ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/1003/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" грудня 2016 р. м. Київ
Дарницький районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0014383 від 21.12.2016 р. за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомир, громадянина України, працюючого на посаді директора ТОВ «Фелкон-Газ», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ВСТАНОВИВ:

20.09.2016 ОСОБА_5 відповідно до договору № 09/16-1 отримав в оренду стаціонарний заправник газу з наземною ємкістю типу «СЗГ-10» та почав його використовувати по реалізації скрапленого вуглеводневого газу, за адресою: м. Київ, перехрестя пр. Григоренка та вул. Здолбунівської.

Вказані роботи у відповідності з переліком, затвердженим Наказом Держнаглядохоронпраці України від 26.01.2005 № 15, є роботами з підвищеною небезпекою.

Під час перевірки АГЗС за вищевказаною адресою встановлено, що вказаний АГЗС працює в порушення вимог законодавства про охорону праці, про об`єкти підвищеної небезпеки, про пожежну безпеку.

Порушення відображені в протоколах оглядів від 21.09.2016 та 23.09.2016 складеними за участю фахівців Головного управління Держпраці у Київській області та Дарницького РУ ГУ ДСНС України в м. Києві.

Так, згідно протоколів огляду від 21.09.2016 та 23.09.2016 за участю працівника Дарницького РУ ГУ ДСНС України в м. Києві виявлено наступні порушення:

-допускається куріння на території АГЗС;

-відсутній покажчик розташування пожежного гідранта чи пожежної водойми;

-відсутня інструкція для водіїв на території АГЗС;

-відстань від роздавальної колонки до огорожі не відповідає встановленим нормам (менше 10 метрів);

-на пожежному щиті відсутні первинні засоби пожежогасіння (не укомплектований відповідно до вимог);

-електрощити та електророзетки встановлені на горючій основі без підкладання суцільного не горючого матеріалу;

Крім цього, згідно протоколу огляду від 21.09.2016 за участю працівника Головного управління Держпраці у Київській області виявлено наступні порушення:

-відсутні клейма на контрольно-вимірювальних приладах про проведення періодичної державної перевірки;

-в порушення ст. 13 Закону України «Про охорону праці» гумовотканинні рукави не мають маркування із зазначенням номінального тиску, строків проведеного і чергового гідравлічних випробувань, п. 1.17. p.VIПБСГ;

-в порушення ст. 13 Закону України «Про охорону праці» допущене розміщення АГЗП в районі житлового масиву багатоповерхової забудови. п.8.155 ДБН В.2.5-20-2001;

-в порушення ст. 13 Закону України «Про охорону праці» не проведена перевірка і огляд стану пристроїв захисту від блискавки об`єктів системи газопостачання. п. 9.3.2 ДСТУ Б В.2.5-38:2008 «Улаштування блискавкозахисту будівель і споруд», не влаштований пристрій заземлення для автоцистерн поза вибухонебезпечною зоною,

-в порушення ст. 13 Закону України «Про охорону праці» не нанесено фарбою на видному місці або спеціальній табличці форматом не менше 200 х 150 мм, реєстраційний номер посудини, дозволений тиск, дата (місяць і рік) наступного внутрішнього огляду і гідравлічного випробування. п. 6.1.9. ГІББЕПТ;

-в порушення ст. 13 Закону України «Про охорону праці» допущене розміщення АГЗП на відстані менше 30 м від краю автомобільної дороги, п. 8.142. ДБН В.2.5.-20-2001;

-на обладнанні регульованих пристроях і замірній апаратурі АГЗС не проставлені номери відповідно до їх технологічного схеми;

-на газопроводах АГЗС не позначено прямування газу;

-не опломбовані запобіжно складні клапани посудини АГЗС;

-немає вузла для зливу газовозу із газопроводами рідкої і парової фази.

Так, ОСОБА_5 , допустив численні порушення вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної, пожежної безпеки та охорони праці на АГЗС, що розміщена за адресою: м. Київ, перехрестя пр. Григоренка та вул. Здолбунівської.

Сукупність вищезазначених порушень вимог нормативно-правових актів створило реальну загрозу загибелі людей чи настання інших тяжких наслідків для осіб, які працюють в безпосередній близькості до АГЗС, а також на самій АГЗС, розташованій за адресою: м. Київ, перехрестя пр. Григоренка та вул. Здолбунівської.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 12.06.2009 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини проти безпеки виробництва», «загроза загибелі людей чи настання інших тяжких наслідків» необхідно розуміти такі зміни у стані виробничих об`єктів, унаслідок яких виникає реальна небезпека життю людей, або реальна небезпека заподіяння (настання) шкоди благам.

Усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, а також те, що вказані роботи є роботами з підвищеною небезпекою, ОСОБА_5 , будучи особою, яка зобов`язана дотримуватися правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою, діючи із необережністю, проявляючи бездіяльність та не виконуючи покладені на нього функціональні обов`язки, спрямовані на дотримання вимог нормативних актів, що містять правила виконання відповідних робіт, не виконав дії, які міг і повинен був виконати.

Вищевикладене спричинило такі зміни в стані виробничих об`єктів, внаслідок чого виникла висока ймовірність початку дії шкідливих, потенційно небезпечних факторів, таких як витік газу, загорання газоповітряної суміші, вибух, руйнування споруд, що створило загрозу загибелі людей чи настання інших тяжких наслідків.

Таким чином, ОСОБА_5 допустив порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на підприємстві особою, яка зобов`язана їх дотримувати, якщо це порушення створило загрозу загибелі людей чи настання інших тяжких наслідків, тобто скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 272 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений провину у скоєному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.272 КК України визнав в повному обсязі та пояснил, що дійсно орендує заправник газу «СЗГ-10» на перехресті пр. Григоренка та вул. Здолбунівської в м. Києві для реалізації скрапленого вуглеводневого газу. Проте, всупереч вимог законодавства про охорону праці, про об`єкти підвищеної небезпеки, про пожежну безпеку, ним дійсно були допущені порушення при експлуатації вказаного заправнику, які були виявлені та зафіксовані Головним управлінням Держпраці у Київській області. У скоєному щиро покаявся.

23 грудня 2016 року між обвинуваченим ОСОБА_5 за участю його захисника ОСОБА_4 та прокурором ОСОБА_3 було укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.
Відповідно до укладеної угоди сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст. 272 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин. В угоді зазначено, що обвинувачений повністю визнав свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні.
Укладеною угодою узгоджено покарання, яке повинен понести ОСОБА_5 за ч.1 ст. 272 КК України у виді штрафу в розмірі 150 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 2550 грн. без позбавлення права обіймати посади чи займатися діяльністю, пов`язаною з виконанням робіт з підвищеною небезпекою.
Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні також просили затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 272 КК України за викладених в обвинувальному акті обставин.
Таким чином, суд вважає доведеним вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 272 КК України.
Судом встановлено, що обвинувачений вчинив злочин, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, від якого потерпілих немає.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає його щире каяття.
Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому, судом не встановлено.
Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, при цьому судом встановлено, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, вид покарання, яке буде до нього застосовано у разі затвердження угоди, цілком розуміє свої права, передбачені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст.ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, даних про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшує покарання.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди та ухвалення вироку на підставі угоди.
Питання щодо речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Разом з тим, відповідно до вимог ч.4 ст. 174 КПК України - суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

У зв`язку з тим, що за вироком до обвинуваченого не застосовується спеціальна конфіскація та обвинуваченому не призначено покарання у виді конфіскації майна, суд вважає за необхідне скасувати арешт на майно, який накладений ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 13.10.2016 р. в рамках цього провадження.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 174, 349, 373, 374,375,376, 475 КПК України суд, -

ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 23 грудня 2016 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором ОСОБА_3 .
Визнати винним ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 272 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 150 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 2550 (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят) гривень, без позбавлення права обіймати посади чи займатися діяльністю, пов`язаною з виконанням робіт з підвищеною небезпекою.

Скасувати арешт на майно, яке було вилучено під час проведення огляду місця події (земельної ділянки) 23.09.2016 р. за адресою: м. Київ, на розі вул. Здолбунівська та пр. Григоренка в бік станції метро «Позняки», а саме на скраплений газ 2000 л.; газовий модуль у складі газового балону № 61115, апарат № 42, газову колонку № 051/2014, накладений ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 13.10.2016 р.

Речові докази: скраплений газ 2000 л.; газовий модуль у складі газового балону № 61115, апарат № 42, газову колонку № 051/2014, які знаходяться на зберіганні в ТОВ «ТК «ТОП Логістік плюс» за актом передачі майна від 23.09.2016 р. відповідно до договору № 838 повернути за належністю власнику майна ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва з підстав, передбачених ст. 394 КПК України протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1