, яке фактично не вирішено судом.

Доводи обвинуваченого, заявлені на свій захист, та доводи його захисника не спростовані у встановленому законом порядку. У вироку на ці доводи відповіді немає. Як вбачається з матеріалів провадження та з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції не з`ясував всіх обставин, що мають істотне значення для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення та свої висновки про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, у вироку взагалі не вмотивував, що не відповідає вимогам ст.ст.94,370, 374 КПК України.

З врахуванням викладеного, вирок суду першої інстанції у частині засудження ОСОБА_23 за ч.1 ст.185 КК України не може бути визнаний законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим - підлягає скасуванню.

Колегія суддів вважає, що оскільки органом досудового розслідування не встановлено достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, кримінальне провадження стосовно ОСОБА_6 в частині вказаного обвинувачення підлягає закриттю на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 за ч.1 ст.115 КК України суд врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, його негативну характеристику, відношення до вчиненого, обставини, що обтяжують покарання - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, та прийшов до висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі у межах санкції статті обвинувачення на строк, близький до максимального. Обставин, що пом`якшують покарання, судом не встановлено.

З врахуванням фактичних обставин провадження, тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого злочину, з обраним видом покарання колегія суддів погоджується.

Разом з цим, на думку колегії суддів, при визначенні строку покарання, суд першої інстанції не в повній мірі врахував вік обвинуваченого ОСОБА_6 та всі відомості про особу обвинуваченого, який, згідно з матеріалами провадження, має психічні вади (т.2 а.с.46-49), навчався у школі-інтернаті (т.2 а.с.54, 59), був позбавлений батьківського піклування, а також те, що він фактично визнав свою вину та сприяв органу досудового розслідування у розкритті злочину.

На думку колегії суддів, вказані обставини, відповідно до вимог ст.66 КК України, можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання.

Приймаючи до уваги викладене, колегія суддів доходить висновку, що відповідно до вимог ст.ст.407, 408 КК України вирок суду першої інстанції у частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст.115 КК України підлягає зміні з пом`якшенням покарання до 12 років позбавлення волі.

Таке покарання, на думку колегії суддів буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для застосування положень ст.69 КК України та призначення обвинуваченому ОСОБА_6 більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.п.3 ч.1 ст.284, 404, 405, 407, 417 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Енергодарського міського суду Запорізької області від 27 липня 2016 року щодо ОСОБА_6 скасувати в частині засудження останнього за ч.1 ст.185 КК України, провадження в цій частині закрити, оскільки не встановлені достатні докази для доведення винуватості ОСОБА_6 і вичерпанням можливості їх отримати.

Змінити вказаний вирок суду в частині призначеного ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст.115 КК України, пом`якшивши покарання до 12 років позбавлення волі.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, але з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4