Справа № 524/4043/15-к
Провадження №
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.12.2016 року слідчий суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Кременчуці заяву слідчого СУ ГУ Національної поліції в Полтавській області про роз`яснення ухвали слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16.02.2016,
Слідчий СУ ГУ Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_3 , у провадженні якого на цей час перебуває вказане кримінальне провадження, звернувся із заявою про роз`яснення ухвали слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16.02.2016.
В обґрунтування заяви зазначив, що на даний час у кримінальному провадженні виник ризик пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, на яке накладено арешт. Власник майна ТОВ «АЛВІГА», незважаючи на наявність ухвали слідчого судді про арешту на нерухоме майно, здає його в оренду, що може призвести до зміни, передачі, пошкодження цілісності приміщень. Допитані у кримінальному провадження свідки підтвердили також факт наміру представників власника майна - ТОВ «АЛВІГА» продати арештоване нерухоме майно.
Слідчий просить роз`яснити ухвалу про арешт майна, а саме яких правомочностей власника позбавлено у зв`язку з арештом майна (володіння, користування чи розпорядження).
Особа, яка звернулась до слідчого судді із заявою про роз`яснення судового рішення, представник власника майна - ТОВ «АЛВІГА» в судове засідання не з`явились, про час і місце судового розгляду повідомлялась належним чином.
Відповідно до ч. 2 ст. 380 КПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду заяви про роз`яснення рішення.
Згідно зі ст. 380 КПК України якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення, приватного виконавця ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.
Частиною 1 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.
Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації.
Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.
Під час розгляду заяви слідчого установлено, що ТОВ «АЛВІГА» 29.01.2016 передала в іпотеку арештоване нерухоме майно, у забезпечення виконання свого грошового зобов`язання перед фізичною особою ОСОБА_4 на загальну суму 7 650 000,00 грн.; що представники ТОВ «АЛВІГА» користуються арештованими приміщеннями на свій розсуд; що на даний час наявні ризики пошкодження, псування, знищення, перетворення майна, на яке накладено арешт у кримінальному провадженні; що арештоване майно виставлено на продаж.
Тому слідчий суддя уважає, що арешт вказаного нерухомого майна у кримінальному провадженні на цей час відповідає вимогам ст. 170 КПК України.
Слідчі у кримінальному провадженні, прокурор процесуальний керівник у ньому, зобов`язані вжити всіх необхідних заходів для досягнення завдання та мети арешту майна у кримінальному провадженні.
У зв`язку з неналежним виконанням власником ухвали слідчого судді про арешт майна, існує необхідність роз`яснення судового рішення, оскільки воно може бути не зрозумілим для його виконання.
Крім цього, необхідно роз`яснити, що особи, яким передано на зберігання майно, на яке накладено арешт (банк, територіальна держадміністрація, житлово-експлуатаційна контора, власник цього майна чи його родич), попереджаються про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України за відчуження, підміну, пошкодження, знищення майна або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт чи порушення обмеження (обтяження) права користування таким майном, здійснене особою, якій це майно ввірено.
Ураховуючи викладене, керуючись ст. 170, 309, 380 КПК України, слідчий суддя,
Заяву задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1