Справа № 640/9079/13-к
н/п 1-кс/640/9872/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" грудня 2016 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
потерпілих - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
встановив:
20.12.2016 до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого СУ ГУ НП в Харківській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Харківської області молодшим радником юстиції ОСОБА_3 , про накладення арешту на квартири, які розташовані за адресами:
3) АДРЕСА_4 , яка згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 01.12.2016 на праві власності належить ОСОБА_8 (прож: АДРЕСА_5 ;
6) АДРЕСА_8 , яка згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 01.12.2016 квартира на праві власності належить ТОВ «Агенство нерухомості Естейт-Сервіс» код ЄДРПОУ 3958679, зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 ;
На обґрунтування клопотання сторона обвинувачення зазначає, що ОСОБА_10 , володіючи пізнаннями в області юриспруденції і економіки, оскільки здобув вищу юридичну і вищу економічну освіту, усвідомлюючи, що багато громадян і юридичні особи потребують готівкових грошових коштів, проте за різними підставами не мають можливості отримати кредити в банківських установах, при цьому не мають пізнань в області законодавства, регулюючого правовідносини, пов`язані з отриманням кредиту під заставу майна, не знайомі з процедурою нотаріального оформлення таких операцій, але готові з метою отримання позики надавати в заставу об`єкти рухомого і нерухомого майна, що мають значну вартість, у 2008 році вирішив зайнятися злочинною діяльністю, яка полягала в заволодінні об`єктами власності, що мали значну вартість, шляхом обману.
З цією метою, ОСОБА_10 розробив злочинну схему, згідно якої підшукувалися особи, які мали об`єкти власності великої вартості та бажали отримати готівку в позику.
Після цього, ОСОБА_10 , за допомогою своїх довірених осіб, заздалегідь маючи намір на заволодіння об`єктами власності, переконував вищезгаданих підшуканих громадян у вигідності отримання позики під заставу об`єктів власності саме у нього, а коли останні, не здогадуючись про злочинні наміри ОСОБА_10 , погоджувалися на його пропозицію, пропонував майбутнім позичальникам оформити їх правовідносини шляхом укладення договору позики, договору іпотеки, договору про задоволення вимог іпотекодержателя, договору купівлі-продажу, договір міни та договір комісії, при цьому, насправді, маючи намір шляхом приховування кількості і змісту підписуваних документів, в момент їх нотаріального оформлення отримати документ, який би надавав йому можливість розпоряджатися об`єктом іпотеки без необхідності отримання згоди іпотеко держателя, а саме договір комісії.
Таким чином, створювалися умови, які дозволяли ОСОБА_10 розпоряджатися об`єктами іпотеки, вартість яких значно перевищувала розмір позики, в будь-який зручний для нього момент, незалежно від дотримання або не дотримання позичальниками своїх зобов`язань перед ним.
Усвідомлюючи, що для здійснення вищезгаданого злочинного плану знадобляться співучасники, ОСОБА_10 ознайомив з ним ОСОБА_11 , якому з метою отримання спільної матеріальної вигоди запропонував його сумісну реалізацію.
Отримавши згоду ОСОБА_11 брати участь у вчиненні злочинів, ОСОБА_10 так само вирішив використовувати в злочинній діяльності ряд інших осіб, з якими підтримував довірчі стосунки і для яких мав незаперечний авторитет, при цьому вирішивши не посвячувати їх в злочинний план. Даними особами виступили його батьки ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , які повністю йому довіряли, ОСОБА_13 , яка знаходилася в матеріальній залежності від нього, ОСОБА_14 , що була його довіреною особою, а так само інші особи, які, будучи знайомі з ОСОБА_10 , рекомендували його своїм знайомим як порядну людину, яка надавала гроші в позику під заставу нерухомості.
З метою систематичного підшукування власників об`єктів рухомого і нерухомого майна ОСОБА_10 залучив ОСОБА_14 , яка, розраховуючи на отримання матеріальної винагороди за надання посередницьких послуг, через засоби масової інформації розмістила оголошення про надання позики під заставу нерухомості, а після звернення до неї громадян від імені ОСОБА_10 проводила з ними попередні переговори, в ході яких роз`яснювала, що ОСОБА_10 надає позику на вигідних умовах шляхом укладення двох договорів, а саме договору позики і договору іпотеки, через що громадяни, які в подальшому приходили до нотаріальної контори для оформлення цих операцій із ОСОБА_10 , не здогадувалися про те, що ними так само будуть підписані інші документи.
Місцем здійснення обману потерпілих ОСОБА_10 вибрав нотаріальну контору приватного нотаріуса ОСОБА_15 , розташовану по вул. Гіршмана, 3, кв. 8, в м. Харкові, нотаріальну контору приватного нотаріуса ОСОБА_16 , розташовану за адресою: м. Харків, вул. Бакуліна, 4 «А», нотаріальну контору приватного нотаруса ОСОБА_17 , розташовану за адресою: АДРЕСА_9 , нотаріальну контору приватного нотаріуса ОСОБА_18 , розташовану за адресою: АДРЕСА_10 , оскільки він був з ними знайомий, систематично оформляв правочини зі своєю участю, підтримував з ними довірчі стосунки, а також знав, що дані приватні нотаріуси під час оформлення операцій за його участю і участю його довірених осіб, таких як ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , недбало відносяться до своїх обов`язків. Недбалість приватних нотаріусів, яких ОСОБА_10 вирішив використовувати для вчинення злочинів, не посвячуючи їх в злочинний намір, полягала в тому, що вони не роз`яснювали сторонам суті документів, що оформлюються, допускали підписання договорів без одночасної присутності всіх учасників правочину, не видавали копії документів позичальникам, що дозволяло ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вводити в оману потерпілих, приховуючи від них факт підписання договору комісії, оформлення якого було основною метою ОСОБА_10 і ОСОБА_11 .
Також, ОСОБА_10 , використовуючи довірчі стосунки із нотаріусом ОСОБА_15 , просив останню про одночасне нотаріальне оформлення як договорів позики і іпотеки з його участю, так і договору комісії, комісіонерами в якому виступали або ОСОБА_19 , або ОСОБА_13 , що так само дозволяло вводити в оману потерпілих, які, не будучи заздалегідь попереджені ОСОБА_10 про необхідність підписання договору комісії, несвідомо підписували його в кількості інших наданих ним документів і не надавали значення факту знаходження в приміщенні нотаріальної контори ОСОБА_13 або ОСОБА_11 , які приходили разом з ОСОБА_10 і яких потерпілі не сприймали як учасників договору.
Використовуючи умови розробленого ОСОБА_10 договору комісії, який підписувався і оформлявся шляхом обману при вищезгаданих обставинах, ОСОБА_11 і ОСОБА_10 отримували право розпоряджатися майном потерпілих, а також виконувати без їх відома ряд дій, направлених на відчуження цього майна.
Створивши таким чином шляхом обману і зловживання довірою умови для заволодіння майном потерпілих, ОСОБА_10 і ОСОБА_11 після цього, незалежно від виконання або невиконання потерпілими умов договору позики, реалізовували сумісний злочинний намір шляхом оформлення безгрошової і уявної оборудки по купівлі - продажу предмету комісії, в ході якої право власності переходило від потерпілих до ОСОБА_11 , членів сім`ї ОСОБА_10 або іншим довіреним особам, що дозволяло ОСОБА_10 і ОСОБА_11 або самостійно або опосередковано через фіктивних власників розпоряджатися даним майном.
Так, ОСОБА_10 , з метою заволодіння правом на майно ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , заздалегідь маючи намір на заволодіння об`єктом нерухомості та переслідуючи умисел спрямований на використання для своїх власних потреб чужого майна, 20.12.2006, приблизно о 14 годині 00 хвилин прибув до приміщення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_22 за адресою: АДРЕСА_9 , де на той час його вже очікували ОСОБА_20 , яка прибула за декілька годин до приїзду самого ОСОБА_10 , який з метою найбільш слушного моменту для обману ОСОБА_20 , призначив їй зустріч заздалегідь, з тією метою, щоб остання за час очікування стомилася психологічно і втратила увагу до змісту підписуваних документів.
Місцем укладання договорів з ОСОБА_20 , ОСОБА_10 обрав саме нотаріальну контору приватного нотаріуса ОСОБА_22 , розташовану по АДРЕСА_9 , оскільки він був з ним знайомий, періодично оформляв правочини зі своєю участю, підтримував з ним довірливі стосунки, а також знав, що ОСОБА_22 під час оформлення операцій з його участю недбало відноситься до своїх обов`язків. Недбалість приватного нотаріуса ОСОБА_22 , якого ОСОБА_10 вирішив використовувати для вчинення злочину, не посвячуючи його в злочинний намір, полягала в тому, що нотаріус не роз`яснював сторонам суті документів, що оформлюються та не видавав учасникам правочинів копій підписаних ними документів.
Також, ОСОБА_10 , використовуючи довірливі стосунки із нотаріусом ОСОБА_22 , попросив останнього про одночасне нотаріальне оформлення договорів позики і договору про задоволення вимог іпотекодержателя з його участю, так і довіреності на себе з правом розпорядження об`єктом нерухомого майна, яке виступало предметом договору про задоволення вимог іпотекодержателя, від другої сторони правочину.
ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_20 , що готовий на вигідних умовах дати їй в позику вищевказану суму грошей під заставу її з донькою нерухомого майна. У момент підписання договору позики та договору про задоволення вимог іпотекодержателя, ОСОБА_20 діючи від свого імені та від імені своєї доньки ОСОБА_21 , на підставі довіреності №2674 від 19.12.2006 посвідченої нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_22 , несвідомо, підписали ОСОБА_10 довіреність №2674 від 20.12.2006 посвідчену нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_22 , обізнаною про яку не була. Довіреність №2692 від 20.12.2006 надавала право ОСОБА_10 на продаж вищевказаної квартири. Далі, ОСОБА_10 переслідуючи злочинний умисел спрямований на незаконне заволодіння правом на чуже майно та використання його для своїх власних потреб, умисно ввів в оману ОСОБА_20 щодо своїх справжніх злочинних намірів, а саме - під приводом укладання цивільно-правового договорів серед яких була обманом отримана довіреність №2692 від 20.12.2006, отримав доступ та право розпорядження нерухомим майном квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_11 . З метою подальшої реалізації з злочинного наміру, посилаючись на передбачені договором про задоволення вимог іпотекодержателя зобов`язання іпотекодателей, ОСОБА_10 отримав від потерпілої технічний паспорт та інші документи, що встановлювали право власності на вищевказану квартиру, а так само завірив ОСОБА_20 в можливості погашення заборгованості і після закінчення терміну договору.
Так само, ОСОБА_10 , усвідомлюючи, що вартість предмету іпотеки значно перевищує розмір зобов`язань ОСОБА_20 та ОСОБА_21 по поверненню грошових коштів за договором позики, з метою штучного завищення їх розміру, без відома потерпілих, передбачив в договорі позики наявність необґрунтовано великих штрафних санкцій за прострочення в погашенні заборгованості, які він, надалі, використав для покриття різниці між сумою, нібито, вирученою ним від майбутнього продажу майна ОСОБА_20 та ОСОБА_21 і розміром основного зобов`язання позичальника перед ним. Таким чином, ОСОБА_10 заздалегідь передбачив спосіб штучного ухилення від кримінальної і цивільної відповідальності за продаж ним квартири та не повернення грошових коштів ОСОБА_20 та ОСОБА_21 від продажу квартири.
У свою чергу, ОСОБА_20 будучи впевненими в тому, що реалізовує свої законні права, спрямовані на користь її інтересів, та не здогадуючись про злочинні наміри ОСОБА_10 , ОСОБА_20 серед інших підписуваних договорів несвідомо, добровільно підписала довіреність №2674 на ім`я ОСОБА_10 , без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цією довіреністю, а саме, не маючи наміру продавати квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_11 , оскільки іншого житла вона не мала.
При цьому, приватний нотаріус ОСОБА_22 , знаходячись в довірчих відносинах з ОСОБА_10 , не здогадуючись про наявність у нього злочинного наміру, направленого на заволодіння чужим майном, вважаючи, що ОСОБА_20 ознайомлена ОСОБА_10 з умовами отримання позики, а так само із змістом довіреності №2674 від 20.12.2006, не роз`яснив потерпілій умови підписаних нею документів.
Скориставшись недбалим відношенням до своїх обов`язків приватного нотаріуса ОСОБА_22 , довірою з його боку, ОСОБА_10 , шляхом обману і зловживання довірою, отримав оформлену довіреність на своє ім`я від ОСОБА_20 , на підставі якої, ОСОБА_10 отримав фактичну можливість розпоряджатися вищезгаданою квартирою без відома і волі потерпілих.
Продовжуючи не здогадуватися про злочинний намір ОСОБА_10 заволодіти правом на квартиру, що належить ОСОБА_20 та ОСОБА_21 на праві приватної власності, ОСОБА_20 , виконуючи умови договорів від 20.12.2009 та 30.10.2008, продовжила сплачувати останньому гроші в рахунок погашення заборгованості.
Надалі, 30.01.2009, ОСОБА_10 , не чекаючи виконання ОСОБА_20 своїх зобов`язань за договорами позики від 20.12.2006 та 30.10.2008 в повному обсязі, з метою реалізації злочинного наміру, , направленого на заволодіння шляхом шахрайства вищевказаною квартирою, про який вже знав та діяв в групі з останнім ОСОБА_11 , в приміщенні приміщення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_15 по АДРЕСА_12 , здійснив продаж квартири за адресою: АДРЕСА_11 , таємно від потерпілих, використовуючи право розпорядження квартирою, яке йому надала довіреність №2674 від 20.12.2006 несвідомо видана ОСОБА_20 на його ім`я, посвідченої ПН ХМНО ОСОБА_22 , уклав з ОСОБА_11 , формальний договір купівлі-продажу квартири за вищевказаною адресою, внаслідок чого майно потерпілих вибуло з їх власності.
Надалі, продовжуючи реалізацію сумісного злочинного плану з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 11.09.2009, в приміщенні нотаріальної контори приватного нотаріуса ОСОБА_15 по АДРЕСА_12 , виконуючи відведену йому в реалізації злочинної схеми роль, ОСОБА_11 , використовуючи право розпорядження чужим майном, яке йому надавав формальний договір купівлі-продажу від 30.01.2009, уклав із ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , яка не була обізнана про їх злочинний намір, уявний договір міни квартири АДРЕСА_13 .
Так, ОСОБА_10 , з метою заволодіння правом на майно ОСОБА_24 , заздалегідь маючи намір на заволодіння об`єктом нерухомості та переслідуючи умисел спрямований на використання для своїх власних потреб чужого майна, 04.04.2007, приблизно о 16 годині 00 хвилин прибув до приміщення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_17 за адресою: АДРЕСА_9 де на той час його вже очікували раніше знайомі ОСОБА_24 та її цивільний чоловік ОСОБА_25 , які прибули за декілька годин до приїзду самого ОСОБА_10 , який з метою найбільш слушного моменту для обману ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , призначив їм зустріч заздалегідь, з тією метою, щоб останні за час очікування стомилися психологічно і втратили увагу до змісту підписуваних документів. ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , прибули за даною адресою з метою укладання з ОСОБА_10 договору позики на суму 196000 доларів США (згідно з офіційним курсом валют Національного банку України на дату укладання договору 1 долар США коштував 5,05 гривень) та договору іпотеки, предметом якого виступала квартира ОСОБА_24 розташована за адресою: АДРЕСА_7 , (відповідно до дарування квартири від 14.10.2003, праві власності належало на квартиру належало ОСОБА_24 ).
Місцем укладання договорів з ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , ОСОБА_10 обрав саме нотаріальну контору приватного нотаріуса ОСОБА_17 , розташовану по АДРЕСА_9 , оскільки він був з ним знайомий, систематично оформляв правочини зі своєю участю, підтримував з ним довірливі стосунки, а також знав, що ОСОБА_17 під час оформлення операцій з його участю недбало відноситься до своїх обов`язків. Недбалість приватного нотаріуса ОСОБА_17 , якого ОСОБА_10 вирішив використовувати для вчинення злочину, не посвячуючи його в злочинний намір, полягала в тому, що він не роз`яснював сторонам суті документів, що оформлюються, допускав підписання договорів без одночасної присутності всіх учасників правочину.
ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , що готовий на вигідних умовах дати їм в позику вищевказану суму грошей під заставу нерухомого майна ОСОБА_24 , на що останні погодились, так як вже давно були знайомі з ОСОБА_10 та довіряли йому.
Продовжуючи не здогадуватися про злочинний намір ОСОБА_10 заволодіти правом на квартиру ОСОБА_24 , що належить їй на праві власності, ОСОБА_25 , з травня 2007 виконуючи умови договору позики від 04.04.2007, розпочав сплачувати останньому гроші в рахунок погашення заборгованості.
04.11.2008, ОСОБА_10 переслідуючи злочинний умисел спрямований на незаконне заволодіння правом на чуже майно та використання його для своїх власних потреб, несподівано для ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , під приводом браку особистого часу та для зручності, запропонував ОСОБА_24 надати його помічниці ОСОБА_13 довіреність на належну їй квартиру, на що остання погодилась.
Місцем надання довіреності, ОСОБА_10 обрав нотаріальну контору приватного нотаріуса ОСОБА_15 , розташовану по АДРЕСА_12 , оскільки він був з нею знайомий, систематично оформляв правочини зі своєю участю, підтримував з нею довірливі стосунки, а також знав, що ОСОБА_15 під час оформлення операцій з його участю недбало відноситься до своїх обов`язків. Недбалість приватного нотаріуса ОСОБА_15 , яку ОСОБА_10 вирішив використовувати для вчинення злочину, не посвячуючи її в злочинний намір, полягала в тому, що вона не роз`яснювала сторонам суті документів, що оформлюються.
04.11.2008 ОСОБА_24 та ОСОБА_25 прибули до контори приватного нотаріуса ОСОБА_15 , розташованої по АДРЕСА_12 , де ОСОБА_24 будучи впевненими в тому, що реалізовує свої законні права, спрямовані на користь їх з чоловіком інтересів, та не здогадуючись про злочинні наміри ОСОБА_10 , добровільно односторонньо підписала договір комісії з ОСОБА_13 , будучи впевненою, що підписує довіреність ОСОБА_13 , яка на момент підписання даного договору не була присутньою в приміщення нотаріуса. ОСОБА_24 , будучи введеною в оману, підписала даний договір без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином, а саме, не маючи наміру продавати квартиру розташоване за адресою: АДРЕСА_7 , оскільки іншого житла вони не мали.
При цьому, приватний нотаріус ОСОБА_15 , знаходячись в довірчих відносинах з ОСОБА_10 , не здогадуючись про наявність у нього злочинного наміру, направленого на заволодіння чужим майном, вважаючи, що ОСОБА_24 ознайомлена ОСОБА_10 з умовами договору комісії, не роз`яснила потерпілій умови підписаного нею договору.
Скориставшись недбалим відношенням до своїх обов`язків приватного нотаріуса ОСОБА_15 , та довірою з її боку, ОСОБА_10 , шляхом обману і зловживання довірою, отримав оформлений договір комісії, який ОСОБА_13 як комісіонер підписала вже після того, як потерпілі пішли з нотаріальної контори, на підставі якого, ОСОБА_10 отримав фактичну можливість розпоряджатися вищезгаданою квартирою без відома і волі потерпілих, шляхом контролю дій ОСОБА_13 , яка, не здогадуючись про його протиправні дії і довіряючи йому, виконувала всі його вказівки
Так само, ОСОБА_10 , усвідомлюючи, що вартість предмету іпотеки і комісії значно перевищує розмір зобов`язань які ОСОБА_24 та ОСОБА_25 по поверненню грошових коштів за договором позики залишилось виконати, з метою штучного завищення їх розміру, передбачив в договорі позики наявність необґрунтовано великих штрафних санкцій за прострочення в погашенні заборгованості, які він, надалі, використав для покриття різниці між сумою, нібито, вирученою комісіонером ОСОБА_13 від майбутнього продажу майна ОСОБА_24 і розміром основного зобов`язання позичальника перед ним. Таким чином, ОСОБА_10 заздалегідь передбачив спосіб штучного ухилення від кримінальної і цивільної відповідальності комісіонера за порушення договору комісії, використовуючи, передбачене цивільним правом правило заліку взаємних вимог сторін.
Надалі, 05.06.2010 ОСОБА_10 , не чекаючи ОСОБА_24 та ОСОБА_25 своїх зобов`язань за договором позики від 04.04.2007 в повному обсязі, з метою реалізації злочинного наміру, направленого на заволодіння шляхом шахрайства вищевказаною квартирою, передав технічний паспорт та інші документи, що встановлюють право на вищевказану квартиру та надав вказівку ОСОБА_13 , яка не здогадуючись про протиправні дії ОСОБА_10 і довіряючи йому, виконувала всі його вказівки, прибула до приміщення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_15 по АДРЕСА_12 , та не отримавши прямої згоди ОСОБА_24 на продаж їх квартири, таємно від потерпілої, використовуючи право розпорядження квартирою, яке їй надавав договір комісії з ОСОБА_24 , уклала з ОСОБА_11 , формальний договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_7 , внаслідок чого майно потерпілих вибуло з їх власності.
Таким чином, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_10 , повторно, згідно з раніше розробленим злочинним планом, ігноруючи виконання ОСОБА_24 та ОСОБА_25 покладених на них цивільно-правовими правочинами обов`язків, обернув в свою користь квартиру ОСОБА_24 , розташовану за адресою: АДРЕСА_7 , чим завдав останнім, згідно з висновком судово-будівельної експертизи №7154 від 29.07.2016 року матеріальну шкоду на суму 327957 гривень.
Крім того, ОСОБА_10 , з метою заволодіння правом на майно ОСОБА_26 , заздалегідь маючи намір та переслідуючи умисел спрямований на використання для своїх власних потреб чужого майна, 15.10.2008, приблизно о 17 годині 00 хвилин прибув до приміщення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_27 за адресою: м. Харків, вул. Чеботарській, 80 «А», де на той час його вже очікувала ОСОБА_26 яка прибула за декілька годин до приїзду самого ОСОБА_10 , який з метою найбільш слушного моменту для обману останніх, призначив їй заздалегідь зустріч, через ОСОБА_14 , яка виступала довіреною особою останнього, з тією метою, щоб ОСОБА_26 за час очікування стомилась психологічно і втратили увагу до змісту підписуваних документів.
Далі, ОСОБА_14 вміючи розташувати до себе співрозмовника в процесі спілкування з ОСОБА_26 , переслідуючи намір направлений на використання для своїх особистих потреб довіру останньої, впевнила ОСОБА_26 з метою уникнення будь яких сумнівів, у вигідності отримання грошових коштів саме у ОСОБА_10 .
Місцем укладання договорів з ОСОБА_26 , ОСОБА_10 обрав саме нотаріальну контору приватного нотаріуса ОСОБА_28 , розташовану по АДРЕСА_15 , оскільки він був з нею знайомий, систематично оформляв правочини зі своєю участю, підтримував з нею довірливі стосунки, а також знав, що ОСОБА_28 під час оформлення операцій з його участю недбало відноситься до своїх обов`язків. Недбалість приватного нотаріуса ОСОБА_28 , яку ОСОБА_10 вирішив використовувати для вчинення злочину, не посвячуючи її в злочинний намір, полягала в тому, що вона не роз`яснювала сторонам суті документів, що оформлюються.
У момент укладання договору позики, ОСОБА_10 переслідуючи злочинний умисел спрямований на незаконне заволодіння правом на чуже майно та використання його для своїх власних потреб, несподівано для ОСОБА_26 змінив умови надання грошових коштів у борг, а саме, замість договору позики та договору іпотеки запропонував укласти договір міни належної їй на праві власності квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_14 .
При цьому ОСОБА_10 , маючи досвід спілкування з громадянами та використовуючи ці навички, з метою особистого збагачення, запевнив ОСОБА_26 в тому, що даний договорів міни є рівнозначним договору позики та договору іпотеки, крім того, він не буде здійснювати державної реєстрації даного договору до закінчення строку виконання усного договору позики, а саме до 21.12.2010, тим самим умисно ввів в оману останню, щодо своїх справжніх злочинних намірів, а саме - під приводом укладання цивільно-правового договору міни отримав доступ та право на майно ОСОБА_26 квартири розташованої з адресою: АДРЕСА_14 .
У свою чергу, будучи впевненими в тому, що реалізовує свої законні права, спрямовані на користь її інтересів, ОСОБА_26 добровільно підписала формальний договір міни зареєстрованої на неї квартири, без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином, а саме, не маючи наміру міняти квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_14 , оскільки іншого житла вона не мала.
З метою подальшої реалізації злочинного наміру, посилаючись на передбачені усним договором іпотеки, зобов`язання іпотекодателей, ОСОБА_10 отримав від потерпілої технічний паспорт та інші документи, що встановлювали право власності на вищевказану квартиру, а так само завірив ОСОБА_26 в можливості погашення заборгованості і після закінчення терміну усного договору.
Таким чином, скориставшись довірою з боку ОСОБА_26 , ОСОБА_10 шляхом обману отримав підписаний ОСОБА_26 нотаріально посвідчений договір міни квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_14 , на кухонний комбайн торгової марки «Philips HR 7768» з доплатою 150000 гривень. На підставі даного договору міни, ОСОБА_10 отримав можливість розпоряджатися вищевказаною квартирою без відома і волі потерпілої.
Надалі, ОСОБА_26 продовжуючи не здогадуватися про злочинний намір ОСОБА_10 заволодіти правом на квартиру, що належала їм на праві приватної власності, виконуючи умови усного договору позики, продовжила сплачувати ОСОБА_10 гроші в рахунок погашення заборгованості.
Надалі, ОСОБА_10 , 02.09.2010 не зважаючи на виконання ОСОБА_26 своїх зобов`язань за його умовами від 15.10.2008, з метою реалізації злочинного наміру, направленого на заволодіння шахрайським шляхом вищевказаною квартирою, прибув до КП «Харківське міське БТІ» та звернувся із завою про реєстрацію права власності на нерухоме майно, при цьому надав формальний договір міни квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_14 , після чого, 02.09.2010 КП «Харківське міське БТІ», за ОСОБА_10 було зареєстроване право власності на квартиру розташовану за вищевказаною адресою, в наслідок чого майно потерпілої остаточно вибуло з її власності.
Так, ОСОБА_10 , з метою заволодіння правом на майно ОСОБА_9 та ОСОБА_29 , заздалегідь маючи намір на заволодіння об`єктом нерухомості та переслідуючи умисел спрямований на використання для своїх власних потреб чужого майна, 13.11.2008, приблизно о 16 годині 00 хвилин прибув до приміщення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_15 за адресою: АДРЕСА_12 , де на той час його вже очікували ОСОБА_9 та ОСОБА_29 , які прибули за декілька годин до приїзду самого ОСОБА_10 , який з метою найбільш слушного моменту для обману ОСОБА_29 та ОСОБА_9 , призначив їм зустріч заздалегідь, з тією метою, щоб останні за час очікування стомилися психологічно і втратили увагу до змісту підписуваних документів.
Місцем укладання договорів з ОСОБА_9 та ОСОБА_29 , ОСОБА_10 обрав саме нотаріальну контору приватного нотаріуса ОСОБА_15 , розташовану по АДРЕСА_17 , оскільки він був з нею знайомий, систематично оформляв правочини зі своєю участю, підтримував з нею довірливі стосунки, а також знав, що ОСОБА_15 під час оформлення операцій з його участю недбало відноситься до своїх обов`язків. Недбалість приватного нотаріуса ОСОБА_15 , яку ОСОБА_10 вирішив використовувати для вчинення злочинів, не посвячуючи її в злочинний намір, полягала в тому, що вона не роз`яснювала сторонам суті документів, що оформлюються, допускала підписання договорів без одночасної присутності всіх учасників правочину.
ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_9 та ОСОБА_29 , що готовий на вигідних умовах дати їм в позику вищевказану суму грошей під заставу їх нерухомого майна. У момент укладання договору позики, ОСОБА_10 переслідуючи злочинний умисел спрямований на незаконне заволодіння правом на чуже майно та використання його для своїх власних потреб, несподівано для ОСОБА_9 , та ОСОБА_29 змінив умови надання грошових коштів у борг, а саме, додатковою умовою надання грошових коштів у борг ОСОБА_10 , стало укладання договору комісії з довіреною особою ОСОБА_13 , який надавав останній право на продаж вищевказаного домоволодіння. При цьому ОСОБА_10 , маючи досвід спілкування з громадянами та використовуючи ці навички, з метою особистого збагачення, запевнив власників вищевказаного домоволодіння в тому, що даний договір комісії є формальністю, тим самим умисно ввів в оману ОСОБА_9 та ОСОБА_29 , щодо своїх справжніх злочинних намірів, а саме - під приводом укладання цивільно-правового договору комісії з ОСОБА_13 отримав доступ та право на нерухоме майно ОСОБА_9 та ОСОБА_29 домоволодіння за адресою: АДРЕСА_16 .
13.11.2008 між ОСОБА_10 та ОСОБА_9 був укладений договір позики строком на 6 місяців, а саме - до 13.05.2009 на суму 5900доларів США (згідно з офіційним курсом валют Національного банку України на дату укладання договору 1 долар США коштував 5,78 гривень), договір іпотеки, предметом якого виступав житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_16 та земельна ділянка розташована за адресою: АДРЕСА_16 та договір комісії з ОСОБА_13 .
Так само, ОСОБА_10 , усвідомлюючи, що вартість предмету іпотеки і комісії значно перевищує розмір зобов`язань ОСОБА_9 та ОСОБА_29 по поверненню грошових коштів за договором позики, з метою штучного завищення їх розміру, без відома потерпілих, передбачив в договорі позики наявність необґрунтовано великих штрафних санкцій за прострочення в погашенні заборгованості, які він, надалі, використав для покриття різниці між сумою, нібито, вирученою комісіонером ОСОБА_13 від майбутнього продажу майна ОСОБА_9 та ОСОБА_29 і розміром основного зобов`язання позичальника перед ним. Таким чином, ОСОБА_10 заздалегідь передбачив спосіб штучного ухилення від кримінальної і цивільної відповідальності комісіонера за порушення договору комісії, використовуючи, передбачене цивільним правом правило заліку взаємних вимог сторін.
У свою чергу, ОСОБА_9 та ОСОБА_29 будучи впевненими в тому, що реалізовують свої законні права, спрямовані на користь їх інтересів, та не здогадуючись про злочинні наміри ОСОБА_10 , ОСОБА_9 отримавши згоду ОСОБА_29 добровільно односторонньо підписала договір комісії з ОСОБА_13 , яка на момент підписання даного договору не була присутньою в приміщення нотаріуса, без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином, а саме, не маючи наміру продавати домоволодіння розташоване за адресою: АДРЕСА_16 , оскільки іншого житла вони не мали.
При цьому, приватний нотаріус ОСОБА_15 , знаходячись в довірчих відносинах з ОСОБА_10 , не здогадуючись про наявність у нього злочинного наміру, направленого на заволодіння чужим майном, вважаючи, що ОСОБА_9 та ОСОБА_29 ознайомлені ОСОБА_10 з умовами отримання позики, а так само із змістом договору комісії, не роз`яснила потерпілим умови підписаних ними всіх договорів.
Скориставшись недбалим відношенням до своїх обов`язків приватного нотаріуса ОСОБА_15 , довірою з її боку, ОСОБА_10 , шляхом обману і зловживання довірою, отримав оформлений договір комісії, який ОСОБА_13 як комісіонер підписала вже після того, як потерпілі пішли з нотаріальної контори, на підставі якого, ОСОБА_10 отримав фактичну можливість розпоряджатися вищезгаданим домоволодінням без відома і волі потерпілих, шляхом контролю дій ОСОБА_13 , яка, не здогадуючись про його протиправні дії і довіряючи йому, виконувала всі його вказівки.
Таким чином, скориставшись довірою з боку ОСОБА_9 та ОСОБА_29 , ОСОБА_10 шляхом обману отримав підписаний ОСОБА_9 та нотаріально посвідчений договір позики, договір іпотеки та договір комісії з ОСОБА_13 , на домоволодіння та земельну ділянку розташовану за адресою: АДРЕСА_16 , на підставі якого отримав можливість розпоряджатися вищевказаним домоволодінням без відома і волі потерпілих.
13.05.2009 ОСОБА_9 та ОСОБА_29 звернулися до ОСОБА_10 з метою наданням їм можливості внести зміни до договору позики від 13.11.2008 із можливістю додатково запозичити грошові кошти у сумі 7500 доларів США (згідно з офіційним курсом валют Національного банку України на дату укладання договору 1 долар США коштував 7,65 гривень), оскільки попередньо узятих коштів не вистачало для їх потреб, на що ОСОБА_10 погодився продовжуючи реалізацію свого злочинного плану.
Продовжуючи не здогадуватися про злочинний намір ОСОБА_10 заволодіти правом на домоволодіння та земельної ділянки, що належить їм на праві приватної власності, ОСОБА_9 та ОСОБА_29 , виконуючи умови ОСОБА_10 від 13.05.2009, продовжили сплачувати останньому гроші в рахунок погашення заборгованості.
В грудні 2009 ОСОБА_10 почав уникати зустрічі та переховуватись від ОСОБА_29 , створивши при цьому штучні перешкоди для останнього, у зв`язку з чим потерпілий був позбавлений можливості належним чином виконати умови договору займу від 13.05.2009.
Надалі, 02.03.2011 ОСОБА_10 , не чекаючи виконання ОСОБА_9 та ОСОБА_29 своїх зобов`язань за договором позики від 13.05.2009 в повному обсязі, з метою реалізації злочинного наміру, направленого на заволодіння шляхом шахрайства вищевказаним домоволодінням, передав технічний паспорт та інші документи, що встановлюють право на вищевказане домоволодіння та земельну ділянку та надав вказівку ОСОБА_13 , яка не здогадуючись про протиправні дії ОСОБА_10 і довіряючи йому, виконувала всі його вказівки, прибула до приміщення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_18 по АДРЕСА_10 , та не отримавши прямої згоди ОСОБА_9 та ОСОБА_29 на продаж їх домоволодіння та земельної ділянки, таємно від потерпілих, використовуючи право розпорядження домоволодінням та земельною ділянкою, яке їй надавав договір комісії з ОСОБА_9 , уклала з ОСОБА_11 , який є представником ОСОБА_30 , фіктивний договір купівлі-продажу будинку за адресою: АДРЕСА_16 та земельної ділянка розташованої за адресою: АДРЕСА_16 , внаслідок чого майно потерпілих вибуло з їх власності.
Так, ОСОБА_10 , з метою заволодіння правом на майно ОСОБА_31 та ОСОБА_32 , заздалегідь маючи намір на заволодіння об`єктом нерухомості та переслідуючи умисел спрямований на використання для своїх власних потреб чужого майна, 01.12.2008, приблизно о 17 годині 30 хвилин прибув до приміщення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_15 за адресою: АДРЕСА_12 , де на той час його вже очікували ОСОБА_31 та ОСОБА_32 , які прибули за декілька годин до приїзду самого ОСОБА_10 , який з метою найбільш слушного моменту для обману ОСОБА_31 та ОСОБА_32 , призначив їм зустріч заздалегідь, з тією метою, щоб останні за час очікування стомилися психологічно і втратили увагу до змісту підписуваних документів.
Місцем укладання договорів з ОСОБА_31 та ОСОБА_35 , ОСОБА_10 обрав саме нотаріальну контору приватного нотаріуса ОСОБА_15 , розташовану по вул. Гіршмана, 3 в м. Харкові, оскільки він був з нею знайомий, систематично оформляв правочини зі своєю участю, підтримував з нею довірливі стосунки, а також знав, що ОСОБА_15 під час оформлення операцій з його участю недбало відноситься до своїх обов`язків. Недбалість приватного нотаріуса ОСОБА_15 , яку ОСОБА_10 вирішив використовувати для вчинення злочинів, не посвячуючи її в злочинний намір, полягала в тому, що вона не роз`яснювала сторонам суті документів, що оформлюються, допускала підписання договорів без одночасної присутності всіх учасників правочину.
Також, ОСОБА_10 , використовуючи довірливі стосунки із нотаріусом ОСОБА_15 , попросив останню про одночасне нотаріальне оформлення як договорів позики і іпотеки з його участю, так і договору комісії, комісіонером в якому за попередньою злочинною змовою виступив ОСОБА_11
ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_36 та ОСОБА_32 , що готовий на вигідних умовах дати їм в позику вищевказану суму грошей під заставу їх нерухомого майна. У момент підписання договору позики та договору іпотеки, останні несвідомо, односторонньо підписали договір комісії з ОСОБА_11 , про укладання якого ОСОБА_37 та ОСОБА_38 обізнані не були. Договір комісії надавав ОСОБА_11 право на продаж вищевказаної квартири. Тож, ОСОБА_10 переслідуючи злочинний умисел спрямований на незаконне заволодіння правом на чуже майно та використання його для своїх власних потреб, умисно ввів в оману ОСОБА_36 та ОСОБА_39 , щодо своїх справжніх злочинних намірів, а саме - під приводом укладання цивільно-правового договорів серед яких був обманом отриманий договір комісії з ОСОБА_11 , спільно з останнім отримали доступ та право на нерухоме майно квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_3 .
Так само, ОСОБА_10 , усвідомлюючи, що вартість предмету іпотеки і комісії значно перевищує розмір зобов`язань ОСОБА_31 та ОСОБА_41 по поверненню грошових коштів за договором позики, з метою штучного завищення їх розміру, без відома потерпілих, передбачив в договорі позики наявність необґрунтовано великих штрафних санкцій за прострочення в погашенні заборгованості, які він, надалі, використав для покриття різниці між сумою, нібито, вирученою комісіонером ОСОБА_11 від майбутнього продажу майна ОСОБА_31 та ОСОБА_32 і розміром основного зобов`язання позичальника перед ним. Таким чином, ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_11 заздалегідь передбачив спосіб штучного ухилення від кримінальної і цивільної відповідальності комісіонера за порушення договору комісії, використовуючи, передбачене цивільним правом правило заліку взаємних вимог сторін.
У свою чергу, ОСОБА_33 та ОСОБА_34 , будучи впевненими в тому, що реалізовують свої законні права, спрямовані на користь їх інтересів, та не здогадуючись про злочинні наміри ОСОБА_10 , серед інших документів, не усвідомлюючи правової суті, односторонньо підписали договір комісії з ОСОБА_11 , який на момент підписання даного договору не був присутнім в приміщення нотаріуса, без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином, а саме, не маючи наміру продавати квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_18 , оскільки іншого житла вони не мали.
При цьому, приватний нотаріус ОСОБА_15 , знаходячись в довірчих відносинах з ОСОБА_10 , не здогадуючись про наявність у нього злочинного наміру, направленого на заволодіння чужим майном, вважаючи, що ОСОБА_33 та ОСОБА_34 ознайомлені ОСОБА_10 з умовами отримання позики, а так само із змістом договору комісії, не роз`яснила потерпілим умови підписаних ними всіх договорів.
Скориставшись недбалим відношенням до своїх обов`язків приватного нотаріуса ОСОБА_15 , довірою з її боку, ОСОБА_10 , шляхом обману і зловживання довірою, отримав оформлений договір комісії, який ОСОБА_11 як комісіонер підписав вже після того, як потерпілі пішли з нотаріальної контори, на підставі якого, ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_11 отримали фактичну можливість розпоряджатися вищезгаданою квартирою без відома і волі потерпілих.
Таким чином, скориставшись довірою з боку ОСОБА_33 та ОСОБА_34 , ОСОБА_10 шляхом обману отримав підписаний ОСОБА_40 та ОСОБА_35 та нотаріально посвідчений договір позики, договір іпотеки та договір комісії з ОСОБА_11 , на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_18 , на підставі якого отримали можливість розпоряджатися вищевказаною квартирою без відома і волі потерпілих.
Продовжуючи не здогадуватися про злочинний намір ОСОБА_10 та ОСОБА_11 заволодіти правом на квартиру, що належить їм на праві приватної власності, ОСОБА_33 та ОСОБА_34 , виконуючи умови договору від 01.12.2008, продовжили сплачувати останньому гроші в рахунок погашення заборгованості.
10.06.2009, точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можлим, в приміщенні нотаріальної контори приватного нотаріуса ОСОБА_16 по АДРЕСА_19 , виконуючи відведену йому в реалізації злочинної схеми роль, ОСОБА_11 , використовуючи право розпорядження чужим майном, яке йому надавав отриманий шляхом обману договір комісії з ОСОБА_42 та ОСОБА_43 , уклав із ОСОБА_13 , яка не була обізнана про його злочинний намір, уявний договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_20 , внаслідок чого майно потерпілих вибуло з їх власності.
25.06.2009 за вказівкою ОСОБА_10 , ОСОБА_13 звернулась до КП «Харківське міське БТІ» із заявою про реєстрацію права власності на нерухоме майно, після чого 25.06.2009 року КП «Харківське міське БТІ» за ОСОБА_13 було зареєстровано право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 , ринкова вартість якої, згідно висновку будівельно-технічної експертизи №7695 від 02.12.2013, на червень 2009 складала 236880 гривень.
Вчинивши вищезгадані злочинні дії, ОСОБА_10 і ОСОБА_11 таким чином, обернули в свою користь належну ОСОБА_44 та ОСОБА_45 квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_3 , розпоряджатися якою могли шляхом контролю дій ОСОБА_13 , яка, не здогадуючись про протиправні дії ОСОБА_10 і довіряючи йому, виконувала всі його вказівки.
Таким чином, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_10 , повторно, спільно з ОСОБА_11 згідно з раніше розробленим злочинним планом, ігноруючи виконання ОСОБА_40 та ОСОБА_35 покладених на них цивільно-правовими правочинами обов`язків, обернули в свою користь їх квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_3 , чим завдали отаннім матеріальну шкоду на суму 236880 гривень.
Крім того, ОСОБА_10 , з метою заволодіння правом на майно ОСОБА_46 , ОСОБА_47 та ОСОБА_48 , заздалегідь маючи намір переслідуючи умисел спрямований на використання для своїх власних потреб чужого майна, 22.05.2009, приблизно о 14 годині 00 хвилин прибув до приміщення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_15 за адресою: АДРЕСА_12 , де на той час його вже очікували ОСОБА_46 , ОСОБА_47 та ОСОБА_48 які прибули за декілька годин до приїзду самого ОСОБА_10 , який з метою найбільш слушного моменту для обману останніх, призначив їм зустріч заздалегідь, з тією метою, щоб ОСОБА_46 , ОСОБА_47 та ОСОБА_49 за час очікування стомилися психологічно і втратили увагу до змісту підписуваних документів.
Місцем укладання договорів з ОСОБА_46 , ОСОБА_47 та ОСОБА_48 , ОСОБА_10 обрав саме нотаріальну контору приватного нотаріуса ОСОБА_15 , розташовану по АДРЕСА_12 , оскільки він був з нею знайомий, систематично оформляв правочини зі своєю участю, підтримував з нею довірливі стосунки, а також знав, що ОСОБА_15 під час оформлення операцій з його участю недбало відноситься до своїх обов`язків. Недбалість приватного нотаріуса ОСОБА_15 , яку ОСОБА_10 вирішив використовувати для вчинення злочинів, не посвячуючи її в злочинний намір, полягала в тому, що вона не роз`яснювала сторонам суті документів, що оформлюються.
У момент укладання договору позики, ОСОБА_10 переслідуючи злочинний умисел спрямований на незаконне заволодіння правом на чуже майно та використання його для своїх власних потреб, несподівано для ОСОБА_46 , ОСОБА_47 та ОСОБА_48 змінив умови надання грошових коштів у борг, а саме, замість договору позики та договору іпотеки запропонував укласти договір купівлі продажу належної на праві спільної сумісної власності квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_21 . При цьому ОСОБА_10 , маючи досвід спілкування з громадянами та використовуючи ці навички, з метою особистого збагачення, запевнив власників вищевказаної квартири в тому, що даний договорів купівлі-продажу є рівнозначним договору позики та договору іпотеки, крім того, він не буде здійснювати державної реєстрації даного договору, тим самим умисно ввів в оману ОСОБА_46 , ОСОБА_47 та ОСОБА_48 , щодо своїх справжніх злочинних намірів, а саме - під приводом укладання цивільно-правового договору купівлі -продажу отримав доступ та право на майно ОСОБА_46 , ОСОБА_47 та ОСОБА_48 - квартири, яка належала їм на праві спільної сумісної власності за адресою: АДРЕСА_21 .
У свою чергу, будучи впевненими в тому, що реалізовують свої законні права, спрямовані на користь їх інтересів, ОСОБА_46 , ОСОБА_47 та ОСОБА_48 добровільно підписали договір купівлі-продажу належної їм квартири, без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином, а саме, не маючи наміру продавати квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_21 , оскільки іншого житла вони не мали.
З метою подальшої реалізації з злочинного наміру, посилаючись на передбачені усним договором іпотеки, зобов`язання іпотекодателей, ОСОБА_10 отримав від потерпілих технічний паспорт та інші документи, що встановлювали право власності на вищевказану квартиру, а так само завірив ОСОБА_46 , ОСОБА_47 та ОСОБА_48 в можливості погашення заборгованості і після закінчення терміну усного договору.
Таким чином, скориставшись довірою з боку ОСОБА_46 , ОСОБА_47 та ОСОБА_48 , ОСОБА_10 шляхом обману отримав підписаний власниками квартири та нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_21 , на підставі якого отримав можливість розпоряджатися вищевказаною квартирою без відома і волі потерпілих.
01.07.2009 ОСОБА_46 , ОСОБА_47 та ОСОБА_48 звернулися до ОСОБА_10 із наданням їм додатково у борг 8000 доларів США (згідно з офіційним курсом валют Національного банку України на дату укладання договору 1 долар США коштував 7,64 гривень), оскільки попередньо узятих коштів не вистачало для їх потреб, на що ОСОБА_10 погодився. У підтвердження узятих у борг грошових коштів ОСОБА_46 , ОСОБА_47 та ОСОБА_48 односторонньо та солідарно написали розписку.
Продовжуючи не здогадуватися про злочинний намір ОСОБА_10 заволодіти правом на квартиру, що належить їм на праві приватної власності, ОСОБА_46 , ОСОБА_47 та ОСОБА_48 , виконуючи умови ОСОБА_10 від 22.05.2009, продовжили сплачувати останньому гроші в рахунок погашення заборгованості.
Надалі, ОСОБА_10 ,12.08.2010 не зважаючи на виконання ОСОБА_46 , ОСОБА_47 та ОСОБА_48 своїх зобов`язань за його умовами від 22.05.2009 в повному обсязі, з метою реалізації злочинного наміру, направленого на заволодіння шахрайським шляхом вищевказаною квартирою, прибув до КП «Харківське міське БТІ» та звернувся із завою про реєстрацію права власності на нерухоме майно, при цьому надав формальний договір купівлі-продажу квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_21 , після чого, 12.08.2010 КП «Харківське міське БТІ», за ОСОБА_10 було зареєстроване право власності на квартиру розташовану за вищевказаною адресою, в наслідок чого майно потерпілих остаточно вибуло з їх власності.
Так, ОСОБА_10 , з метою заволодіння правом на майно ОСОБА_50 , спільно та в групі з ОСОБА_14 , заздалегідь маючи намір на заволодіння об`єктом нерухомості та переслідуючи умисел спрямований на використання для своїх власних потреб чужого майна, 17.12.2009, приблизно о 18 годині 00 хвилин прибув до приміщення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_15 за адресою: АДРЕСА_12 , де на той час його вже очікував ОСОБА_51 . ОСОБА_10 з метою найбільш слушного моменту для обману останнього, призначив йому заздалегідь зустріч, через ОСОБА_14 , яка виступала довіреною особою ОСОБА_10 , з тією метою, щоб ОСОБА_52 за час очікування стомився психологічно і втратив увагу до змісту підписуваних документів.
Далі, ОСОБА_14 вміючи розташувати до себе співрозмовника в процесі спілкування з ОСОБА_53 , переслідуючи намір направлений на використання для своїх особистих потреб довіру останнього, впевнила ОСОБА_54 з метою уникнення будь яких сумнівів у останнього, у вигідності отримання грошових коштів у ОСОБА_10 .
Місцем укладання договорів з ОСОБА_55 , ОСОБА_10 обрав саме нотаріальну контору приватного нотаріуса ОСОБА_15 , розташовану по АДРЕСА_12 , оскільки він був з нею знайомий, систематично оформляв правочини зі своєю участю, підтримував з нею довірливі стосунки, а також знав, що ОСОБА_15 під час оформлення операцій з його участю недбало відноситься до своїх обов`язків. Недбалість приватного нотаріуса ОСОБА_15 , яку ОСОБА_10 вирішив використовувати для вчинення злочинів, не посвячуючи її в злочинний намір, полягала в тому, що вона не роз`яснювала сторонам суті документів, що оформлюються.
ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_56 , що готовий на вигідних умовах дати їй в позику вищевказану суму грошей під заставу його нерухомого майна. Перед укладанням договору позики, ОСОБА_10 за попередньою змовою з ОСОБА_14 , переслідуючи злочинний умисел спрямований на незаконне заволодіння правом на чуже майно та використання його для своїх власних потреб, надав вказівку нотаріусу ОСОБА_57 крім договору позики, договору про задоволення вимог іпотеко держателя підготувати договір комісії з ОСОБА_14 , про укладання якого ОСОБА_52 обізнаний не був. Договір комісії надавав ОСОБА_14 за узгодженням з ОСОБА_10 , право на продаж вищевказаної нежитлового будівлі.
При цьому, приватний нотаріус ОСОБА_15 , знаходячись в довірчих відносинах з ОСОБА_10 , не здогадуючись про наявність у нього злочинного наміру, направленого на заволодіння чужим майном, вважаючи, що ОСОБА_52 ознайомлений ОСОБА_10 з умовами отримання позики, а так само із змістом договору комісії, не роз`яснила потерпілому умови підписаних ним всіх договорів.
Так само, ОСОБА_10 , усвідомлюючи, що вартість предмету іпотеки і комісії значно перевищує розмір зобов`язань ОСОБА_50 по поверненню грошових коштів за договором позики, з метою штучного завищення їх розміру, без відома потерпілого, передбачив в договорі позики наявність необґрунтовано великих штрафних санкцій за прострочення в погашенні заборгованості, які він, надалі, використав для покриття різниці між сумою, нібито, вирученою комісіонером ОСОБА_14 від майбутнього продажу майна ОСОБА_50 і розміром основного зобов`язання позичальника перед ним. Таким чином, ОСОБА_10 заздалегідь передбачив спосіб штучного ухилення від кримінальної і цивільної відповідальності комісіонера за порушення договору комісії, використовуючи, передбачене цивільним правом правило заліку взаємних вимог сторін.
Після укладання вищевказаного договору, в приміщенні нотаріуса ОСОБА_15 , ОСОБА_14 умисно ввела ОСОБА_50 в оману, щодо своїх справжніх намірів з надання йому допомоги по виплаті суми боргу грошових коштів узятих у ОСОБА_10 , а саме, ОСОБА_14 запропонувала ОСОБА_56 у присутності ОСОБА_10 свої послуги щодо передачі щомісячних платежів ОСОБА_10 , наголошуючи на тому, що вона є довіреною особою у ОСОБА_10 , на що останній в присутності ОСОБА_50 дав згоду.
Надалі, починаючи з січня 2010 та до червня 2010 включно, ОСОБА_14 ввівши в оману ОСОБА_50 з корисливих мотивів та для власних потреб, отримувала від останнього щомісячні платежі та основну суму боргу в рахунок погашення суми займу за договором позики від 17.12.2009, обернувши їх на свою користь.
Таким чином, скориставшись довірою з боку ОСОБА_50 , ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_14 шляхом обману отримали підписаний ОСОБА_55 та нотаріально посвідчений договір комісії на нежитлову будівлю розташовану за адресою: АДРЕСА_22 , на підставі якого отримали можливість розпоряджатися вищевказаною будівлею без відома і волі потерпілого.
Крім того, ОСОБА_10 , з метою заволодіння правом на майно ОСОБА_59 та ОСОБА_60 , заздалегідь маючи намір переслідуючи умисел спрямований на використання для своїх власних потреб чужого майна, 03.07.2009, приблизно о 15 годині 00 хвилин прибув до приміщення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_16 за адресою: м. Харків, вул. Бакуліна, 4 «А», де на той час його вже очікували ОСОБА_61 та ОСОБА_62 які прибули за декілька годин до приїзду самого ОСОБА_10 , який з метою найбільш слушного моменту для обману останніх, призначив їм зустріч заздалегідь, з тією метою, щоб ОСОБА_61 та ОСОБА_59 за час очікування стомилися психологічно і втратили увагу до змісту підписуваних документів.
Місцем укладання договорів з ОСОБА_63 та ОСОБА_64 , ОСОБА_10 обрав саме нотаріальну контору приватного нотаріуса ОСОБА_16 , розташовану по АДРЕСА_19 , оскільки він був з нею знайомий, систематично оформляв правочини зі своєю участю, підтримував з нею довірливі стосунки, а також знав, що ОСОБА_16 під час оформлення операцій з його участю недбало відноситься до своїх обов`язків. Недбалість приватного нотаріуса ОСОБА_16 , яку ОСОБА_10 вирішив використовувати для вчинення злочинів, не посвячуючи її в злочинний намір, полягала в тому, що вона не роз`яснювала сторонам суті документів, що оформлюються.
У момент укладання договору позики, ОСОБА_10 переслідуючи злочинний умисел спрямований на незаконне заволодіння правом на чуже майно та використання його для своїх власних потреб, несподівано для ОСОБА_59 змінив умови надання грошових коштів у борг, а саме, замість договору позики та договору іпотеки запропонував укласти договір купівлі продажу належної йому на праві власності квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_6 , на що останній погодився, прийнявши самостійно дане рішення не узгодивши даний факт з дружиною.
При цьому ОСОБА_10 , маючи досвід спілкування з громадянами та використовуючи ці навички, з метою особистого збагачення, запевнив ОСОБА_59 в тому, що даний договорів купівлі-продажу є рівнозначним договору позики та договору іпотеки, крім того, він не буде здійснювати державної реєстрації даного договору, тим самим умисно ввів в оману ОСОБА_59 , щодо своїх справжніх злочинних намірів, а саме - під приводом укладання цивільно-правового договору купівлі -продажу отримав доступ та право на майно ОСОБА_59 та ОСОБА_60 квартири розташованої з адресою: АДРЕСА_6 , яка була зареєстрована на ОСОБА_59 , але фактично належала на праві сумісної власності йому та його дружині ОСОБА_65 .
У свою чергу, будучи впевненими в тому, що реалізовують свої законні права, спрямовані на користь їх інтересів, ОСОБА_61 добровільно підписав договір купівлі-продажу зареєстрованої на ньому квартири, без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином, а саме, не маючи наміру продавати квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_6 , оскільки іншого житла вони не мали.
З метою подальшої реалізації з злочинного наміру, посилаючись на передбачені усним договором іпотеки, зобов`язання іпотекодателей, ОСОБА_10 отримав від потерпілих технічний паспорт та інші документи, що встановлювали право власності на вищевказану квартиру, а так само завірив ОСОБА_59 та ОСОБА_66 в можливості погашення заборгованості і після закінчення терміну усного договору.
Таким чином, скориставшись довірою з боку ОСОБА_59 та ОСОБА_60 , ОСОБА_10 шляхом обману отримав підписаний ОСОБА_63 нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_6 , на підставі якого отримав можливість розпоряджатися вищевказаною квартирою без відома і волі потерпілих.
Надалі, ОСОБА_61 продовжуючи не здогадуватися про злочинний намір ОСОБА_10 заволодіти правом на квартиру, що належить йому з дружиною на праві приватної власності, виконуючи умови усного договору позики, продовжив сплачувати останньому гроші в рахунок погашення заборгованості.
Надалі, ОСОБА_10 ,12.08.2010 не зважаючи на виконання ОСОБА_63 своїх зобов`язань за його умовами від 03.07.2009, з метою реалізації злочинного наміру, направленого на заволодіння шахрайським шляхом вищевказаною квартирою, прибув до КП «Харківське міське БТІ» та звернувся із завою про реєстрацію права власності на нерухоме майно, при цьому надав формальний договір купівлі-продажу квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_6 , після чого, 12.08.2010 КП «Харківське міське БТІ», за ОСОБА_10 було зареєстроване право власності на квартиру розташовану за вищевказаною адресою, в наслідок чого майно потерпілих остаточно вибуло з їх власності.
Таким чином, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_10 , повторно, згідно з раніше розробленим злочинним планом, ігноруючи виконання ОСОБА_63 покладених обов`язків, заволодів правом на належну ОСОБА_67 та ОСОБА_68 квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_6 , чим завдав останнім, згідно з висновком судово-будівельної експертизи №7698 від 16.12.2013 матеріальну шкоду на суму 266130 гривень.
Так, ОСОБА_10 , з метою заволодіння правом на майно ОСОБА_69 та ОСОБА_70 , заздалегідь маючи намір на заволодіння об`єктом нерухомості та переслідуючи умисел спрямований на використання для своїх власних потреб чужого майна, 21.08.2009, приблизно о 18 годині 00 хвилин прибув до приміщення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_16 за адресою: АДРЕСА_19 , де на той час його вже очікували ОСОБА_71 та ОСОБА_72 , які прибули за декілька годин до приїзду самого ОСОБА_10 , який з метою найбільш слушного моменту для обману ОСОБА_69 та ОСОБА_70 , призначив їм зустріч заздалегідь, з тією метою, щоб останні за час очікування стомилися психологічно і втратили увагу до змісту підписуваних документів.
Місцем укладання договорів з ОСОБА_73 та ОСОБА_74 , ОСОБА_10 обрав саме нотаріальну контору приватного нотаріуса ОСОБА_16 , розташовану по вул. Бакуліна, 4 «А» в м. Харкові, оскільки він був з нею знайомий, періодично оформляв правочини зі своєю участю, підтримував з нею довірливі стосунки, а також знав, що ОСОБА_16 під час оформлення операцій з його участю недбало відноситься до своїх обов`язків. Недбалість приватного нотаріуса ОСОБА_16 , яку ОСОБА_10 вирішив використовувати для вчинення злочинів, не посвячуючи її в злочинний намір, полягала в тому, що вона не роз`яснювала сторонам суті документів, що оформлюються, допускала підписання договорів без одночасної присутності всіх учасників правочину.
Також, ОСОБА_10 , використовуючи довірливі стосунки із нотаріусом ОСОБА_16 , попросив останню про одночасне нотаріальне оформлення як договорів позики і іпотеки з його участю, так і договору комісії, комісіонером в якому виступила ОСОБА_13
ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_75 та ОСОБА_70 , що готовий на вигідних умовах дати їм в позику вищевказану суму грошей під заставу їх нерухомого майна. У момент підписання договору позики та договору іпотеки, ОСОБА_71 несвідомо, односторонньо підписали договір комісії з ОСОБА_13 , про укладання якого ОСОБА_71 та ОСОБА_72 обізнані не були. Договір комісії надавав ОСОБА_13 право на продаж вищевказаної квартири. Далі, ОСОБА_10 переслідуючи злочинний умисел спрямований на незаконне заволодіння правом на чуже майно та використання його для своїх власних потреб, умисно ввів в оману ОСОБА_75 та ОСОБА_70 щодо своїх справжніх злочинних намірів, а саме - під приводом укладання цивільно-правового договорів серед яких був обманом отриманий договір комісії з ОСОБА_13 , отримав доступ та право на нерухоме майно квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_23 . З метою подальшої реалізації з злочинного наміру, посилаючись на передбачені договором про задоволення вимог іпотекодержателя зобов`язання іпотекодателей, ОСОБА_10 отримав від потерпілих технічний паспорт та інші документи, що встановлювали право власності на вищевказану квартиру, а так само завірив ОСОБА_75 та ОСОБА_70 в можливості погашення заборгованості і після закінчення терміну договору.
Так само, ОСОБА_10 , усвідомлюючи, що вартість предмету іпотеки і комісії значно перевищує розмір зобов`язань ОСОБА_69 та ОСОБА_70 по поверненню грошових коштів за договором позики, з метою штучного завищення їх розміру, без відома потерпілих, передбачив в договорі позики наявність необґрунтовано великих штрафних санкцій за прострочення в погашенні заборгованості, які він, надалі, використав для покриття різниці між сумою, нібито, вирученою комісіонером ОСОБА_13 від майбутнього продажу майна ОСОБА_69 і розміром основного зобов`язання позичальника перед ним. Таким чином, ОСОБА_10 заздалегідь передбачив спосіб штучного ухилення від кримінальної і цивільної відповідальності комісіонера за порушення договору комісії, використовуючи, передбачене цивільним правом правило заліку взаємних вимог сторін.
У свою чергу, ОСОБА_71 та ОСОБА_70 будучи впевненими в тому, що реалізовують свої законні права, спрямовані на користь їх інтересів, та не здогадуючись про злочинні наміри ОСОБА_10 , ОСОБА_71 серед інших підписуваних договорів несвідомо, добровільно односторонньо підписала договір комісії з ОСОБА_13 , яка на момент підписання даного договору не була присутньою в приміщення нотаріуса, без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином, а саме, не маючи наміру продавати домоволодіння розташоване за адресою: АДРЕСА_23 , оскільки іншого житла вона зі своїм чоловіком не мали.
При цьому, приватний нотаріус ОСОБА_16 , знаходячись в довірчих відносинах з ОСОБА_10 , не здогадуючись про наявність у нього злочинного наміру, направленого на заволодіння чужим майном, вважаючи, що ОСОБА_71 та ОСОБА_72 ознайомлені ОСОБА_10 з умовами отримання позики, а так само із змістом договору комісії, не роз`яснила потерпілим умови підписаних ними всіх договорів.
Скориставшись недбалим відношенням до своїх обов`язків приватного нотаріуса ОСОБА_16 , довірою з її боку, ОСОБА_10 , шляхом обману і зловживання довірою, отримав оформлений договір комісії, який ОСОБА_13 як комісіонер підписала вже після того, як потерпілі пішли з нотаріальної контори, на підставі якого, ОСОБА_10 отримав фактичну можливість розпоряджатися вищезгаданою квартирою без відома і волі потерпілих, шляхом контролю дій ОСОБА_13 , яка, не здогадуючись про його протиправні дії і довіряючи йому, виконувала всі його вказівки.
Таким чином, скориставшись довірою з боку ОСОБА_69 та ОСОБА_70 , ОСОБА_10 шляхом обману отримав підписаний ОСОБА_73 та нотаріально посвідчений договір позики, договір про задоволення вимог іпотекодержателя та договір комісії з ОСОБА_13 , на квартиру за адресою: АДРЕСА_23 на підставі якого отримав можливість розпоряджатися вищевказаною квартирою без відома і волі потерпілих.
Продовжуючи не здогадуватися про злочинний намір ОСОБА_10 заволодіти правом на квартиру, що належить їм на праві приватної власності, ОСОБА_71 та ОСОБА_72 , виконуючи умови договору від 21.08.2009, продовжили сплачувати останньому гроші в рахунок погашення заборгованості.
В грудні 2009 ОСОБА_10 почав уникати зустрічі та переховуватись від ОСОБА_69 , створивши при цьому штучні перешкоди для останньої, у зв`язку з чим потерпілі були позбавлені можливості належним чином виконати умови договору займу від 21.08.2009.
Надалі, 26.07.2010 ОСОБА_10 , не чекаючи виконання ОСОБА_69 та ОСОБА_70 своїх зобов`язань за договором позики від 21.08.2009 в повному обсязі, з метою реалізації злочинного наміру, направленого на заволодіння шляхом шахрайства вищевказаною квартирою, передав технічний паспорт та інші документи, що встановлюють право на вищевказану квартиру та надав вказівку ОСОБА_13 , яка не здогадуючись про протиправні дії ОСОБА_10 і довіряючи йому, виконувала всі його вказівки, прибула до приміщення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_16 по АДРЕСА_19 , та не отримавши прямої згоди ОСОБА_69 на продаж квартири, таємно від потерпілих, використовуючи право розпорядження квартирою, яка їй надавав договір комісії з ОСОБА_73 , надала довіреність від 16.07.2010 посвідченої ПН ХМНО ОСОБА_15 , ОСОБА_76 , яка діяла в інтересах останньої, уклала з ОСОБА_11 , формальний договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_23 , внаслідок чого майно потерпілих вибуло з їх власності.
Крім того, ОСОБА_10 , з метою заволодіння правом на майно ОСОБА_77 та ОСОБА_78 , заздалегідь маючи намір та переслідуючи умисел спрямований на використання для своїх власних потреб чужого майна, 21.12.2009, приблизно о 18 годині 00 хвилин прибув до приміщення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_15 за адресою: АДРЕСА_12 , де на той час його вже очікували ОСОБА_79 та ОСОБА_80 які прибули за декілька годин до приїзду самого ОСОБА_10 , який з метою найбільш слушного моменту для обману останніх, призначив їм заздалегідь зустріч, через ОСОБА_14 , яка виступала довіреною особою останнього , з тією метою, щоб ОСОБА_79 та ОСОБА_80 за час очікування стомилися психологічно і втратили увагу до змісту підписуваних документів.
Далі, ОСОБА_14 вміючи розташувати до себе співрозмовника в процесі спілкування з ОСОБА_82 та ОСОБА_83 , переслідуючи намір направлений на використання для своїх особистих потреб довіру останніх, впевнила ОСОБА_77 та ОСОБА_84 з метою уникнення будь яких сумнівів, у вигідності отримання грошових коштів саме у ОСОБА_10 .
Місцем укладання договорів з ОСОБА_82 та ОСОБА_83 , ОСОБА_10 обрав саме нотаріальну контору приватного нотаріуса ОСОБА_15 , розташовану по АДРЕСА_12 , оскільки він був з нею знайомий, систематично оформляв правочини зі своєю участю, підтримував з нею довірливі стосунки, а також знав, що ОСОБА_15 під час оформлення операцій з його участю недбало відноситься до своїх обов`язків. Недбалість приватного нотаріуса ОСОБА_15 , яку ОСОБА_10 вирішив використовувати для вчинення злочину, не посвячуючи її в злочинний намір, полягала в тому, що вона не роз`яснювала сторонам суті документів, що оформлюються.
У момент укладання договору позики, ОСОБА_10 переслідуючи злочинний умисел спрямований на незаконне заволодіння правом на чуже майно та використання його для своїх власних потреб, несподівано для ОСОБА_77 та ОСОБА_78 змінив умови надання грошових коштів у борг, а саме, замість договору позики та договору іпотеки запропонував укласти договір купівлі продажу належної їм на праві власності квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
При цьому ОСОБА_10 , маючи досвід спілкування з громадянами та використовуючи ці навички, з метою особистого збагачення, запевнив ОСОБА_77 та ОСОБА_84 в тому, що даний договорів купівлі-продажу є рівнозначним договору позики та договору іпотеки, крім того, він не буде здійснювати державної реєстрації даного договору до закінчення строку виконання усного договору позики, а саме до 21.12.2010, тим самим умисно ввів в оману останніх, щодо своїх справжніх злочинних намірів, а саме - під приводом укладання цивільно-правового договору купівлі -продажу отримав доступ та право на майно ОСОБА_77 та ОСОБА_85 квартири розташованої з адресою: АДРЕСА_1 .
У свою чергу, будучи впевненими в тому, що реалізовують свої законні права, спрямовані на користь їх інтересів, ОСОБА_79 за згодою дружини ОСОБА_78 добровільно підписав договір купівлі-продажу зареєстрованої на ньому квартири, без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином, а саме, не маючи наміру продавати квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки іншого житла вони не мали.
З метою подальшої реалізації з злочинного наміру, посилаючись на передбачені усним договором іпотеки, зобов`язання іпотекодателей, ОСОБА_10 отримав від потерпілих технічний паспорт та інші документи, що встановлювали право власності на вищевказану квартиру, а так само завірив ОСОБА_77 та ОСОБА_84 в можливості погашення заборгованості і після закінчення терміну усного договору.
Таким чином, скориставшись довірою з боку ОСОБА_77 та ОСОБА_78 , ОСОБА_10 шляхом обману отримав підписаний ОСОБА_86 нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі якого отримав можливість розпоряджатися вищевказаною квартирою без відома і волі потерпілих.
Після укладання вищевказаного договору, в приміщенні нотаріуса ОСОБА_15 , ОСОБА_14 умисно ввела ОСОБА_77 та ОСОБА_84 в оману, щодо своїх справжніх намірів з надання їм допомоги по виплаті суми боргу грошових коштів узятих у ОСОБА_10 , а саме, ОСОБА_14 запропонувала ОСОБА_87 та ОСОБА_88 у присутності ОСОБА_10 свої послуги щодо передачі щомісячних платежів ОСОБА_10 , наголошуючи на тому, що вона є довіреною особою у ОСОБА_10 , на що останній дав згоду.
Надалі, починаючи з січня 2010 та до червня 2010 включно, ОСОБА_14 ввівши в оману ОСОБА_89 та ОСОБА_84 з корисливих мотивів та для власних потреб, отримувала від останніх щомісячні платежі в рахунок погашення суми займу за усним договором позики від 21.12.2009, обернувши їх на свою користь.
Надалі, ОСОБА_79 та ОСОБА_80 продовжуючи не здогадуватися про злочинний намір ОСОБА_10 заволодіти правом на квартиру, що належала їм на праві власності, виконуючи умови усного договору позики, продовжив сплачувати ОСОБА_10 через ОСОБА_14 гроші в рахунок погашення заборгованості.
Надалі, ОСОБА_10 ,02.09.2010 не зважаючи на виконання ОСОБА_82 та ОСОБА_83 своїх зобов`язань за його умовами від 21.12.2009, з метою реалізації злочинного наміру, направленого на заволодіння шахрайським шляхом вищевказаною квартирою, прибув до КП «Харківське міське БТІ» та звернувся із завою про реєстрацію права власності на нерухоме майно, при цьому надав формальний договір купівлі-продажу квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , після чого, 02.09.2010 КП «Харківське міське БТІ», за ОСОБА_10 було зареєстроване право власності на квартиру розташовану за вищевказаною адресою, в наслідок чого майно потерпілих остаточно вибуло з їх власності.
Таким чином, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_10 , повторно, згідно з раніше розробленим злочинним планом, ігноруючи виконання ОСОБА_82 та ОСОБА_83 покладених обов`язків, заволодів правом на належну їм квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , чим завдав останнім, згідно з висновком судово-будівельної експертизи №7697 від 18.10.2013 матеріальну шкоду на суму 253779 гривень.
Так, ОСОБА_10 , з метою заволодіння правом на майно ОСОБА_90 , ОСОБА_91 , ОСОБА_92 та ОСОБА_93 , заздалегідь маючи намір на заволодіння об`єктом нерухомості та переслідуючи умисел спрямований на використання для своїх власних потреб чужого майна, 27.09.2010, приблизно о 16 годині 30 хвилин прибув до приміщення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_18 за адресою: АДРЕСА_10 , де на той час його вже очікували ОСОБА_90 , яка діяла від свого імені та на підставі довіреності від імені своє матері ОСОБА_94 , ОСОБА_92 та ОСОБА_93 , які прибула за декілька годин до приїзду самого ОСОБА_10 , який з метою найбільш слушного моменту для обману останніх, призначив їм зустріч заздалегідь, з тією метою, щоб остання за час очікування стомилася психологічно і втратила увагу до змісту підписуваних документів.
Місцем укладання договорів з ОСОБА_90 , ОСОБА_92 та ОСОБА_95 , ОСОБА_10 обрав саме нотаріальну контору приватного нотаріуса ОСОБА_18 , розташовану по АДРЕСА_10 , оскільки він був з нею знайомий, систематично оформляв правочини зі своєю участю, підтримував з нею довірливі стосунки, а також знав, що ОСОБА_18 під час оформлення операцій з його участю недбало відноситься до своїх обов`язків. Недбалість приватного нотаріуса ОСОБА_18 , яку ОСОБА_10 вирішив використовувати для вчинення злочинів, не посвячуючи її в злочинний намір, полягала в тому, що вона не роз`яснювала сторонам суті документів, що оформлюються.
ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_90 , ОСОБА_92 та ОСОБА_96 , що готовий на вигідних умовах дати їм в позику вищевказану суму грошей під заставу їх нерухомого майна.
При цьому, приватний нотаріус ОСОБА_18 , знаходячись в довірчих відносинах з ОСОБА_10 , не здогадуючись про наявність у нього злочинного наміру, направленого на заволодіння чужим майном, вважаючи, що ОСОБА_90 , ОСОБА_92 та ОСОБА_93 ,ознайомлені ОСОБА_10 з умовами отримання позики, а так само із змістом договору про задоволення вимог іпотекодержателя, не роз`яснила потерпілим умови підписаних ними всіх договорів.
Продовжуючи не здогадуватися про злочинний намір ОСОБА_10 заволодіти правом на квартиру, що належить їй на праві приватної власності, ОСОБА_4 , виконуючи умови договору позики від 15.05.2009, продовжила сплачувати останньому гроші в рахунок погашення заборгованості.
Продовжуючи не здогадуватися про злочинний намір ОСОБА_10 заволодіти правом на квартиру, що належить їй на праві власності, ОСОБА_90 , ОСОБА_92 та ОСОБА_97 , з жовтня 2010 виконуючи умови договору позики від 27.09.2010, розпочали періодично сплачувати останньому гроші в рахунок погашення заборгованості.
01.12.2016 року отримано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, згідно якої квартира АДРЕСА_26 на праві власності належить ОСОБА_8 .
ОСОБА_79 , спільно зі своєю дружиною ОСОБА_83 був введений в оману, тому не розуміючи юридичного значення даного договору, та будучи впевненим у добросовісності ОСОБА_10 , підписав даний договір, не бажаючи настання правових наслідків укладеного договору.
Свій обов`язок ОСОБА_79 перед ОСОБА_10 виконував у повному обсязі, узяті в борг грошові кошти виплачував своєчасно.
Крім того, 04.04.2007 року ОСОБА_25 спільно зі своєю дружиною ОСОБА_24 взяли у борг у ОСОБА_10 гроші в сумі 196000 доларів США, про що був складений та посвідчений приватним нотаріусом договір позики. Як гарант виплати суми боргу, також був укладений між ОСОБА_10 та ОСОБА_24 договір про задоволення вимог іпотеко держателя, предметом якого виступала квартира розташована за адресою: АДРЕСА_7 . Через деякий час, а саме, 04.11.2008 року, будучи введеною в оману, ОСОБА_24 підписала договір комісії з ОСОБА_13 , чим надала останній право розпоряджання вищевказаною квартирою без її відома, при цьому, ОСОБА_24 не мала наміру відчуження належної їй квартири.
Підписуючи дані договори вона була впевненою, що укладає тільки договір позики, про існування договору комісії їй відомо не було.
25.10.2016 органом досудового розслідування ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю м. Харкова, українцю, одруженому, громадянину України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_30 , засуджений вироком Дзержинського районного суду м. Харкова до 13 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, 18.04.2016 року Ухвалою Апеляційного суду м. Харкова покарання зменшено до 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна відповідно до ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 8 квітня 2014 року із змінами, внесеними згідно із Законом №1246-VІІІ від 06 травня 2014 року звільнений від відбування призначеного покарання - повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.
Сторона обвинувачення зазначає в клопотанні, що, враховуючи викладене, а також той факт, що вище перелічені квартири є предметом кримінального правопорушення, який одержаний внаслідок вчинення кримінального правопорушення стосовно ОСОБА_4 , ОСОБА_24 , ОСОБА_59 , ОСОБА_77 , ОСОБА_32 та ОСОБА_31 , ОСОБА_98 , ОСОБА_99 та ОСОБА_100 , ОСОБА_9 , а також з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, просить накласти арешт на зазначені в клопотанні квартири та земельну ділянку, із забороною вчинення будь-яких дій, в тому числі в рамках виконання виконавчих проваджень (а.с. 2-31).
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав подане клопотання.
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 підтримала клопотання про арешт майна, просила накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , яка раніше їй належала.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 підтримав клопотання про арешт майна, просив накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_7 , яка раніше належала йому та його сім`ї.
Власник майна ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав клопотання про арешт майна.
Крім того, в судовому засіданні 21.12.2016 потерпілі ОСОБА_20 , ОСОБА_80 підтримали клопотання про арешт майна, в дане судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином про день, час, розгляду клопотання.
Представник власника майна ТОВ «Агенство нерухомості Естейт-Сервіс» в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання (а.с. 187, 227), до канцелярії суду 21.12.2016 директор ТОВ «Агенство нерухомості Естейт-Сервіс» ОСОБА_102 надав заперечення з додатками (а.с. 196-199, 200-214), в яких просить на підставі ч. 1 ст. 173 КПК України відмовити в задоволенні клопотання, вважає його недостатньо вмотивованим, необґрунтованим і незаконним, таким, що не містить правової підстави для його задоволення, прямо суперечить нормам ч. ч. 10, 12 ст. 170 КПК України, позбавлене доцільності та не відповідає цілям, що ставляться процесуальним законом перед таким процесуальним заходом як арешт майна, зазначаючи, зокрема, наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 642 КПК України, підприємство ТОВ «Агенство нерухомості Естейт-Сервіс» набуло статусу особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, та в силу п. 26 ч. 1 ст. 3 КПК України надає заперечення. Посилаючись на положення ч. 2 ст. 171, ст. 170, 98, ч. ч. 2, 4 ст. 173, ч. ч. 10, 12 ст. 170 КПК України, зазначає, що знаряддям злочину належне підприємству майно не було і бути не могло, якихось слідів чи відомостей, які слідчий хотіла б використати як доказ і будь-якого факту чи обставини, - не містить. Належне підприємству майно набуте ним не кримінально протиправним шляхом, а на абсолютно законних і правомірних підставах. Про вчинення підприємством кримінального правопорушення взагалі не йдеться. Належне підприємству нерухоме майно не відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, і не може бути арештованим задля забезпечення збереження його в якості речових доказів. Належне підприємству майно одержане не внаслідок вчинення злочину та не є доходами від такого майна, не призначене та ніколи не використовувалось для схиляння когось до вчинення злочину, фінансування чи матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення, не було виготовлене чи пристосоване або використане як засоби чи знаряддя злочину. Належне підприємству майно не було предметом злочину, а якби і могло бути предметом якогось злочину, то підлягало б поверненню законному володільцю, і, отже, так само не підпадає під ознаки майна, що може підлягати спеціальній конфіскації, - в тому числі в силу заборони згідно ч. 5 ст. 962 КК України. Зазначає, що ТОВ «Агентство нерухомості Естейт-Сервіс» є добросовісним набувачем належного йому майна, у зв`язку з чим, в силу норми абз. З ч. 4 ст. 962 КК України, не може підлягати спеціальній конфіскації. Таким чином, задля забезпечення якоїсь спеціальної конфіскації арешт на майно підприємства також накладений бути не може.
Директор ТОВ «Агенство нерухомості Естейт-Сервіс» ОСОБА_102 вказує в письмових запереченнях також, що керівництву ТОВ «АН Естейт-Сервіс» не відомі обставини, що могли б свідчити про те, що відносно нього здійснювалося б якесь провадження. Відповідно, і арешт на майно ТОВ «АН Естейт-Сервіс», з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо підприємства, накладений бути не може. Вказує, що ніяких проваджень щодо підприємства ніхто ніде не здійснює, і підприємство не несе відповідальності за жодних осудних чи неосудних осіб. Отже, й арешт на майно ТОВ «АН Естейт-Сервіс» з метою нібито забезпечення відшкодування шкоди від кримінального правопорушення чи стягнення можливої неправомірної вигоди підприємства, накладений бути не може. Крім того, зазначає, що належне підприємству нерухоме майно неможливо приховати. Майже неможливо таке майно також і знищити, перетворити чи непомітно відчужити. Що стосується можливого псування майна, то з огляду на основні напрями діяльності підприємства, які є загальнодоступною інформацією, що міститься у відкритих державних реєстрах, та, навіть, з очевидністю вбачаються з назви підприємства, це було б просто нелогічно і, навіть, абсурдно.
Також зазначає, що, з огляду на основні напрями діяльності підприємства, будь-яке обмеження прав ТОВ «Агентство нерухомості Естейт-Сервіс» на володіння, користування або розпорядження належним йому нерухомим майно призведе до надзвичайного порушення його прав та законних інтересів, зриву його роботи на довгий строк та інших вкрай негативних явищ тощо (а.с. 196-199).
Власники майна ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином про час, місце розгляду клопотання (а.с. 185, 186, 194, 224, 225, 233).
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України, неприбуття власників майна у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання про арешт майна. Враховуючи положення ч. 1 ст. 172 КПК України, відповідно до якої клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею не пізніше двох днів з дня його надходження, слідчий суддя вважає можливим розглянути клопотання у відсутність зазначених власників майна, на підставі наданих даних. Більш того, відповідно до вимог ст. 174 КПК України, власник майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, наділений правом заявити у встановленому порядку клопотання про його скасування повністю або частково.
Крім того, на виконання вимог ч. 1 ст. 172 КПК України, слідчим суддею здійснено виклик в судове засідання підозрюваного ОСОБА_10 , який в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання (а.с. 188, 226, 243), до канцелярії суду 21.12.2016 подав заперечення, в яких зазначив, що 20.12.2016 його телефонограмою викликано в приміщення Київського районного суду м. Харкова задля участі в судовому засіданні з розгляду подання слідчого ОСОБА_7 про арешт майна. Зі змістом подання слідчого ОСОБА_7 не ознайомлений, але категорично заперечує проти його задоволення слідчим суддею, оскільки переконаний, що вся діяльність слідчої ОСОБА_7 взагалі та кожна окрема конкретна її дії зокрема, є незаконними та спрямовані виключно на неправомірне переслідування його задля заволодіння його майно та відчуження його на користь третіх осіб, у зв`язку з чим він не має бажання приймати в цьому участі. Впевнений, що внесене слідчому судді подання слідчої ОСОБА_7 є протиправним і незаконним, покладені в його обґрунтування обставини, як і завжди, є нічим не доведеними припущеннями, мета його внесення є неочевидною, доцільність його задоволення не розкрита. Просить не приймати доводи слідчої ОСОБА_7 на віру, критично поставитися до викладених в поданні слідчої пояснень, ретельно перевірити подані на їх підтвердження докази (якщо це подання містить посилання на щось схоже на докази), зіставити доцільність задоволення клопотання слідчої з можливими в результаті такого задоволення наслідками у вигляді порушення його прав та законних інтересів третіх осіб, обов`язково відобразити всі ці моменти в прийнятому за результатами розгляду подання судовому рішенні і відмовити в задоволенні подання слідчої ОСОБА_7 (а.с. 195).
В межах даного кримінального провадження 18.11.2016 ОСОБА_10 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 4 ст. 190 КК України, тобто, придбання права на майно шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, вчинене в особливо великих розмірах; за 8 епізодами ч. 4 ст. 190 КК України, тобто, придбання права на майно шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, вчинене повторно в особливо великих розмірах; за 2 епізодами - ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України, тобто, закінчений замах на придбання права на майно шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групи осіб, вчинене повторно в особливо великих розмірах (а.с. 148-181).
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Стороною обвинувачення доведено, що вищевказані квартири та земельна ділянка мають значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
За вказаних стороною обвинувачення у клопотанні обставин, які внесені до ЄРДР та на теперішній час здійснюється досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, в межах якого, як зазначено вище, ОСОБА_10 повідомлено про підозру за ч. 4 ст. 190 КК України, за 8 епізодами, передбаченими ч. 4 ст. 190 КК України, за 2 епізодами, передбаченими ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України (а.с. 148-181), вказані об`єкти нерухомості можуть бути об`єктами кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом.
Враховуючи обставини, викладені стороною обвинувачення в клопотанні про арешт майна, в повідомленні про підозру, зазначене стороною обвинувачення нерухоме майно як предмет кримінального правопорушення, одержаний внаслідок вчинення кримінального правопорушення, відповідає критеріям речового доказу, передбаченим в ст. 98 КПК України.
При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, як суттєво позначаться на інтересах інших осіб.
Враховуючи викладене, вказані в клопотанні квартири та земельна ділянка підлягають арешту шляхом заборони їх відчуження та розпорядження, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України прокурор в цій частині довів слідчому судді необхідність арешту майна та правові підстави для такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Слідчий суддя вважає розумним та співрозмірним обмеження права власності завданням кримінального провадження шляхом арешту вказаних квартир, земельної ділянки шляхом заборони їх відчуження та розпорядження.
Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.
З урахуванням положень ст. ст. 2, ст. 7, 132, 170, 171, 173 КПК України, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні виправдовують на теперішній час такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні прокурора, слідчого, а тому клопотання в цій частині підлягає задоволенню.
При цьому, прийшовши до висновку про необхідність арешту зазначеного майна саме з метою збереження речових доказів шляхом заборони їх відчуження та розпорядження, в цій частині щодо доводів представника власника майна ТОВ «Агенство нерухомості Естейт-Сервіс» про неможливість арешту майна підприємства як добросовісного набувача, який не має відношення до даного кримінального провадження, та до якого неможливе застосування спеціальної конфіскації, слідчий суддя вважає необхідним також зазначити наступне.
Відповідно до абз. 2 ч. 10 ст. 170 КПК України, не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Крім того, дійсно згідно вимог чинного кримінального процесуального законодавства, арешт майна можливий за наявності до того правових підстав з метою забезпечення можливої конфіскації чи спеціальної конфіскації майна у кримінальному провадженні. Проте, як вказано вище, метою арешту майна, який застосовується в даному випадку, є збереження речових доказів. З іншою метою такий захід забезпечення в межах даного кримінального провадження слідчим суддею не застосовується.
Однак, не підлягає задоволенню клопотання сторони обвинувачення в частині арешту вказаного нерухомого майна з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), виходячи з наступного.
За змістом ч. 1, 2 ст. 61 КПК України, цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди. Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 62 КПК України, цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом.
В судовому засіданні прокурором надано позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_10 про відшкодування матеріального збитку, заподіяного злочином на суму 200000 грн. і моральної шкоди на суму 200000 грн., та позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_10 про відшкодування матеріального збитку, заподіяного злочином на суму 400000 грн. і моральної шкоди на суму 400000 грн. від 28.11.2016 (а.с. 235, 236).
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).
Згідно ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Як зазначено вище, згідно п. п. 1, 3, 4 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Зі змісту позовної заяви ОСОБА_4 до ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної та матеріальної шкоди, слідує, що вказаний цивільний позов потерпіла обґрунтовує діями ОСОБА_10 , спрямованими за заволодіння її грошовими коштами та квартирою за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 235).
Однак, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 01.12.2016 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_8 (а.с. 106-108).
Зі змісту позовної заяви ОСОБА_5 до ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної та матеріальної шкоди, слідує, що вказаний цивільний позов потерпілий обґрунтовує діями ОСОБА_10 , спрямованими за заволодіння його грошовими коштами та квартирою за адресою: АДРЕСА_7 (а.с. 236).
Як зазначено вище, у даному кримінальному провадженні ОСОБА_10 повідомлено про підозру (а.с. 33-54, 148-181).
Матеріли, що надані слідчому судді, не містять належних та допустимих доказів, які б містили відомості про те, що ОСОБА_8 є підозрюваним, фізичною особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також, що ТОВ «Агенство нерухомості Естейт-Сервіс» є юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Отже, за вказаних обставин, правові підстави до арешту зазначеного нерухомого майна саме з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), на теперішній час відсутні.
Більш того, в клопотанні слідчого, прокурора міститься вимога про арешт вказаного вище майна також із забороною вчинення дій в рамках виконання виконавчих проваджень. В цій частині слідчий суддя приходить висновку про відсутність до того правових підстав, виходячи з наступного.
В ч. 1 ст. 131 КПК України прямо вказано, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Нормами КПК України, зокрема, ст. ст. 7, 131, 132, 170-173 КПК України, не передбачено застосування заходів забезпечення кримінального провадження із метою заборони вчинення дій в рамках виконання виконавчих проваджень.
Принципом цивільного судочинства є виконуваність рішення суду, а у статті 14 ЦПК України визначені ознаки обов`язковості судових рішень. Крім того, виконання рішення суду є елементом справедливого судового розгляду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна шляхом заборони вчинення дій в рамках виконання виконавчих проваджень суперечить гарантованому нормами міжнародного та вітчизняного права принципу доступу до правосуддя.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
Накласти арешт на квартири, які розташовані за адресами:
3) АДРЕСА_4 , яка згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 01.12.2016 на праві власності належить ОСОБА_8 (прож: АДРЕСА_5 ;
6) АДРЕСА_8 , яка згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 01.12.2016 квартира на праві власності належить ТОВ «Агенство нерухомості Естейт-Сервіс» код ЄДРПОУ 3958679, зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 ;
В іншій частині в задоволенні клопотання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.

Слідчий суддя ОСОБА_1