АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/479/17 Справа № 183/4925/15 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

засудженої ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

представника КВІ ОСОБА_9 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу захисника засудженої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 січня 2017 року про скасування випробувального терміну та направлення для відбуття покарання у виді позбавлення до кримінально виконавчої установи:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в м. Новомосковську, Дніпропетровської області, проживає по АДРЕСА_1

засудженої за ч. 2 ст. 186 КК України, -

встановила:
Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області 05 січня 2017 року задоволено подання УДПтСУ у Дніпропетровській області.

Випробувальний термін, встановлений 29 вересня 2015 р. вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, скасовано.

Засуджену ОСОБА_10 направлено для відбуття покарання у виді позбавлення волі до кримінальновиконавчої установи строком на 5 років.

Приймаючи таке рішення, суд першої інстанції послався на те, що остання не виконала умови звільнення її від відбування покарання та покладені вироком обов`язки. А саме, систематично не з`являлась на реєстрацію до КВІ у встановлений термін без поважних причин.

На думку суду така поведінка свідчить про те, що остання на шлях виправлення не стала.

Захисник не погодився з рішенням суду. В апеляції просить його скасувати. Постановити нове, яким в задоволенні подання Новомосковського міськрайонного відділу кримінальновиконавчої інспекції УДПтСУ у Дніпропетровській області відмовити.

В обґрунтування своїх вимог вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Вважає, що судом не враховані дані про особу засудженої, а саме, її вік, сімейний стан, що остання має постійне місце проживання, позитивну характеристику, неофіційно працює.

Стверджує, що ОСОБА_10 за час перебування на обліку виконувала покладені на неї обов`язки. Систематично з`являлась до місцевого органу виконавчої інспекції. Нового злочину не скоїла, до адміністративної відповідальності не притягувалась.

Вважає, що суд формально прийшов до висновку про небажання засудженої стати на шлях виправлення та не врахував, що остання не з`явилась до інспекції з поважних причин, а саме, за станом здоров`я та трудовою зайнятістю.

Заслухав суддю-доповідача, засуджену та її захисника, які підтримали свої вимоги, прокурора та представника КВІ про наявність порушень покладених на засуджену і про обгрунтованість подання, обговоривши доводи скарги, дослідивши та перевіривши надані матеріали, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Засуджених, відповідно до ст. 78 ч. 2 КК, які не виконують покладені на них обов`язки або систематично вчинюють правопорушення, які потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про їх небажання стати на шлях виправлення, суд направляє для відбування призначеного покарання.

При скасуванні звільнення засуджених від відбування покарання з випробуванням, суд зобов`язаний з`ясувати, чи мали вони реальні можливості виконати покладені на них обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що контролює відбування покарання, як свідчення небажання засуджених стати на шлях виправлення.

На думку колегії суддів, розглядаючи подання начальника Новомосковського міськрайонного відділу КВІ в Дніпропетровській області, суд першої інстанції не в повній мірі дотримався зазначених вимог закону та без належної перевірки всіх обставин провадження, в тому числі, і самих матеріалів провадження, особової справи засудженої зробив формальний висновок про небажання ОСОБА_10 ставати на шлях виправлення.

Згідно з вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, 29 вересня 2015 року ОСОБА_10 засуджено за ст. 186 ч. 2 КК України до 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України її звільнено від відбування покарання з випробуванням на 3 роки.

Відповідно до ст. 76 ч. 1 п. п. 2, 3, 4 КК України на неї покладено обов`язки:

-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

-повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи;

-періодично з`являтися для реєстрації до КВІ (а.п. 2-4).

09 листопада 2015 року засуджена поставлена на облік до Новомосковського міськрайонного відділу КВІ. Її було ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання, відповідальністю за ухилення від покладених обов`язків (а.п. 9, 11, 13).

Постановою від 13 листопада 2015 року засудженій встановлені дні явки на реєстрацію, про що остання в письмовій формі була повідомлена (а.п. 13).

Як видно з листка реєстрації засудженої ОСОБА_10 (а.п. 14) за період з листопада 2015 року по грудень 2016 року допустила чотири неявки на реєстрацію.

А саме, 29 квітня 2016 р.; 19 липня 2016 р.; 02 серпня 2016 р. та 20 грудня 2016 р., з приводу чого нею були надані відповідні письмові пояснення (а.п. 15, 23, 33, 42).

У подальшому, засуджена неявок на реєстрацію без поважних причин не допускала, вказаний факт не оспорювався ні представником кримінально-виконавчої інспекції, ні прокурором.

Під час судового засідання засуджена ОСОБА_10 стверджувала, що неофіційно працевлаштована, виконувала роботу за межами м. Новомосковська, у зв`язку з чим, не могла з`явитися на реєстрацію до інспекції.

Не прийнято до уваги, що засуджена з місця мешкання не скривалась. Органами кримінальновиконавчої інспекції, відповідно до вимог закону, у розшук не оголошувалась. Інші процесуальні заходи щодо встановлення місця перебування за час неявки не здійснювались, остання самостійно за першим викликом з`являлась для надання пояснень, про що не заперечували учасники процесу.

Як вище вказувалось, засуджена згідно графіку дійсно чотири рази не з`явилась до виконавчої інспекції для реєстрації. Однак, видно, що вони скоєні через значний час. За кожне порушення, та надавала вмотивовані пояснення. Як стверджувала засуджена, вони були пов*язані зі станом її здоров*я та графіком роботи. Водночас інспекцією не заперечує, що в даний час, а також за весь період контролю, ОСОБА_10 порушення закону, якіб потягли притягнення до адміністративної або кримінальної відповідальності не встановлені. Відсутні в матіалах дані, які б негативно характеризували засуджену.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції про направлення засудженої ОСОБА_10 для відбування покарання у виді позбавлення волі - є передчасним та сумнівним з точки зору його законності, обґрунтованості та вмотивованості, оскільки дані, якіб свідчили про систематичність вчинення правпорушень, про небажання засудженої стати на шлях виправлення не встановлено. Тому підстав для застосування до ОСОБА_10 вимог ст. 78 КК колегія суддів не вбачає. У зв*язку з чим рішення суду першої інстанції про направлення засудженої ОСОБА_10 для відбуття покарання - підлягає безумовному скасуванню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

постановила:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 задовольнити.

Увалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 січня 2017 року відносно ОСОБА_7 скасувати та постановити нову, якою в задоволенні подання Новомосковського міськрайонного відділу кримінальновиконавчої інспекції УДПтСУ у Дніпропетровській області про скасування випробувального терміну ОСОБА_7 та направлення останньої для відбуття покарання у виді позбавлення волі до кримінальновиконавчої установи строком на 5 років відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3