Справа № 752/3230/17
Провадження №: 1-кп/752/483/17
УХВАЛА
28.02.2017 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0003, яке надіслано з угодою про визнання винуватості, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, одруженої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої,

обвинуваченої за ч.5 ст.27, ч.2. ст. 364-1 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

встановив:
Прокурором до Голосіївського районного суду м. Києва надіслано обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , обвинуваченої за ч.5 ст.27, ч.2. ст. 364-1 КК України, з угодою про визнання винуватості.

Прокурор просить затвердити угоду на визначених умовах.

Обвинувачена та захисник погодилися з необхідністю затвердження угоди на визначених умовах.

Ознайомившись з обвинувальним актом та угодою про визнання винуватості, вислухавши прокурора, обвинувачену та захисника, суд прийшов до висновку, що в затверджені угоди слід відмовити.

Так, згідно ст. 472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначаються, наряду з іншим, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, наслідки невиконання угоди.

Як встановлено, за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 364-1 КК України передбачено покарання у виді штрафу, арешту, позбавлення волі, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

В той же час, як видно із змісту угоди, сторони узгодили необхідність призначення обвинуваченій покарання за ч.5 ст.27, ч.2 ст. 364-1 КК України лише у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а з приводу позбавлення права, покарання взагалі не узгоджувалося.

Тобто, по суті встановлено, що умови угоди суперечать вимогам КПК та закону про кримінальну відповідальність, а тому в затвердженні угоди слід відмовити.

Більше того, у суду є достатні підстави вважати, що у даному випадку прокурор взагалі не мав законодавчо визначених підстав укладати угоду про визнання винуватості, зважаючи на вимоги ст. 469 КПК України.

Так, як видно із змісту обвинувального акта та угоди, внаслідок злочинних дій ОСОБА_5 ПАТ «КБ «Стандарт», було завдано збитків на суму 476 760 215 грн., тобто в особливо великих розмірах. Однак, в обвинувальному акті зазначено, що потерпілих немає, а шкода завдана державі, що по суті не відповідає формулюванню обвинувачення, в якому фактично визначено потерпілого.

Керуючись ст.ст. 314,468-474 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :
Відмовити у затверджені угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором та підозрюваною ОСОБА_7 .
Закрити судове провадження у кримінальному провадженні на підставі угоди про визнання винуватості, укладеної 23.01.2017 року між прокурором та підозрюваною ОСОБА_5 та повернути матеріали прокурору Генеральної прокуратури України для кримінального провадження, враховуючи, що угода була укладена на стадії досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1