Справа № 419/2079/17
Провадження № 11-сс/782/161/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Луганської області у складі:
головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5
представника власника
майна- «Рубіжанського УВП
№ 1 УТОС» ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу представника власника майна директора Рубіжанського УВП № 1 УТОС» ОСОБА_6 , подану на ухвалу слідчого судді Новоайдарського районного суду Луганської області від 30 червня 2017 року про арешт тимчасово вилученого майна,
встановила:
Оскаржуваною ухвалою частково задоволено клопотання слідчого Сєвєродонецького ВП ГУНП України у Луганській області ОСОБА_7 та накладений арешт на деревину стовбури хвойного лісу, які виявлені 28.06.2017 року під час огляду місця події на ділянці автодороги сполученням Сєвєродонецьку-Новоайдар, на блокпосту «Метьолкіне», на вантажному автомобілі DAF моделі 85 НОМЕР_1 та напівпричіпі МАЗ НОМЕР_2 , та супровідну специфікацію поколодного обліку № ЛГ-8 від 27.06.2017 року, у якій зазначені дані деревини відповідно до ТТН серії ЛГА № 450573 від 27.06.2017 року, та накладну ТТН-ліс серії ЛГА № 261332 від 27.06.2017 року, із забороненням власнику права розпорядження та користування цим майном.
Підставою для такого рішення слідчий суддя зазначив, що встановлена органом досудового розслідування під час огляду місця події, у межах кримінального провадження №0001897, невідповідність найменування та обсягу деревини, що транспортувалась, даним, зазначеним у супровідних документах та накладній ТТН-ліс, є підставою вважати, що це майно є предметом злочину, ознаки якого внесені до ЄРДР з попередньою правовою кваліфікацією за ч.3 ст. 191 КК України.
Оскільки у межах досудового розслідування провадяться процесуальні дії, єдиним засобом збереження тимчасово вилученої деревини як речового доказу по справі є його арешт.
У поданій апеляційній скарзі представник власника майна директора «Рубіжанського УВП № 1 УТОС» ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді як незаконну та необґрунтовану та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого ОСОБА_8 про арешт майна.
Зазначає при цьому, що зазначена деревина була придбана підприємством на підставі укладених господарських угод із Новоайдарським ЛМГ, звідти завантажена майстрами та лісничими на автомобіль перевізника та оформлена відповідними накладними ТТН-ліс із зазначенням у ній виду, кількості, назви вантажу, лісорубного квитка.
27.06.2017 року вантаж разом із транспортними засобами були незаконно затримані на блокпосту «Метьолкіне» поблизу м. Сєвєродонецька Луганської області.
Вважає, що ухвала слідчого судді про арешт майна не ґрунтується на вимогах діючого КПК України, оскільки у судовому засіданні не встановлено обставин обшуку чи огляду, під час яких це майно вилучалось; у доданих до клопотання слідчого матеріалів немає підтвердження оголошеної підозри будь-яким посадовим особам за ч.3 ст. 191 КК України, пояснень свідків, потерпілих, а протокол огляду від 28.06.2017 року не містить посилань на існуючі підстави для вилучення майна.
Ухвала слідчого судді, крім зазначених вище порушень, на думку представника, постановлена всупереч вимогам ст. 132 КПК України щодо підсудності по застосуванню заходів забезпечення кримінального провадження, оскільки розглянута слідчим суддею Новоайдарського районного суду Луганської області, а не за місцем знаходження органу досудового розслідування, тобто, у Сєвєродонецькому міському суді Луганської області, поза межами часу, встановленого діючим кримінальним процесуальним законодавством ( ч.5 ст. 171 КПК України) для слідчого та прокурора для звернення із клопотанням до слідчого судді, без допиту свідків, представників Новоайдарського ЛМГ та ретельного вивчення матеріалів клопотання.
Додає, що на момент розгляду клопотання прокурором та слідчим не було надано доказів та документального підтвердження розбіжностей у видах та специфікації деревини між тим вантажем, який перевозився та викладених у ТТН-ліс даних.
Заслухавши суддю-доповідача, представника власника майна ОСОБА_6 на підтримку поданою ним апеляційної скарги у повному обсязі викладених у ній доводів, прокурора ОСОБА_5 , яка заперечувала проти задоволення зазначених апеляційних вимог, дослідивши матеріали судового провадження та додані сторонами у судовому засіданні додаткові документи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження, та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно із п.1 ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається із метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів, тобто, тих матеріальних об`єктів, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі, предмети, що були об`єктом протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом ( ст. 98 КПК).
У такому випадку ( п.1 ч.2 ст. 170 КПК) арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи ( ч.3 ст. 170 КПК).
Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що 28 червня 2017 року до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 191 КК України, були внесені відомості про те, що 28 червня 2017 року, під час огляду місця події- асфальтованої ділянки автодороги сполученням «Сєвєродонецьку-Новоайдар», на території блокпосту «Метьолкіне» м. Сєвєродонецьку Луганської області, виявлено та вилучено 9 вантажних автомобілів, завантажених лісом-кругляком і який не відповідає зазначеної у супровідних документах специфікації та кількості.
Як вбачається із наданих суду документів, Рубіжанське УВП№ 1 УТОС придбало лісопродукцію із порушенням вимог закону, що підтверджується товарно-транспортними документами.
Підставою для обґрунтування підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 191 КК України, органами досудового слідства зазначено невідповідність виявленої під час огляду місця події продукції вимогам ГОСТу, зазначеному у ТТН-ліс.
Під час апеляційного розгляду до матеріалів справи був приєднаний за клопотанням прокурора додатковий протокол огляду місця події від 12.07.2017 року, за участю спеціаліста.
Відповідно до зазначеного документу, під час додаткового огляду спеціалістом- начальником відділу Луганського обласного управління ЛМГ ОСОБА_9 визначено, що у вантажному автомобілі DAF НОМЕР_3 виявлено деревину, поділену на три штабелі довжиною 03 метри кожний, із слідами тріщин, горіння, пошкодженням кори. Діаметр деревини від 10 до 18 см, вона є дров`яною, призначеною для технічних потреб; визначити її об`єм неможливо.
У супровідній товарно-транспортній накладній вантаж визначений як дров`яну деревину для технологічних потреб діаметром: 14-19 см, 6-13 см, 20-25 см; дрова хвойної породи довжиною 2,1-6 м та 1,1-2 метри.
За таких умов пояснення директора Рубіжанського УВП № 1 УТОС про повну відповідність деревини, на яку накладений арешт, супровідним документам є необґрунтованими, що дає підставу визнати вилучене майно таким, що повинно бути арештованим задля його подальшого зберігання як речового доказу у межах кримінального провадження.
За таких умов колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.167,170,407, 422 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
Апеляційну скаргу представника власника майна директора ПОГ «Рубіжанського УВП № 1 УТОС» ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Новоайдарського районного суду Луганської області від 30 червня 2017 року без змін.
Ухвала апеляційної інстанції є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.
Судді