[1] АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
УХВАЛА

20 грудня 2016 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва ОСОБА_1 , перевіривши апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_2 та законного представника обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_4 на вирок Печерського районного суду

м.Києва від 12.09.2016 року щодо ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №0006687,

ВСТАНОВИВ:

До Апеляційного суду м. Києва надійшли апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_2 та законного представника обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_4 на вирок Печерського районного суду

м.Києва від 12.09.2016 року, яким, в тому числі, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 263 КК України, а ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України та призначено їм покарання за вказані злочини.
В силу ст. 396 КПК України, в апеляційній скарзі в числі, інших вказаних законом обставин повинно бути відображено вказівки на те, в чому полягає незаконність вироку та доводи на їх обґрунтування, а також прохання особи, яка подає апеляційну скаргу, яке має взаємоузгоджуватись з доводами щодо незаконності вироку. Крім цього, має бути вказано процесуальні шляхи прийняття рішення про яке йдеться в апеляційній скарзі.
Як убачається з поданих апеляційних скарг наведені вимоги процесуального закону не дотримано.
Зокрема, за змістом мотивувальної частини апеляційна скарга законного представника обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_4 внесена в зв`язку з порушенням вимог кримінального процесуального закону, що виразилося, на її думку, в неповноті судового розгляду.
Проте, в резолютивній частині апеляційної скарги законний представник просить скасувати вирок із закриттям провадження, що не узгоджується з мотивувальною частиною та вимогами ст.ст. 284, 417 КПК України, стосовно підстав для закриття кримінального провадження. А відтак не сформулювавши вимогу, про закриття кримінального провадження, законний представник не наводить доводів на її обґрунтування.
Крім цього, законний представник вказує на безліч невідповідностей висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. При цьому, стверджуючи про ці невідповідності представником не подано клопотання про повторне чи додаткове дослідження доказів, як то передбачено п. 5 ч. 2 ст. 396 КПК України, що позбавляє суд апеляційної інстанції можливості дати їм іншу оцінку доказам, ніж ту, яка дана судом першої інстанції.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_2 просить скасувати вирок суду, повторно розглянути клопотання представників колективів про звільнення його від кримінальної відповідальності з передачею на поруки колективам підприємств, організацій та постановити ухвалу, якою задовольнити клопотання подане до суду першої інстанції.
Однак, в резолютивній частині апеляційної скарги обвинувачений вказує на необґрунтованість вироку, що виявилось, в тому числі, в неправильній кваліфікації його дій, а також в частині неврахування ряду пом`якшуючих обставин при призначенні покарання. При цьому, не вказує на процесуальні шляхи усунення вказаних, на його думку, порушень.
Крім цього, обвинувачений сформулювавши вимоги про скасування вироку та повторний розгляд його клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності з передачею на поруки, заклав протиріччя між мотивувальною та резолютивною частини апеляційної скарги, оскільки саме вироком його дії перекваліфіковані на ч.3 ст.296 КПК України, проте скасувавши його згідно обвинувального акту він обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст.296 КПК України, за який не може бути звільнено на підставі ст. 47 КК України, про що зазначено в ухвалі суду від 14.06.2016 року
А відтак не сформулювавши вимогу, яка б відповідала вимогам закону обвинувачений не наводить доводів на її обґрунтування, зокрема не вказує передбачені процесуальним законом підстави, які тягнуть скасування вироку (ст. 409 КПК України).
Що стосується прохання апеляційної скарги обвинуваченого про повторний розгляд клопотання за яким постановлено окреме рішення (ухвалу), то вказане прохання теж неможливо розглянути без скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 399 КПК України суддя-доповідач, встановивши, що апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених статтею 396 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється достатній строк для їх усунення, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу.

З огляду на викладене, керуючись ст. ст. 396, 399 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_2 та законного представника обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_4 на вирок Печерського районного суду м.Києва від 12.09.2016 року щодо ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , залишити без руху.

Встановити строк для усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині ухвали, 15 днів з моменту отримання копії ухвали.

Копію ухвали надіслати обвинуваченому ОСОБА_2 та законному представнику обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
Апеляційного суду м.Києва ОСОБА_1

Справа № 11-кп/796/2138/2016
Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_6
Доповідач: ОСОБА_1