Справа № 199/3985/17
В И Р О К
іменем України
27 червня 2017 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

Головуючий суддя ОСОБА_1

При секретарі ОСОБА_2

За участі прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000683, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпро, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В:
01 березня 2017 року у ОСОБА_5 виник умисел, направлений на незаконне придбання бойових припасів, реалізуючи який він, знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , придбав у невстановленої особи бойовий припас - споряджений корпус реактивної протитанкової гранати РПГ-22 «Нетто» промислового виготовлення з маркуванням «К02925114».Після цього ОСОБА_5 , перебуваючи на вказаній території, взяв зазначений бойовий припас в руки та переніс його до житлового будинку АДРЕСА_1 . Ігноруючи норми, що закріплюють встановлений законом правовий режим поводження з бойовими припасами та вибуховими речовинами, не маючи передбаченого законом дозволу, діючи умисно, усвідомлюючи незаконність придбання, носіння та зберігання бойових припасів, ОСОБА_5 став зберігати зазначений бойовий припас в кімнаті жилого будинку АДРЕСА_1 з 01 березня 2017 року до 07 години 20 хвилин 21 березня 2017 року.У вказаний день у період часу з 07 години 00 хвилин до 09 години 10 хвилин співробітниками поліції під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , в житловій кімнаті було виявлено та вилучено бойовий припас - споряджений корпус реактивної протитанкової гранати РПГ-22 «Нетто» промислового виготовлення з маркуванням «К02925114», який ОСОБА_5 за вищевказаних обставин без передбаченого законом дозволу придбав, носив та зберігав.
ОСОБА_5 в судовому засіданні визнав свою винність у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення та показав, що спеціального дозволу на придбання, носіння та зберігання бойових припасів не має. На початку березня 2017 року в поблизу будинку АДРЕСА_1 він зустрів незнайому йому особу, яка представилася ОСОБА_6 , ветераном АТО, і яка попросила його залишити в себе гранатомет з тим, щоб той його пізніше забрав. Він погодився і взяв у незнайомого гранатомет та переніс його додому, де сховав у шафи. Едуард так на зв`язок з ним і не вийшов. 21 березня 2017 року за місцем його мешкання за адресою АДРЕСА_1 слідчим, в присутності двох понятих, було проведено обшук в ході якого було виявлено та вилучено вказаний ним гранатомет. Претензій до співробітників поліції щодо проведеного обшуку не має. У вчиненому розкаюється.

Крім повного визнання своєї вини в інкримінованому кримінальному правопорушенні, та підтвердження його фактичних обставин, винуватість ОСОБА_5 повністю доведена сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

За протоколом обшуку, 21 березня 2017 року слідчим поліції в період часу з 07:00 години до 09:10 години на підставі ухвали слідчого судді при обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено предмет, схожий на гранатомет РПГ-22 з маркуванням «К02925114».
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 05 травня 2017 року, було відстріляно вилучену у ОСОБА_5 РПГ-22 та встановлено, що вона придатна до вибуху.

Відповідно до висновку вибухотехнічної експертизи № 35/5.2-147 від 11 травня 2017 року, реактивна протитанкова граната РПГ-22 «Нетто», вилучена під час обшуку у ОСОБА_5 , відноситься до бойових припасів, які придатні для здійснення вибуху.

Корпус гранатомету 22 «Нетто» з маркуванням «К02925114», який залишився після проведення експертного дослідження, постановою слідчого долучений до матеріалів кримінального провадження у якості речового доказу.

З урахуванням викладеного, оцінивши вищенаведені докази та встановлені на їх підставі фактичні обставини в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що вони поза всяким розумним сумнівом доводять в повному обсязі винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення, яке було підтримане прокурором і кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 263 КК України, оскільки останній діючи умисно вчинив придбання, носіння та зберігання бойового припасу без передбаченого законом дозволу.

Визначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке є умисним, тяжким, закінченим злочином, обставини вчинення кримінального правопорушення, характер та ступінь тяжкості спричинених наслідків, період часу, який пройшов з часу придбання обвинуваченим бойового припасу до його вилучення співробітниками поліції, характеристику та кількість бойових припасів, які є предметом кримінального правопорушення, відомості про особу обвинуваченого.

Останній до кримінальної відповідальності притягується вперше, офіційно не працевлаштований, має зареєстроване місце проживання де характеризується позитивно, утримує двох малолітніх дітей.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 і попередження нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки підстави для призначення покарання більш м`якого, ніж передбачено законом, судом не встановлені.

При цьому суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

З огляду на зазначене, враховуючі вищевказані обставини вчинення кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, ті факти, що обвинувачений притягується до кримінальної відповідальності вперше, має на утриманні двох малолітніх дітей, у вчиненому розкаявся, суд вважає, що наявні підстави для висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України і таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення і досягнення інших цілей покарання.

На підставі ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Питання речових доказів підлягає вирішенню згідно вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 374 КПК України,

П Р И С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нове кримінальне правопорушення та виконає покладені на нього згідно ч. 1 ст. 76 КК України обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 494 (чотириста дев`яносто чотири) гривні 35 (тридцять п`ять) копійок.

Речовий доказ: корпус гранатомету 22 «Нетто» з маркуванням «К02925114», який знаходиться у камері зберігання речових доказів Дніпровського ВП ГУПН в Дніпропетровській області за квитанцією № 241 знищити;

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду за їх зверненням.
Головуючий:

27.06.2017