УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.08.2017 року слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділуПриморського відділу поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Южноукраїнська, Миколаївської області, громадянина України, не одруженого, з неповною середньою освітою, який не працює, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, знаходиться у розшуку відповідно до ухвали Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 10.07.2017 року,
- підозрюваного у кримінальному провадженні №0004544 від 03.08.2017 року за ч.3 ст.187 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_5 ,
слідчого - ОСОБА_6 ,
головного спеціаліста територіального
відділу служби у справах дітей Одеської міської ради - ОСОБА_7 ,
захисника підозрюваного ОСОБА_4 ,

адвоката - ОСОБА_8 ,
підозрюваного - ОСОБА_4 ,
ВСТАНОВИЛА:
Слідчий СВПриморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням, погодженим з прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 . В обґрунтування клопотання слідчий та прокурор посилаються на наступне. Так, в клопотанні зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що 02.08.2017 року протягом дня, більш точний час в ході слідства встановити не вдалося, ОСОБА_10 , разом зі своїми неповнолітнім товаришем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ще трьома невстановленими слідствам особами, вступили в попередню змову на заволодіння чужим майном, а саме громадянина Туреччини ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з яким вони нещодавно познайомились у соціальній мережі. Знаючи, що ОСОБА_11 проживав на квартирі в м. Одесі, вказані особи обумовили, що вчинити напад на потерпілого необхідно шляхом проникнення до його квартири з погрозою застосування ножа, тобто погрози застосування насильства, небезпечного для життя потерпілого, з метою подолання його опору та отримання доступу до цінного майна, яке було в квартирі потерпілого. Як зазначено, в клопотанні, діючи з вказаною метою за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів, ОСОБА_4 через соціальні мережі домовився з громадянином Туреччини ОСОБА_11 про зустріч за місцем його проживання під вдаваним мотивом спільного проведення відпочинку, а потім під вигаданим приводом він мав вийти з квартири з метою забезпечити проникнення до житла інших спільників для вчинення нападу на потерпілого.
В клопотанні вказано, що з метою доїхати до місця перебування потерпілого. ОСОБА_4 через спілкування з Сойлер Оніл в соціальній мережі "В контакті" домовились, що приїдуть за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_3 , і попросили його перевести гроші в розмірі 160 гривень на банківську картку НОМЕР_1 начебто для оплатити таксі, на що потерпілий погодився.
В клопотанні зазначено, що в подальшому приблизно о 2 годині 03.08.2017 року ОСОБА_4 разом з ОСОБА_10 та трьома невстановленими слідством особами прибули за вищевказаною адресою, де їх біля будинку зустрів Сойлер Оніл, запросивши ОСОБА_4 та ОСОБА_10 до себе в квартиру за вищевказаною адресою. В клопотанні зазначено, що пройшовши до квартири АДРЕСА_4 , ОСОБА_4 , реалізуючи заздалегідь обумовлений спільниками план, під вдаваним приводом, що начебто він забув свій телефон в таксі, попросив у Сойлер Оніл ключі від квартири, та вийшов з будинку, де його на вулиці очікували три вказані невстановлені особи.

Із клопотання вбачається, що продовжуючи діяти, згідно заздалегідь схваленого спільниками плану, ОСОБА_4 разом з трьома невстановленими особами, проникли до вищевказаного житла де вже перебував ОСОБА_10 , де діючи спільно, відповідно до розподілених ролей, напали на потерпілого ОСОБА_12 , та нанесли йому удари руками та ногами по голові, тулубу і кінцівкам, після чого, використовуючи заздалегідь заготовлений ніж, відрізали від електроприладів проводи, та зв`язали кінцівки потерпілого з метою подолання його опору та забезпечення доступу до майна, яке знаходилось в квартирі.

В клопотанні зазначено, що вчиняючи напад указані нападники також погрожували потерпілому застосуванням ножа, демонструючи його перед потерпілим, у разі вчинення ним опору чи намагань покликати на допомогу, тобто виказали погрозу застосуванням насильства, небезпечного для життя потерпілого. Як зазначено, у клопотанні, подолавши опір потерпілого, вказані особи приступили до пошуку цінного майна в квартирі, яким можливо заволодіти внаслідок нападу. В результаті пошуків ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та троє невстановлених осіб заволоділи наступним майном потерпілого ОСОБА_12 : мобільним телефоном марки «iPhone 7», в корпусі чорного кольору, IMEI НОМЕР_2 , з СІМ- карткою «lifecell» НОМЕР_3 , вартістю 25628 гривень, ноутбуком «Toshiba», червоного кольору, вартістю 18500 гривень, мобільним телефоном марки «Samsung», в корпусі темно - синього кольору, з СІМ-картками операторів «Київстар» НОМЕР_4 та «Vodafone» НОМЕР_5 , вартістю 800 гривень, золотим ланцюжком загальною вагою 10 г, вартістю 10500 гривень, та грошовими коштами в розмірі 9000 гривень.

Із клопотання вбачається, що заволодівши вказаним майном потерпілого, ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , та три невстановлені особи покинули місце вчинення нападу, розпорядившись вказаним майном на власний розсуд, спричинили при цьому матеріальну шкоду потерпілому громадянину Туреччини Сойлер Оніл на загальну суму 64428 гривень. Слідчий та прокурор в клопотанні зазначають, що підозра ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, обґрунтовується зібраними в кримінальному провадженні доказами. Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримала клопотання з підстав, указаних у клопотанні. Слідчий ОСОБА_6 підтримав клопотання з підстав, указаних у клопотанні. Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_8 заперечувала проти застосування міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та просила обрати домашній арешт.

У судовому засіданні головний спеціаліст територіального відділу служби у справах дітей Одеської міської ради ОСОБА_7 просив обрати домашній арешт цьому підозрюваному.

У судовому провадженні підозрюваний ОСОБА_4 погодився із думкою захисника.

Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового провадження, слідчий суддя приходить до наступного.

Кримінальне провадження щодо неповнолітніх в Україні здійснюється у відповідності до Конституції України, КК України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, зокрема Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 р. (ст.9), Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. (ст. 5), Мінімальних стандартних правил ООН, що стосуються відправлення правосуддя щодо неповнолітніх від 29.11.1985 року («Пекінських правил»), з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. У разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи його перепинити уповноважені на те законом органи можуть застосувати тримання особи під вартою як тимчасовий запобіжний захід, обґрунтованість якого протягом сімдесяти двох годин має бути перевірена судом. Затримана особа негайно звільняється, якщо протягом сімдесяти двох годин з моменту затримання їй не вручено вмотивованого рішення суду про тримання під вартою.

Відповідно до ст. 37 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН у 1989 р., і ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 р. «Держави-учасниці забезпечують, щоб: жодна дитина не була позбавлена волі незаконним або свавільним чином. Арешт, затримання чи тюремне ув`язнення дитини здійснюються згідно з законом та використовуються лише як крайній захід і протягом якомога більш короткого відповідного періоду часу». Міжнародний пакт про громадянські і політичні права 1966 р. (ст. 9 Пакту) та Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. (ст. 5 Конвенції) зазначають на необхідності застосування щодо неповнолітніх особливих правил, які відповідають їх віку і правовому статусу. Відповідно до Мінімальний стандартних правил ООН, що стосуються відправлення правосуддя щодо неповнолітніх від 29.11.1985 року («Пекінські правила») тримання неповнолітніх під вартою до суду застосовується лише як крайній захід і протягом найкоротшого періоду часу. Тримання під вартою до суду по можливості замінюється іншими альтернативними заходами, такими як постійний нагляд, активна виховна робота або поміщення в сім`ю або виховний заклад чи будинок (ст. 13). Згідно ст.492 КПК України за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, до неповнолітнього з урахуванням його вікових та психологічних особливостей, роду занять може бути застосовано один із запобіжних заходів, передбачених цим Кодексом. Затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу. Відповідно до п.1 ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать, зокрема, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення.

Згідно витягу з кримінального провадження №0004544 від 03.08.2017 року, вчинене діяння, за яким відкрито кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 ККУкраїни. Як вбачається, із наданих слідчому судді матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, що підтверджується, а саме:

-протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від громадянина Туреччини ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

-протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 , який вказує на ОСОБА_4 , як на особу, яка скоїла відносно нього розбійний напад за вищеописаних обставин;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю потерпілого ОСОБА_12 , в ході якого він впізнав ОСОБА_10 , як особу, яка скоїла відносно нього розбій;

-протоколом огляду місця події під час якого були вилучені порізані шнури від електроприладів, ніж, який використовували нападники, та чек про переказ коштів потерпілим на рахунок картки, який йому вказав ОСОБА_4

-протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 яка є власником картки, на яку ОСОБА_11 переказав кошти, яка дала свідчення про те, що номер своєї банківської картки вона вказувала ОСОБА_14 на його прохання. Згідно протоколу затримання ОСОБА_4 був затриманий о 21 годині 30 хвилин 04.08.2017 року. 05.08.2017 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України. 07.08.2017 року підозрюваний ОСОБА_4 у строки встановлені ст.211 КПК України був доставлений до Приморського районного суду м. Одеси для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. 07.08.2017 року підозрюваний ОСОБА_4 о 21 годині 30 хвилин був звільнений з-під варти. До судового засідання 08.08.2017 року, після перерви у судовому засіданні, підозрюваний ОСОБА_4 прибув добровільно. Слідчий суддя приходить до висновку, що у судовому засіданні слідчим ОСОБА_6 , та прокурором ОСОБА_5 було доведено, що є наявність ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, так як підозрюваний ОСОБА_4 , з метою уникнення від кримінальної відповідальності за скоєння особливо тяжкого злочину може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Ризики передбачені п.п.3,4 ч.1 ст.177 КПК України того, що підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином у судовому засіданні прокурором, та слідчим не були доведені. Слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором ОСОБА_5 та слідчим ОСОБА_6 ,під час розгляду клопотання, не надано докази, які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час досудового розгляду ризикам. Згідно ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання. Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, слідчий суддя приходить до висновку що надані докази, які є достатніми про необхідність застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки зазначений підозрюваний є неповнолітнім, раніше не судимий, навчається у школі, має постійне місце проживання разом із матір`ю у АДРЕСА_2 , що вона підтвердила у судовому засіданні, допитана у якості свідка.

Керуючись ст.ст.132, 176-178, 182, 183,186, 193, 194, 196,197, 202, 205, 211, 309, 485, 492, 496 КПК України (2012 р.), -
УХВАЛИЛА:
У задоволенні клопотання слідчому слідчого відділуПриморського відділу поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 відмовити.
Застосувати до підозрюваного у кримінальному провадженні №0004544 від 03.08.2017 року за ч. 3 ст. 187 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 57 (п`ятдесят сім) днів, заборонивши підозрюваному цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 .

Покласти строком на 57 (п`ятдесят сім) днів на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: 1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою; 2) не відлучатися із м. Южноукраїнськ, Миколаївської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, 4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну,
5) утримуватися від спілкування із свідками, та потерпілим у цьому кримінальному провадженні, поза межами проведення досудового розслідування, або не під час судового засідання, тобто за відсутності слідчого, прокурора, слідчого судді;
6) носити електронний засіб контролю.
Строк дії ухвали слідчого судді становить 57 (п`ятдесят сім) днів. Строк дії ухвали обчислюється з 08.08.2017 року та припиняє свою дію 04.10.2017 р.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення. Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.
Слідчий суддя: ОСОБА_1

08.08.2017