справа № 462/6301/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 січня 2017 року Залізничний районний суд міста Львова в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004252 від 25 листопада 2016 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, громадянина України, проживаючого за адресою АДРЕСА_1

у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , представника служби по справах дітей ОСОБА_6 , потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:

30 .08.2016 року близько 19.30год. ОСОБА_3 , перебуваючи разом із особою, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, знаходячись по вул.Виговського, 35 у м.Львові, на грунті раптово виниклого умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна , а саме велосипедів марки «MC KENZIE SPORTLINE» сірого кольору , вартістю 2825,60грн., які ОСОБА_3 разом з особою, матеріал відносно якої виділені в окреме провадження , позичили в малолітніх ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відповідно для поїздки в магазин , при цьому обіцяли їх повернути , однак розпорядились ними на власний розсуд, а саме вирішили реалізувати їх в Ломбарді «Скарбниця» за адресою м. Львів, вул. О.Фредера ,6 , внаслідок чого заподіяли потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 5025грн.60 коп.

Дії обвинуваченого кваліфіковані як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого групою осіб, тобто вчинення кримінального правопорушення , передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

25 листопада 2016 року між потерпілими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_3 , його законним представником ОСОБА_11 , захисником ОСОБА_5 на підставі ст. 468, 469, 471 КПК України укладена угода про примирення, що скріплена підписами сторін, відповідно до якої обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у вищезазначеному діянні; претензій матеріального характеру до обвинуваченого відсутні; сторони погоджуються на призначення ОСОБА_3 покарання за ч.2 ст.185 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі та згідно до вимог ст.105 КК України звільнення його від відбування призначеного основного покарання, застосувавши до нього примусовий захід виховного характеру: 1) застереження; 2) обмеження дозвілля та встановлення до ОСОБА_3 вимогу у вигляді заборони відвідувати розважальні заклади (дискотеки, клуби, ресторани, бари) протягом одного року з дня винесення вироку; 3) передати неповнолітнього ОСОБА_3 під нагляд матері ОСОБА_11 до досягнення повноліття.

В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України та наслідки невиконання угоди, встановленні ст. 476 КПК України.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 , його законний представник ОСОБА_11 , захисник ОСОБА_5 та потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 уклали угоду про примирення, підписали її, претензії матеріального характеру відсутні, ОСОБА_3 визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин, досягнута домовленість про призначення йому покарання за ч.2 ст.185 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі та згідно до вимог ст.105 КК України звільнення його від відбування призначеного основного покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру, суд розглянув справу відповідно до положень ч. 1 ст. 473, ч. 5 ст. 474 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, яке згідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Судом з`ясовано в обвинуваченого, що він цілком розуміє права, передбачені пунктом 1 частини четвертої ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом; наслідки невиконання угоди.

Суд переконався у судовому засіданні, що укладення сторонами угоди про примирення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено що угода про примирення може бути затверджена судом, оскільки умови угоди не суперечать вимогам Кримінально-процесуального кодексу України, Кримінального кодексу України, відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, відсутні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, узгодженні сторонами вид та міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 314, 370, 373, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення, укладену 25 листопада 2016 року між потерпілими ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_3 , його законним представником ОСОБА_11 , захисником ОСОБА_5 .

Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України , та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 105 КК України ОСОБА_3 від відбування покарання звільнити із застосуванням примусових заходів виховного характеру :

1) застереження;

2) обмеження дозвілля та встановлення до ОСОБА_3 вимоги у вигляді заборони відвідувати розважальні заклади (дискотеки, клуби, ресторани, бари) протягом одного року з дня винесення вироку ;

3) передати неповнолітнього ОСОБА_3 під нагляд матері ОСОБА_11 до досягнення повноліття.

Вирок на підставі угоди про примирення може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області через даний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1