Справа № 461/9732/15-к
Провадження №1-кп/461/149/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.07.2017 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові у режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене 06 липня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002367 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт.Чинадійово, Мукачівського району, Закарпатської області, громадянки України, без освіти, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимої, востаннє зокрема вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.09.2015 року за ч.1 ст.185 КК України до штрафу у розмірі 850,00 грн.,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України
в с т а н о в и в:

04.07.2015 року, в період часу з 16 год. 29 хв. до 16 год. 31 хв., ОСОБА_4 , маючи умисел на викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, повторно, за попередньою змовою в групі із невстановленою слідством особою, проникла в приміщення квартири АДРЕСА_2 , звідки таємно викрала гаманець, вартістю 300 гривень, в якому знаходились кошти в сумі 2500 гривень, спричинивши ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 2800,00 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України.

Окрім цього, 11.08.2015 року, в період часу з 19 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв., ОСОБА_4 , маючи умисел на викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, повторно, проникла в приміщення квартири АДРЕСА_3 , звідки таємно викрала з сумки ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 1700,00 гривень, спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, поєднаного з проникненням у житло, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України.

Окрім цього, 22.08.2015 року, приблизно 15 год. 30 хв., ОСОБА_4 , маючи умисел на викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, повторно, проникла в квартиру АДРЕСА_4 , звідки намагалась таємно викрасти належні ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 1450 гривень, золоту каблучку, срібну каблучку, пару срібних сережок, два срібних ланцюжки, однак свого злочинного умислу до кінця не довела з причин, що не залежали від її волі, оскільки була затримана потерпілим на місці події.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_4 , кваліфіковані як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину у вчинених кримінальних правопорушеннях визнала. Пояснила, що всі обставини, викладені в пред`явленому їй обвинуваченні відповідають дійсності. Зокрема зазначила, що дійсно 04.07.2015 року, в період часу з 16 год. 29 хв. до 16 год. 31 хв., за попередньою змовою в групі із своєю знайомою, проникла в приміщення квартири АДРЕСА_2 , звідки викрала гаманець, в якому знаходились грошові кошти в сумі 2500 гривень. Після цього, 11.08.2015 року, в період часу з 19 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв., проникла в приміщення квартири АДРЕСА_3 , звідки викрала з сумки ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 1700,00 гривень. Окрім цього, зазначила, що 22.08.2015 року, приблизно 15 год. 30 хв., проникла в квартиру АДРЕСА_4 , звідки викрала грошові кошти в сумі 1450 гривень, золоту каблучку, срібну каблучку, пару срібних сережок, два срібних ланцюжки, які належали ОСОБА_8 , однак була затримана потерпілим під час вчинення даної крадіжки. У вчиненому щиро розкаюється та просить суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачена не заперечувала фактичні обставини та судом було встановлено, що вона правильно розуміє зміст цих обставин, переконавшись у добровільності та істинності її позиції, суд, роз`яснивши всім учасникам судового провадження правові наслідки ч.3 ст.349 КПК України та отримавши на це їх згоду, визнав не доцільним дослідження інших доказів у справі.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, які їй інкриміновані, доведена повністю.

Виходячи з вимог ст.337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд, розглянувши дане кримінальне провадження дійшов висновку, що кваліфікація дій обвинуваченої ОСОБА_9 за ч.3 ст.185 КК України є правильною, оскільки вона вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло та дії обвинуваченої ОСОБА_9 за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України правильно кваліфіковано як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно та поєднане з проникненням у житло.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами покарання» при призначенні покарання в кожному випадку мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

У відповідності до ст.12 КК України злочини, скоєні обвинуваченою ОСОБА_4 є тяжкими злочинами.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_4 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставини, при яких їх вчинено та особу обвинуваченої. Зокрема те, що ОСОБА_4 вину свою визнала, щиро покаялася, раніше судима, на обліку у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, не працює, освіти не має, не одружена та має на утриманні трьох дітей, а тому суд дійшов висновку, що достатнім обвинуваченій буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст.185 КК України. Окрім того, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, відповідно до вимог ч.1 ст.70 КК України.
Судом також встановлено, що ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.09.2015 року засуджено до покарання у виді штрафу в розмірі 850,00 грн. Тому, суд на підставі ч.4 ст.70 КК України вважає за необхідне остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді трьох років шести місяців позбавлення волі та 850,00 гривень штрафу, який на підставі ч.3 ст.72 КК України необхідно виконувати самостійно.
Окрім того, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, тому відповідно до ст.75 КК України необхідно звільнити обвинувачену від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням.
Обраний у даному кримінальному провадженні запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін. Окрім того, враховуючи те, що ОСОБА_4 переховувалася від суду, чим порушила запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, суд вважає за необхідне стягнути внесену заставу в дохід держави.

Цивільні позови у даному кримінальному провадженні не заявлені.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання:

-за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України три роки позбавлення волі;

-за ч.3 ст.185 КК України три роки шість місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом повного складання зазначеного покарання та покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.09.2015 року у виді штрафу в сумі 850,00 гривень, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді трьох років шести місяців позбавлення волі та 850,00 гривень штрафу, який на підставі ч.3 ст.72 КК України необхідно виконувати самостійно.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, якщо вона протягом трирічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки, передбачені ч.1 та п.2 ч.2 ст.76 КК України, а саме:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;.
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Зарахувати ОСОБА_4 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 22.08.2015 року по 02.09.2015 року на підставі ч.5 ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Заставу, яка була внесена громадянкою ОСОБА_10 на рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації у Львівській області згідно квитанції № ПН1653К від 01.09.2015 року в сумі 12180,00 грн. звернути в дохід держави.
Після набрання вироку законної сили речові докази у кримінальному провадженні золоту каблучку із металу білого кольору із трьома камінчиками, срібну каблучку із камінцем трикутної форми, сережки із металу білого кольору, два ланцюжки із металу білого кольору, грошові кошти у розмірі 2450 гривень повернути потерпілому ОСОБА_8 ; DVD диск із записами камер відеоспостереження, наданий потерпілим ОСОБА_6 залишити в матеріалах справи.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1