Справа № 138/2790/16-к
Провадження №11-кп/772/424/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 лютого 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
Головуючого : ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 28.11.2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000351 від 09.04.2016 року по обвинуваченню
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Слобода-Бушанська Ямпільського району Вінницької області, Українця, громадянина України, з середньою технічною освітою, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , інваліда 3 групи, пенсіонера, раніше несудимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,-
за участю сторін кримінального провадження

прокурора : ОСОБА_7

обвинуваченого : ОСОБА_6

захисника : ОСОБА_8

В с т а н о в и в:
Обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на вирок Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 28.11.2016 року, просив вирок суду змінити. Призначити покарання в межах санкції ч.1 ст. 286 КК України у вигляді штрафу без застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Вироком Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 28.11.2016 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопрушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляд трьох місяців арешту з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 (два) роки.
Понесені по справі процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта в сумі 2111 (дві тисячі сто одинадцять) грн. 04 коп. стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави.
Цивільний позов задоволено повністю.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 2948 (дві тисячі дев`ятсот сорок вісім) грн. 45 коп. та моральну шкоду в сумі 30000 (тридцять тисяч) грн. 00 коп.
Вирішено долю речових доказів.
Як убачається з вироку, ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за вчинення наступного.

09 квітня 2016 року приблизно о 08 год. 45 хв. водій ОСОБА_6 , не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, керуючи автомобілем марки «ГАЗ-24», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по проспекту Незалежності в м. Могилеві-Подільському Вінницької області у напрямку центра міста по лівій смузі руху, не зупинивши свій транспортний засіб, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , яка рухалась по дорожній розмітці «Пішохідний перехід», що розташований навпроти ЗОШ № 3 по проспекту Незалежності, 110 в м. Могилеві-Подільському Вінницької області, в напрямку школи, коли автомобіль марки «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_2 , що рухався по правій смузі руху в тому ж напрямку і по тій же дорозі під керуванням ОСОБА_11 , зупинився для пропуску пішоходів, серед яких була ОСОБА_10 .
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 138/42 від 19.05.2016 у ОСОБА_10 мали місце такі тілесні ушкодження: підшкірна гематома тьмяно-скроневої дільниці справа, забій м`яких тканин голови, правого ліктьового суглоба, лівого стегна, гомілки та забій головного мозку легкого ступеня (згідно неврологічної симптоматики, яка описана в медичній картці ОСОБА_10 ), які утворились від дії тупих предметів, можливо, 09.04.2016 при дорожньо-транспортній пригоді та належать: забій м`яких тканин правого ліктьового суглоба, лівого стегна, гомілки до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричиняють короткочасний розлад здоров`я більше 6 діб, а підшкірна гематома тьмяно-скроневої дільниці справа, забій м`яких тканин голови та забій головного мозку легкого ступеня до ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які викликають тривалий розлад здоров`я більше 21 доби.
Відповідно до висновку експертизи технічного стану транспортного засобу № 414а від 25.07.2016 на момент експертного огляду робоча гальмівна система та рульове керування автомобіля «ГАЗ-24», державний номерний знак НОМЕР_1 , знаходяться в технічно несправному та непрацездатному стані. Робоча гальмівна система даного автомобіля до моменту ДТП, ймовірно, перебувала у працездатному стані. У деталях та вузлах рульового керування автомобіля «ГАЗ-24», державний номерний знак НОМЕР_1 , експлуатаційних несправностей, які б могли виникнути до ДТП та впливати на можливий некерований рух чи керованість даного автомобіля до початку розвитку події ДТП, не виявлено. Зазначені несправності виникли під час розвитку події ДТП. На момент експертного огляду ходова частина автомобіля «ГАЗ-24», державний номерний знак НОМЕР_1 , знаходиться у працездатному стані. У деталях та вузлах ходової частини автомобіля несправностей, які б могли впливати на можливий рух чи керованість даного автомобіля до початку розвитку ДТП, не виявлено.
Відповідно до висновку автотехнічної експертизи № 570а від 17.08.2016 у дорожній ситуації, яка склалась, дії водія автомобіля «ГАЗ-24», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_6 з технічної точки зору регламентувались вимогами п. 18.4 Правил дорожнього руху України і їх невідповідність знаходиться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди. В даній дорожній обстановці водій ОСОБА_6 грубо порушив пункт 18.4 Правил дорожнього руху України, в якому вказано:
- якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
Вимоги апеляційної скарги обвинуваченого мотивовано тим, що призначене йому судом першої інстанції покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Судом всупереч вимог постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року « Про практику призначення судами кримінального покарання» не враховано вік , стан здоров`я та сімейний стан, а саме, що він, ОСОБА_6 є інвалідом 3-ої групи загального захворювання, отримує пенсію по інвалідності в розмірі 1230 грн., його дружина ОСОБА_12 також є інвалідом, не працює, здійснює догляд за своєю матір`ю, яка є інвалідом першої групи по зору.

Суд, призначаючи покарання у вигляді арешту з позбавленням права керувати транспортними засобами на два роки, тим самим позбавив його та членів його сім`ї єдиного джерела доходів та засобів існування, оскільки крім пенсійного забезпечення, ОСОБА_6 отримує тимчасовий дохід за рахунок нерегулярних перевезень пасажирів на підставі ліцензії Міністерства транспорту та зв`язку України від 09.10.2012 року, строк дії якої необмежений.

Крім того, цивільний позов в частині майнової та частково в частині відшкодування моральної шкоди він визнав повністю . Під час лікування потерпілої та протягом досудового та судового слідства він неодноразово пропонував потерпілій ОСОБА_10 відшкодувати завдану шкоду, однак остання відмовлялась.

На думку обвинуваченого, він не впевнений, що внаслідок свого стану здоров`я, оскільки переніс два інфаркти, в результаті чого отримав інвалідність, зможе витримати відбування покарання у вигляді трьох місяців арешту, а також розмір моральної шкоди в сумі 30 000 грн., визначений судом є необґрунтованим самою потерпілою та непомірним для нього, враховуючи його майновий стан

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважає призначене покарання таким, що відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_6 , які підтримали вимоги апеляційної скарги, просили її задоволити, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України не оспорюються.

Кримінальне провадження розглядалось відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження не заперечували і суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались.

Судом з`ясовано, чи правильно зрозуміли зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Згідно зі ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визначається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею ( частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Відповідно ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7, суди повинні суворо додержуватись вимог даної норми закону стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. У кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що впливають на покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії невеликої тяжкості , особу винного, який раніше є несудимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно. Судом також враховано те, що шкода обвинуваченим потерпілій не відшкодована, наявність обставини, що пом`якшує покарання відповідно до ст. 66 КК України, а саме активне сприяння розкриттю злочину, що обвинувачений є інвалідом 3 групи та пенсіонером, відсутність обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України.

Суд апеляційної інстанції, приймаючи до уваги роз`яснення викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», керуючись принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи думку потерпілої, яка просила вирок МогилівПодільського міськрайонного суду Вінницької області від 28.11.2016 року залишити без змін, в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 відмовити, вважає, що покарання ОСОБА_6 , визначене судом першої інстанції з урахуванням його особи, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наявних відповідно до ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання є достатнім та необхідним для його виправлення, перевиховання, відповідає меті покарання відповідно до вимог ст.50 КК України. Підстави для застосування більш м`якої міри покарання відсутні, призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого .
Вирішуючи цивільний позов, суд першої інстанції в дотримання вимог чинного законодавства, перевіривши належним чином наявні докази в сукупності, прийняв законне, обґрунтоване рішення щодо відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 2 948 грн. та моральної шкоди в розмірі 30 000 грн.

Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних,

душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого -

спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При

цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та

справедливості.

Судом першої інстанції прийнято до уваги, що неповнолітня потерпіла пережила фізичний, душевний біль, страх за своє життя та значний психологічний стрес , позивач відчув переживання за життя дитини, перебувала у постійному стресі, вони позбавлені можливості вести звичайний для них спосіб життя, про що також зазначено у заяві , поданій до апеляційного суду.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає доводи обвинуваченого щодо зменшення моральної шкоди є безпідставними.

Суд апеляційної інстанції підстав для зміни чи скасування судового рішення відповідно до вимог ст.409 КПК України не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції,-

П о с т а н о в и в :
Прийняти відмову прокурора від апеляційної скарги.

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора закрити.

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 ..

Вирок Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 28.11.2016 року щодо ОСОБА_6 за ч.1 ст.286 КК України залишити без змін.

Судове рішення може бути оскаржено в касаційному порядку до касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Відповідно ч.4 ст.532 КПК України судове рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3
Згідно з оригіналом:
Суддя: