У Х В А Л А

28 серпня 2017 року м. Київ

Суддя Верховного Суду України ОСОБА_2, перевіривши заяву засудженої ОСОБА_1 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 квітня 2016 року,

у с т а н о в и в:

27 липня 2017 року до Верховного Суду України (далі - ВСУ) надійшла заява засудженої ОСОБА_1 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 квітня 2016 року, якою залишено без зміни вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2015 року щодо неї.

Засуджена ОСОБА_1 у заяві порушувала питання про перегляд ВСУ ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 квітня 2016 року щодо неї з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 445 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), тобто неоднакового застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, зокрема, статті 190 Кримінального кодексу України (далі - КК), передбаченої законом України про кримінальну відповідальність у подібних правовідносинах, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень. При цьому зазначала, що касаційний суд в ухвалі колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 квітня 2016 року помилково дійшов висновку про правильність кваліфікації її дій судами першої та апеляційної інстанцій за частиною другою статті 190 КК, частиною третьою статті 15, частиною четвертою статті 190 КК. Просила ухвали колегій суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 квітня 2016 року та Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2015 року і вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2015 року щодо неї скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою судді ВСУ від 2 серпня 2017 року заявницю повідомлено про невідповідність її заяви вимогам статтей 448 і 449 КПК і встановлено строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків - до 23 серпня 2017 року.

Недоліками було визнано те, що заява засудженої ОСОБА_1 не містила належного обґрунтування підстави для перегляду судових рішень Судом, передбаченої пунктом 1 частини першої ?????? 445 ??? , не наведено аргументів на користь подібності правовідносин, не здійснено порівняння оспорюваних висновків касаційного суду щодо цих правовідносин з порівнюваними, не конкретизовано, у чому полягає неоднакове правозастосування касаційного суду.

Крім того, згідно статті 449 КПК не долучено до заяви належні копії різних за змістом судових рішень, в яких має місце неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм кримінального чи процесуального права у подібних правовідносинах, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень.

11 та 22 серпня 2017 року від засудженої ОСОБА_1 на виконання вимог ухвали судді ВСУ від 2 серпня 2017 року надійшли нові заяви, зі змісту яких вбачається, що заявниця знову ставить питання про перегляд судових рішень ВСУ щодо неї з посиланням на пункт 1 частини першої статті 445 КПК, в якій зазначає, що касаційний суд в оскаржуваному рішенні помилково дійшов висновку про правильність кваліфікації її дій судами першої та апеляційної інстанцій за частиною другою статті 190 КК, частиною третьою статті 15, частиною четвертою статті 190 КК

Як приклад неоднакового правозастосування засуджена ОСОБА_1 надала копії ухвал колегій суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 травня та 29 травня 2017 року.

Зі змісту заяви засудженої ОСОБА_1 вбачається, що зазначених в ухвалі судді недоліків не усунуто. Так, відповідно до пункту 3 частини першої статті 449 КПК до заяви додаються документи, зокрема, копії різних за змістом судових рішень (тобто два і більше судових рішення), якщо заява подається з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 445 КПК. Однак, засуджена ОСОБА_1 усупереч положенням статті 449 КПК не долучила до заяви належні копії різних за змістом судових рішень, в яких має місце неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, а саме статті 190 КК, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність, у подібних правовідносинах, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень. Оскільки у ухвалах колегій суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 травня та 29 травня 2017 року, які надано для порівняння, фактичні обставини суспільно небезпечних діянь, подібні за окремими елементами складу злочину, вчиненого нею, однак не уподібнюють фактичні обставини цього діяння настільки, щоб визнавати їх однаковими (тотожними) і робити висновок про помилку у виборі та неоднаковому застосуванні однієї і тієї самої норми закону про кримінальну відповідальність, а тому не підлягають порівнянню.

Таким чином, протягом установленого строку засудженою ОСОБА_1 зазначені в ухвалі судді недоліки повністю не усунуто, у зв'язку з чим заява підлягає поверненню заявниці на підставі пункту 1 частини четвертої статті 450 КПК.

Відповідно до частини п'ятої статті 450 КПК повернення заяви на підставах, передбачених у частині четвертій цієї статті, не перешкоджає повторному зверненню у разі належного оформлення заяви або на інших підставах, ніж ті, які були предметом розгляду, та у строки, визначені статтею 447 КПК.

Керуючись статтею 450 Кримінального процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

Заяву засудженої ОСОБА_1 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 квітня 2016 року щодо неї повернути заявниці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України ОСОБА_2