У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання за участю: прокурора потерпілого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження № 0003580 за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 29 червня 2016 року щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 квітня 2016 року
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянина України, не судимого,
засуджено:
- за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік;
- за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;
- за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_7 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 цього ж Кодексу.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 267 704 грн 64 коп. матеріальної шкоди.
Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 29 червня 2016 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 залишено без зміни.
Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнано винним і засуджено за те, що він за обставин, викладених у вироку, протягом липня-серпня 2015 року неодноразово, повторно, таємно та відкрито викрадав з будинку домоволодіння АДРЕСА_1 майно ОСОБА_6 , причинивши останньому матеріальної шкоди на загальну суму 28 883 грн 40 коп.
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, порушує питання про скасування судових рішень щодо ОСОБА_7 та призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Зазначає, що місцевий суд всупереч ст.ст. 50, 65 КК України призначив засудженому несправедливе внаслідок м`якості покарання та безпідставно звільнив від його відбування з випробуванням, не врахувавши, що ОСОБА_7 вчинив ряд тяжких та середньої тяжкості злочинів проти власності, спричинивши потерпілому значну шкоду, яку не відшкодував. Апеляційний суд на аналогічні доводи скарги прокурора щодо м`якості призначеного ОСОБА_7 покарання уваги не звернув та необґрунтовано залишив її без задоволення.
В запереченнях на касаційну скаргу прокурора засуджений ОСОБА_7 просить судові рішення щодо нього залишити без зміни, а касаційну скаргу без задоволення.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора та потерпілого ОСОБА_6 , які (кожен окремо) підтримали касаційну скаргу частково і просили скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, за які його засуджено, та кваліфікація його дій у касаційній скарзі не оскаржуються.
Посилання прокурора на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є обґрунтованими.
Так, відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно зі ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
При цьому, суд має належним чином дослідити і оцінити всі обставини, що мають значення для справи та враховувати, що ст. 75 КК України застосовується лише в тому разі, коли для цього є умови і підстави.
Проте суди цих вимог закону не дотрималися, про що правильно вказав у касаційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді провадження судом апеляційної інстанції.
Так, звільняючи ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, суди послалися на те, що засуджений позитивно характеризується, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, думку прокурора та потерпілого, які під час розгляду провадження судом першої інстанції вважали можливим застосування положень ст. 75 КК України, а також обставини, які пом`якшують покарання, - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів, вчинення злочинів вперше, його молодий вік, наявність на утриманні малолітньої дитини, відсутність обставин, які обтяжують покарання.
Разом з тим, суди в достатній мірі не врахували конкретні обставини справи, зокрема те, що засуджений протягом відносно нетривалого проміжку часу вчинив шість злочинів проти власності однієї особи (серед яких п`ять середньої тяжкості та один тяжкий), спричинивши потерпілому значну шкоду, яку обіцяв відшкодувати (у зв`язку з чим останній у суді першої інстанції висловлював думку щодо можливості звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням), однак на цей час її не відшкодував і не намагався відшкодувати. Це призвело до безпідставного застосування ст. 75 КК України.
За таких обставин у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність що, на думку колегії суддів, може бути усунуто судом апеляційної інстанції, ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції.
При новому апеляційному розгляді слід виконати усі вимоги чинного законодавства, перевірити усі доводи, на які посилається прокурор, і постановити законне та обґрунтоване рішення.
Керуючись статтями 433, 434, 436438 КПК України, п. 6 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Київської області від 29 червня 2016 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

__________________ __________________ ________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3