Справа № 638/4589/17
Провадження № 1-кс/638/897/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 квітня 2017 року Слідчий суддя Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові клопотання ОСОБА_3 « Про скасування арешту майна » по кримінальному провадженню № 000292 від 19.01.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 ч. 4 КК України, -

за участю :

заявника ОСОБА_3

представника заявника ОСОБА_4

слідчого ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

24.03.2017 заявник ОСОБА_3 , в порядку передбаченому ст. 174 КПК України, звернулася до Дзержинського райсуду м. Харкова, з клопотанням « Про скасування арешту майна », по кримінальному провадженню № 000292 від 19.01.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 ч. 4 КК України.

В своєму клопотанні ОСОБА_3 посилалася на те, що 25.01.2017 Дзержинським райсудом м. Харкова у рамках розслідування кримінального провадження № 0000292, внесеного до ЄРДР за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, був накладений арешт на вилучений у неї 19.01.2017 в приміщенні ГУ ДМС України в Х/О виданий на її ім`я паспорт громадянки Білорусії, з відбитками штампів про перетинання державного кордону України з ознаками матеріальної і(чи) інтелектуальної фальсифікації. У зазначеному кримінальному провадженні вона допитана слідчим як свідок, так як не мала будь-якого відношення до факту правопорушення, скоєного невстановленою слідством особою, якою внесені певні відмітки в її паспорт які, не відповідають дійсності. Досудовим слідством не зібране будь-яких доказів її причетності до скоєння зазначеного правопорушення.

При тому, що зазначений вище паспорт після проведення експертних досліджень слідчим визнаний як речовий доказ по кримінальному провадженню, відсутність цього документу перешкоджає здійсненню нею життєво-необхідних громадсько-правових дій.

Оскілки всі слідчі дії та експертно-криміналістичні дослідження з паспортом

проведені, паспорт, який був об`єктом дослідження, не визнаний підробленим,

на цей час у досудового слідства відсутні підстави утримувати вказаний документ, тому заявник просить суд скасувати арешт, накладений на вилучений 19.01.2017 виданий на її ім`я паспорт громадянки Білорусії, зобов`язавши слідчого передати її вказаний документ на відповідальне зберігання до прийняття процесуального рішення по кримінальному провадженню.

Згідно з ч. 1 ст. 107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

У судове засідання заявник ОСОБА_3 та її представник адвокат - ОСОБА_4 , який діє на підставі відповідного договору про надання правової допомоги, підтримали вимоги заявника, просив їх задовольнити з підстав, на які ОСОБА_3 посилається в своєму клопотанні. При цьому ОСОБА_3 зазначила, що на теперішній час слідчим її повідомлено про підозру у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. ст. 358 ч. 4 КК України.

У судовому засіданні слідчий СВ ОСОБА_5 проти задоволення зазначеного клопотання заперечував. При цьому зазначив, що в його провадженні перебуває кримінальне провадження за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 ч. 4 КК України. На теперішній час досудове слідство триває, зазначений паспорт визнаний речовим доказом по даному кримінальному провадженні, тому скасування арешту та передача паспорту на зберігання ОСОБА_3 не доцільною.

Заслухавши пояснення заявника, представника заявника, слідчого та вивчивши письмові матеріали, надані на підтвердження вказаного клопотання та матеріали кримінального провадження, вважаю, що клопотання є не обґрунтованим та таки, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, які зокрема можуть бути у виді арешту майна.

Згідно ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливою конфіскації майна. Завдання арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення : збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення ( цивільний позов ), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Арешт може бути накладений у встановлено цим Кодексом порядку зокрема, на рухоме чи нерухоме майно, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Заборона або обмеження користування, розпорядженням майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

За змістом вказаних приписів КПК України клопотання про скасування арешту майна може бути розглянуто слідчим суддею під час досудового розслідування, або судом під час судового провадження.

Так, у судовому засіданні встановлено, що відомості про вчинення кримінального правопорушення, за ознаками злочину, передбаченого ст. 358 ч. 4 КК України, внесені до

ЄРДР за № 000292 від 19.01.2017.

В межах даного кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Дзержинського райсуду м. Харкова від 25.01.2017 клопотання слідчого СВ про арешт майна було задоволено, був накладений арешт на вилучений у ОСОБА_3 19.01.2017 в приміщенні ГУ ДМС України в Х/О виданий на її ім`я паспорт громадянки Білорусії, з відбитками штампів про перетинання державного кордону України з ознаками матеріальної і(чи) інтелектуальної фальсифікації, які були встановлені висоновкому відповідної судової експертизи.
При цьому, ОСОБА_3 не була присутня при розгляді вказаного клопотання про арешт належного її паспорту.

Постановою слідчого СВ в межах зазначеного кримінального провадження, вилучений у ОСОБА_3 вказаний паспорт був долучений до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу зі зберіганням у матеріалах кримінального провадження.

03.04.2017 слідчим СВ ОСОБА_3 було повідомлено про підозру у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 ч. 4 КК України.

Приписами ст. 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.04.2013 № 223-558/0/4-13, вирішуючи питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження слідчі судді зобов`язані, зокрема, перевіряти наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, з`ясовувати можливість досягнення мети, на яку посилається автор клопотання, без застосування цих заходів, зважати, що обов`язок довести наявність трьох необхідних складових для застосування заходів забезпечення (ч. 3 ст. 132 КПК) покладається на слідчого та/або прокурора.

Приписами частині 1 статті 100 КПК України передбачено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених ст.ст. 160-166, 170-174 КПК України.

Згідно до ч. 1 ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

Тобто, такий вид заходу кримінального провадження як арешт майна можливий лише щодо особи, яка підозрюється або обвинувачується або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 100 КПК України, речовий доказ, або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий, Документ повинен зберігатися протягом усього часу кримінального провадження.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що на час розгляду зазначеного клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту щодо належного її паспорту, досудове розслідування триває, при цьому слідчим СВ було повідомлено ОСОБА_3 про підозру у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 ч. 4 КК України.

В межах зазначеного кримінального провадження, вилучений у ОСОБА_3 вказаний паспорт був долучений до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу зі зберіганням у матеріалах кримінального провадження.

При таких обставинах, з метою збереження речового доказу по зазначеному кримінальному провадженню та запобігання можливої втрати чи знищення стороною кримінального провадження, а саме підозрюваною ОСОБА_3 вказаного документу, слідчий суддя вважає недоцільним скасування арешту та наступну передачу на відповідальне зберігання паспорту підозрюваної ОСОБА_3 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 16, 100, 131, 132, 167, 168, 170-174 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 « Про скасування арешту майна » по кримінальному провадженню № 000292 від 19.01.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 ч. 4 КК України, - відмовити.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1