Справа № 382/2306/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/496/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 20 16.05.2017

УХВАЛА
Іменем України
16 травня 2017 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Баришівського районного суду Київської області від 30 травня 2016 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Черняхів, Черняхівського району, Житомирської області, громадянина України, без освіти, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 04.11.2009 року Житомирським районним судом Житомирської області за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України до 3 років обмеження волі з конфіскацією 1/2 частини майна. Згідно постанови Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 23.03.2011 року замінено невідбуту частину покарання на 240 годин громадських робіт,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, та призначено покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією майна.
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Переяслав-Хмельницький Київської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк 2 (два) роки.
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Переяслав-Хмельницький Київської області, громадянина України, із повною загальною середньою освітою, одруженого, такого, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей, приватного підприємця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.396 КК України, та призначено покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнено ОСОБА_10 від відбування покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк 1 (один) рік.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 36 500 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 10 000 грн. моральної шкоди.
Згідно вироку суду ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 засуджено за скоєння кримінальних правопорушень, вчинених за наступних обставин.

25 березня 2015 року, близько 02 години, ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_9 та невстановленою слідством особою (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), маючи корисливий умисел на заволодіння чужим майном, за попередньою змовою групою осіб, на автомобілі марки «Рено Трафік», належному ОСОБА_10 , та під керуванням останнього, прибули до будинку по АДРЕСА_3 .

Прибувши до вказаного місця, ОСОБА_10 , не знаючи про злочинні наміри вказаних осіб, залишився в автомобілі, а ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та невстановлена слідством особа (матеріали щодо якої виділені в окреме провадження) вийшли із вказаного транспортного засобу та підійшовши до будинку АДРЕСА_3 , із метою заволодіння чужим майном, шляхом розбиття віконного скла проникли до житлового приміщення, де невстановлена слідством особа (матеріали відносно якого були виділені в окреме провадження) та ОСОБА_8 вчинили розбійний напад на ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , застосувавши до них фізичне насильство, небезпечне для життя чи здоров`я, яке виразилось у заподіянні невстановленою слідством особою (матеріали щодо якої виділені в окреме провадження) та ОСОБА_8 потерпілим ОСОБА_12 та ОСОБА_11 тілесних ушкоджень у вигляді струсу головного мозку, синців обличчя, рани волосяної частини голови, гематоми підборіддя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

ОСОБА_9 , злякавшись протиправних дій ОСОБА_13 та ОСОБА_8 , які виразились в нанесенні тілесних ушкоджень потерпілим, втік з місця вчинення злочину та самостійно направився до свого місця проживання у м. Переяслав-Хмельницький Київської області.

Повернувшись до автомобіля, ОСОБА_8 та ОСОБА_13 повідомили ОСОБА_10 про вчинення ними розбійного нападу на потерпілих та заволодіння їхніми грошовими коштами на загальну суму 36500 грн.

Таким чином, суд визнав доведеним вчинення ОСОБА_8 нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло.
Суд визнав доведеним вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, яке полягає в незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.
Також, суд визнав доведеним вчинення ОСОБА_10 кримінального правопорушення, пов`язаного в заздалегідь не обіцяному приховуванні особливо тяжкого злочину.
Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 10.08.2017 року задоволено апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_11 на вирок Баришівського районного суду Київської області від 30.05. 2016 року. Вирок Баришівського районного суду Київської області від 30 травня 2016 змінено в частині вирішення цивільного позову та збільшено суму стягнень за моральну шкоду з ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_11 з 10 000 гривень до 50 000 гривень. В решті вирок залишено без змін.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції захисником обвинуваченого ОСОБА_8 адвокатом ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу, в якій він просить оскаржуваний вирок змінити та перекваліфікувати дії ОСОБА_8 на ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України. На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити його від відбування покарання. У задоволенні цивільного позову відмовити.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції поклав в основу вироку відносно ОСОБА_8 показання потерпілої ОСОБА_11 , які є неналежним доказом в силу своєї не логічності, непослідовності та суперечливості. Зокрема, потерпіла ОСОБА_11 зазначила, що на момент вчинення кримінального правопорушення в будинку знаходилося чотири чоловіки: ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а у дворі вона чула розмову ще двох осіб і голос жінки. Однак, обвинувачені стверджували, що в будинок заходили ОСОБА_8 , ОСОБА_13 та ОСОБА_9 , а ОСОБА_10 залишився в автомобілі. Це підтвердив в своїх показах і потерпілий ОСОБА_12 , який вказав що до кімнати увійшло троє чоловіків.
При цьому, показання покійного потерпілого ОСОБА_12 , який зазначив, що до моменту нанесення йому тілесних ушкоджень, нападники підійшли до дружини і шляхом погроз забрали у неї гроші, не можна приймати як доказ, оскільки вказані показання не були оголошені в повному обсязі. Органом досудового розслідування та судом не було встановлено, які саме погрози висловлювали обвинувачені, хто із обвинувачених погрожував потерпілій та звідки саме забрали у потерпілої кошти.
Також, потерпілий ОСОБА_12 зазначив, що його дружина ОСОБА_11 весь час знаходилась в полі його зору і жодних пояснень з приводу її побиття та знущання обвинуваченими не надавала. Відповідно до висновку експертизи, тілесні ушкодження, які отримала потерпіла утворилися від дії тупого предмету, ушкоджень, які б могли утворитися від знущань ОСОБА_10 , про які стверджувала в своїх поясненнях остання, медичними працівниками виявлені не були.
З показань ОСОБА_8 вбачається, що він разом з ОСОБА_13 та ОСОБА_9 йшли до потерпілих для вчинення крадіжки і були впевнені що в будинку нікого не має. Ніяких насильницьких дій відносно потерпілих він не вчиняв і наміру на вчинення розбійного нападу у них не було. Крім того, описані ОСОБА_8 удари, які наносив ОСОБА_13 потерпілій, частково відповідають вказаним у висновку експерта ушкодженням. Однак, походження цих ушкоджень є сумнівними, адже потерпіла пояснювала, що вона падала на підлогу в лікарні і билася головою об стіни та підлогу.
Вищезазначене свідчать про те, що в суді першої інстанції не було встановлено, що саме ОСОБА_8 застосовував до ОСОБА_11 фізичне та психічне насильство та заволодів їхнім майном. Будь-яких інших доказів в підтвердження розбійного нападу на потерпілих районним судом встановлено не було.
Також, судом першої інстанції не було перевірено факту застосування працівниками поліції фізичного та психічного насильства до обвинуваченого ОСОБА_8 , в результаті якого він оговорив себе.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, із наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, за вказаних у вироку обставин, відповідають матеріалам кримінального провадження і ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах.

Так, у суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 свою вину в скоєнні інкримінованого правопорушення не визнав, при вирішенні цивільного позову покладався на розсуд суду, при цьому пояснив, що в березні місяці 2015 року (точної дати не пам`ятає), близько 20-21 год. він разом із ОСОБА_9 знаходився у магазині «Залізний» в м. Переяслав-Хмельницький, де вони вживали пиво. В цей час, до них під`їхали ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , який залишився разом з ними, а ОСОБА_10 поїхав у своїх справах. В ході розмови, ОСОБА_8 розповів ОСОБА_9 та ОСОБА_13 про те, що він має боргові зобов`язання, а тому, йому необхідно продати автомобіль. Почувши це, ОСОБА_13 повідомив, що в с. Гензерівка Яготинського району проживають дід з бабою, які мешкають самі та в них завжди є грошові кошти, котрі можна без проблем викрасти. ОСОБА_13 запропонував їм із ОСОБА_9 проникнути до будинку коли діда з бабою не буде вдома та здійснити крадіжку грошей, на що вони погодилися. В цей час, до них на своєму автомобілі марки «Рено» під`їхав ОСОБА_10 і ОСОБА_13 попросив, щоб йому нічого не казали про дану розмову. Коли ОСОБА_10 підійшов до них, ОСОБА_13 за грошову винагороду запропонував останньому відвести їх до його знайомих, які мали віддати йому гроші, на що ОСОБА_10 погодився і вони всі розійшлися, домовившись зустрітися через декілька годин .

Цього ж вечора, у темну пору доби, ОСОБА_10 під`їхав до обумовленого місця зустрічі, і вони поїхали в напрямку, що показував ОСОБА_13 , який сидів на передньому пасажирському сидінні. На виїзді з м. Переяслав-Хмельницький вони заїхали на АЗС «КЛО», щоб заправити автомобіль пальним та купили 0.3 літри горілки та 3 пляшки пива, які ОСОБА_8 , ОСОБА_13 та ОСОБА_9 розпили в салоні автомобіля.

Біля одного із домоволодінь в с. Гензерівка, ОСОБА_13 сказав зупинитися і ОСОБА_10 , припаркувавши свій автомобіль на узбіччі поряд з чиїмось подвір`ям, заглушив двигун та вимкнув світло фар.

Вийшовши з автомобіля, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 попрямували за ОСОБА_13 , а ОСОБА_10 залишився в автомобілі. При цьому, виходячи з автомобіля, ОСОБА_13 взяв із собою ніжку від меблевого розкладного столика довжиною близько 80 см, «бежевого кольору», пояснивши це необхідністю відігнати собаку на подвір`ї.

Підійшовши до подвір`я, на яке вказував ОСОБА_13 , вони всі перелізли через дерев`яний паркан та маючи намір зайти до будинку, ОСОБА_13 підійшов до вхідних дверей та взявшись за вхідну ручку побачив, що двері були зачинені, а тому, сказав ОСОБА_8 обійти кругом будинку та подивитися, чи ніде не відкрите вікно. Оскільки всі вікна в будинку були зачинені, то він у дворі знайшов металевий прут схожий на гвіздок довжиною близько 15 сантиметрів, за допомогою якого зняв скло та через зроблений отвір проникнув в середину будинку. Зорієнтувавшись де знаходяться вхідні двері відчинив їх, впустивши ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , який тримав в руках дерев`яну ніжку від столика.

Рухаючись в будинку, а саме від кухні до іншої кімнати, побачив як раптово перед ним відчинились двері та з них виглянув чоловік похилого віку, а в кімнаті, із якої він виглядав, було увімкнено світло. Обійшовши чоловіка, ОСОБА_8 зайшов в освітлену кімнату, де побачив жінку похилого віку, яка сиділа на ліжку та почала кричати. Він підбіг до даної жінки та долонею руки прикрив їй рот наказавши не чинити галасу. В цей момент, повернувши свою голову побачив, що дід лежить на підлозі в коридорі будинку тримаючись руками за голову, а ОСОБА_13 із ніжкою від столика, стояв над ним. ОСОБА_9 поряд з ними уже не було. ОСОБА_13 підбіг до баби, біля якої стояв ОСОБА_8 та долонею руки, нанісши їй два удари в область обличчя, запитав де лежать грошові кошти на що остання показала рукою, що грошові кошти лежать під столиком в барсетці. Піднявши скатерку із столу, ОСОБА_13 дістав барсетку та відчинивши її, забрав всі грошові кошти, які поклав до кишені свого одягу та обернувшись до ОСОБА_8 сказав циганською мовою «біжимо до автомобіля». Залишаючи місце скоєння злочину, ОСОБА_13 схопив на столі телефон, який належав потерпілим та долонями рук розламавши його, кинув на підлогу.

Покинувши будинок вони перелізли через паркан та підійшли до автомобіля, однак ОСОБА_9 в автомобілі також не було. Для того, щоб ОСОБА_10 нічого не запідозрив, вони сіли на заднє сидіння автомобіля та сказали йому рухатися до м. Переяслав-Хмельницький, прибувши до якого, ОСОБА_13 дав ОСОБА_10 300 грн. за паливо та поїхав у невідомому напрямку.

Стверджує, що ніяких насильницьких дій відносно потерпілих, він не вчиняв і наміру на вчинення розбійного наміру у них не було. Йдучи разом із ОСОБА_13 та ОСОБА_9 на вчинення крадіжки майна, вони були впевнені в тому, що в будинку його господарі відсутні. ОСОБА_10 про свої наміри на викрадення грошей вони не обговорювали і в свої плани останнього не посвячували.

Окрім того пояснив, що на скоєння даного злочину, його спонукало фінансове становище, в якому він опинився в зв`язку із грошовими зобов`язаннями.

На думку обвинуваченого, вчинені ним дії ніяким чином не підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, оскільки ніякого насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілих, він особисто не здійснював. При цьому, наполягав, що покази, які він давав в ході досудового розслідування, були отримані під впливом психічного тиску працівників правоохоронних органів.

Обвинувачений ОСОБА_9 в суді першої інстанції свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, підтвердивши покази ОСОБА_8 щодо обставин, за яких вони потрапили в будинок потерпілих. Окрім того пояснив, що побачивши, як із однієї із кімнат будинку раптово, не очікувано для них виглянув чоловік похилого віку, ОСОБА_13 наніс йому удар ніжкою від столика по голові, він злякавшись таких подій вибіг з будинку та побіг в невідомому напрямку. Коли прийшов до тями, то зорієнтуватися де знаходиться автомобіль, не міг, а тому пішов до іншого села, щоб добратися до траси та доїхати додому. Коли почало світати, зустрів чоловіка, який повідомив його про те, що скоро буде їхати маршрутка до м. Яготин. Дочекавшись маршрутку, він доїхав до м. Яготин, а звідти до м. Переяслав-Хмельницький.

Через декілька днів він зустрівся із ОСОБА_8 та ОСОБА_13 і пред`явив їм претензії, але останні його заспокоїли сказавши, що все буде нормально.

Наполягає, що покази, які він давав в ході досудового розслідування, були отримані під впливом психічного тиску працівників правоохоронних органів.

Із показань обвинуваченого ОСОБА_10 в суді першої інстанції вбачається, що в березні місяці 2015 року (якого саме числа не пам`ятає), близько 21 години він їхав на своєму автомобілі марки «Рено Трафік», сріблястого кольору у справах свого брата. По дорозі він зустрів знайомого ОСОБА_13 , зупинився та підвіз його до магазину в мікрорайоні «Підварки» у м. Переяслав-Хмельницький, де на той час пили пиво його знайомі ОСОБА_9 та ОСОБА_8 . Привітавшись із хлопцями, він поїхав далі. Через декілька годин, він знову під`їхав до магазину де відпочивали вказані особи. До нього підійшли ОСОБА_13 із ОСОБА_8 та запропонували відвести їх до м. Яготин для того щоб забрати грошові кошти, які винні ОСОБА_13 за грошову винагороду в сумі 300 гривень.

На вказану пропозицію він погодився, після чого ОСОБА_14 сів на переднє сидіння автомобіля, щоб показувати напрямок руху, а ОСОБА_8 та ОСОБА_9 сіли на заднє сидіння автомобіля. По напрямку руху, на виїзді з м. Переяслав-Хмельницький, вони заїхали на АЗС, де ОСОБА_13 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 придбали спиртні напої, які розпили під час руху. Доїхавши до села, назви якого він пам`ятає, ОСОБА_13 сказав йому зупинитися біля одного із дворів та зачекати їх 20-25 хвилин, а самі втрьох, вийшовши із автомобіля пішли у невідомому йому напрямку вздовж дороги.

Очікуючи повернення хлопців він заснув та прокинувся, коли останні відкрили двері автомобіля та сівши на задні сидіння, сказали їхати до м. Переяслав-Хмельницький. Доїхавши до магазину, від якого вони від`їжджали, він зупинився та коли останні вийшли із автомобіля, побачив, що їх було двоє, а саме ОСОБА_8 та ОСОБА_13 , де був ОСОБА_9 , йому відомо не було.

Коли хлопці сіли в авто, він чув як вони сварилися між собою і в ході сварки, щось казали про крадіжку. Запитавши у ОСОБА_8 про яку крадіжку йде мова, останній відповів, що в будинку куди вони ходили щоб забрати борг, вони здійснили крадіжку грошових коштів, на що він сильно обурився.

На наступний день, дізнавшись від ОСОБА_9 більш детально про обставини вчиненого ОСОБА_13 та ОСОБА_8 злочину, він сильно посварився із останніми, однак до правоохоронних органів не звернувся, оскільки це суперечить їхнім циганським правилам.

Потерпіла ОСОБА_11 в ході досудового розслідування пояснила, що 25.03.2015 року близько другої години ночі вона почула якийсь шум у веранді, а тому, розбудивши свого чоловіка ОСОБА_12 попросила, щоб він подивився, що там відбувається. Через декілька хвилин, чоловік повернувшись сказав, що все нормально та ліг відпочивати. Проте, з веранди будинку знову почувся якийсь звук, а тому, вона ще раз попросила його подивитися. Коли чоловік увімкнув світло, то вони помітили, що у приміщенні веранди стоять чотири невідомі особи із палицями в руках, які були одягнені в чорний одяг, без рукавиць, на голові одягнені капюшони, без масок, але всі вони були циганської національності та розмовляли російською мовою. В цей момент ОСОБА_11 почула, що на подвір`ї знаходилося ще двоє людей, тому, що вони між собою розмовляли, візуально вона їх не бачила, але зазначила, що з цих двох була одна жінка, оскільки вона почула жіночий голос.

Через хвилину, ОСОБА_9 почав бити її чоловіка, а до неї підскочив найнижчий із нападників, а саме ОСОБА_8 і почав бити її палицею по голові, ногах, спині та діставши предмет схожий на ніж, підставив їй до горла та сказав російською мовою: «Деньги». Злякавшись, вона дістала з-під столу чорну барсетку та віддала її нападнику, останній, відкривши барсетку вийняв всі гроші у сумі 16 500 грн. та поклав їх до своєї кишені, сказавши при цьому, що даних грошей є замало, а тому, приказним тоном сказав, щоб вийшли на вулицю та показали місце де закопані ще грошові кошти. ОСОБА_11 відповіла, що грошей у них більше не має, зазначений нападник, який завдавав їй тілесних ушкоджень, підійшов до ОСОБА_12 і запитав де гроші, на що він відповів, що гроші знаходяться у ліжку. Підбігши до ліжка, невідомий перевернув постіль та почав перевертати подушки, що лежали на печі. В цей момент, хтось із злочинців, які були біля чоловіка сказав одне слово «олар» і всі вони вийшли з будинку поламавши перед виходом мобільний телефон.

Стверджує, що ОСОБА_9 битою вдарив ОСОБА_12 по голові і коли той впав, то ОСОБА_9 стало зле й він почав рвати. В цей час, ОСОБА_8 почав битою бити її по ногах, спині та посадивши на стіл, вибив їй зуби, про що вона повідомляла експерта. Окрім того, ОСОБА_8 погрожував їй ножем, а обвинувачений ОСОБА_13 лише координував їхні дії.

У суді першої інстанції потерпіла ОСОБА_11 пояснила, що коли ОСОБА_8 почав бити ОСОБА_12 , то обвинувачений ОСОБА_10 , який спочатку стояв на «шухері», підійшов до неї та нагнувши її, засунув палку, яку він тримав у руках, їй у задній прохід.

Всупереч доводам апеляційної скарги захисника суд першої інстанції оцінивши показання потерпілої ОСОБА_11 з точки зору належності, допустимості, достовірності та взаємозв`язку з іншими доказами, наявними у матеріалах кримінального провадження, обґрунтовано дійшов до наступних висновків.

Показання потерпілої ОСОБА_11 із приводу того що на момент вчинення кримінального правопорушення в будинку було чотири чоловіки, а саме: ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а у дворі, вона чула розмову ще двох осіб, в тому числі і голос жінки, спростовуються показами самих обвинувачених, які стверджували, що в будинок заходили ОСОБА_8 , ОСОБА_13 та ОСОБА_9 , а ОСОБА_10 залишався в автомобілі. Також покази потерпілої ОСОБА_11 в цій частині спростовуються і дослідженими в судовому засіданні показами потерпілого ОСОБА_12 (т.1, а.п. 68-70), який стверджував, що в кімнату зайшли троє чоловік.

Окрім того, як вбачається із показів потерпілого, його дружина постійно була в полі його зору і жодних пояснень з приводу її побиття палицями та грубе над нею знущання, ОСОБА_12 не надавалися.

У підтвердження неправдивості показів ОСОБА_11 в частині її побиття (шляхом нанесення їй тілесних ушкоджень палицею в кількості 5-6 разів, вибиття зубів та грубе знущання) в матеріалах кримінального провадження наявний висновок експерта № 64/д від 05.05.2015 року з якого вбачається, що згідно наданої медичної документації у останньої виявлені наступні тілесні ушкодження: струс головного мозку, синець обличчя, які утворилися від дії тупого предмету, або при ударі об такий. Ніяких тілесних ушкоджень, які б могли утворитися від знущань ОСОБА_10 , про які стверджувала у своїх поясненнях ОСОБА_11 , медичними працівниками виявлені не були. Не було виявлено медичними працівниками і факту вибиття зубів, про який також стверджувала в судовому засіданні потерпіла.

Не послідовними є і пояснення потерпілої з приводу причетності до побиття її чоловіка обвинуваченого ОСОБА_9 .

Так, обвинувачений ОСОБА_8 в суді першої інстанції пояснив, що ОСОБА_9 побачивши, як із однієї із кімнат, не очікувано для всіх вийшов чоловік похилого віку, то одразу ж вибіг і в той вечір він ОСОБА_9 більше не бачив.

Допитаний в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_10 стверджував, що коли вони після скоєного приїхали до м. Переяслав-Хмельницький і він зупинився біля магазину, звідки підбирав ОСОБА_8 , ОСОБА_13 та ОСОБА_9 , то із автомобіля вийшли лише ОСОБА_8 та ОСОБА_13 , а ОСОБА_9 в автомобілі не було.

Згідно матеріалів кримінального провадження потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в присутності сільського голови с. Гензерівка Яготинського району ОСОБА_15 написали розписку про отримання ними від захисника ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_16 по 17 500 грн. кожен та просили не застосовувати до ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останнього в будинку під час скоєння кримінального правопорушення не було і ні до кого із них фізичного насилля він не застосовував (т.2, а.п.393-394).

Вищенаведені факти свідчать про не послідовність пояснень та не обґрунтованість претензій потерпілої ОСОБА_11 до обвинуваченого ОСОБА_10 .

Разом з тим, пояснення потерпілої ОСОБА_11 щодо неправомірних відносно неї дій обвинуваченого ОСОБА_8 , впродовж досудового розслідування та судового розгляду були незмінними. Так, потерпіла ОСОБА_11 в суді першої інстанції пояснила, що найнижчий із нападників підбіг до неї та шляхом погроз і застосування фізичного насильства, наказав віддати гроші.

Показання потерпілої ОСОБА_11 в цій частині підтверджується показаннями покійного потерпілого ОСОБА_12 , який підтвердив, що після того, як йому нанесли удар по голові і він впав на підлогу, нападники підійшли до дружини та шляхом погроз забрали у неї наявні грошові кошти (т.1, а.п.68-70).

Крім того, у відповідності до висновку експерта №64/д від 05.05.2015 року у ОСОБА_11 виявлені наступні тілесні ушкодження: струс головного мозку, синець обличчя, які утворилися від дії тупого твердого предмету, або при ударі об такий, за давністю можуть відповідати терміну вказаному в постанові, а саме 25.03.15 року та відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я (т.1, а.п.71-73). Даний доказ підтверджує правдивість пояснень потерпілої щодо нанесення їй предметом схожим на биту удару по голові та по обличчю з метою залякати її та забрати наявні у грошові кошти.

Допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_17 пояснив, що 25.03.2015 року близько 13 год. 30 хв. він повернувся із м. Яготин, куди їздив у особистих справах та не доходячи до свого будинку побачив, як на зустріч йшла жінка, яка проживає метрів за 150 від його будинку. Порівнявшись із жінкою, остання сказала, що її разом із чоловіком було побито, просила викликати працівників міліції та швидку допомогу. На губах у потерпілої побачив запечену кров. На прохання, він зателефонував в міліцію (однак в зв`язку з тим, що їхній населений пункт знаходиться ближче до Прилуцького району), то на його дзвінок відповів черговий чергової частини Прилуцького РВ), якому він повідомив про злочин. Також зателефонував до швидкої допомоги. По приїзду працівників міліції, в нього відібрали пояснення та запросили в якості понятого.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника в тій частині, що ОСОБА_8 не завдавав ніяких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_11 свого підтвердження не знайшли.

Окрім показів обвинувачених, потерпілої, свідків, винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому правопорушенні підтверджується зібраними по справі матеріалами досудового розслідування:

Відповідно до рапорту помічника оперативного чергового ЧЧ Прилуцького МВ УМВС сержанта міліції ОСОБА_18 , 25.03.2015 року о 14 год.00 хв. по телефону НОМЕР_1 надійшло повідомлення від ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , про те, що за місцем її проживання невідомі особи нанесли їй тілесні ушкодження та забрали гроші (дане повідомлення зареєстровано в журналі ЄОЗП в Прилуцькому МВ УМВС Чернігівської області від 25.03.2015 року за №233).

Оскільки с. Гензерівка територіально відноситься до Яготинського району Київської області, то дана інформація була передана до Яготинського РВ УМВС України в Київській області (т.1, а.п.8).

Як вбачається із рапорту оперативного чергового Яготинського РВ ГУ МВС України в Київській області від 25.03.2015 року майора міліції ОСОБА_19 , 25.03.2015 року в 14 год. 05 хв. від Прилуцького МВ УМВС України в Чернігівській області надійшло повідомлення про те, що 25.03.2015 року о 2-й годині ночі в с. Гензерівка Яготинського району Київської області невідомі особи проникли в будинок громадянки ОСОБА_11 по АДРЕСА_3 та нанісши їй тілесні ушкодження заволоділи грошовими коштами в сумі 16500 грн. (дане повідомлення зареєстровано в журналі ЄОЗП Яготинського РВ ГУМВС в Київській області від 25.03.2015 року за № 487 (т.1, а.п.9).

Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 25.03.2015 року, в с. Гензерівка Яготинського району Київської області о 15 год. 50 хв. в будинку АДРЕСА_1 . Шевченка слідчий СВ Яготинського РВ лейтенант міліції ОСОБА_20 прийняв усну заяву від ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідно до якої, 25.03.2015 року о 2-й год. ночі невідомі особи в кількості 5-ти осіб, розбивши віконне скло проникли в середину будинку, де під погрозою ножа та нанесення тілесних ушкоджень заволоділи грошовими коштами в сумі 16500 грн. належними ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ( т.1, а.п.10-11).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 25.03.2015 року та доданих до нього фототаблиць, в ході огляду, було виявлено місце проникнення в будинок через вікно, скло якого розбите та виявлені його уламки. Також, з бокової сторони будинку, на відстані 1.94 м. виявлена купюра номіналом 50 грн.; в коридорі будинку, біля проходу до іншої кімнати на підлозі знаходяться плями бурого кольору, зовні схожі на кров. Прямо по коридору, на підлозі знаходяться частини сорочки із слідами рідини бурого кольору. Ці ж сліди бурого кольору, виявлені на речах та одягу, які виявлені біля столу на підлозі. В ході огляду місця події виявлений між посудом розбитий мобільний телефон «Siemens» А-70 синього кольору (т.1, а.п.13-55).

Згідно висновку експерта №64/д від 05.05.2015 року у ОСОБА_11 виявлені наступні тілесні ушкодження: струс головного мозку, синець обличчя, які утворилися від дії тупого твердого предмету, або при ударі об такий, за давністю можуть відповідати терміну вказаному в постанові, а саме 25.03.2015 року та відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я (т.1, а.п.71-73).

Із висновку експерта №65/д від 05.05.2015 року вбачається, що у ОСОБА_12 виявлені наступні тілесні ушкодження: струс головного мозку, рана волосяної частини голови праворуч, гематома підборіддя, які утворилися від дії тупого твердого предмету, або при ударі об такий, за давністю можуть відповідати терміну вказаному в постанові, а саме 25.03.2015 року та відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я ( т.1, а.п.75-76).

Згідно довідок №612, №613 центральної районної лікарні Яготинської районної державної адміністрації ОСОБА_11 знаходилася на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Яготинської центральної районної лікарні з 29.03.2015 року по 09.04.2015 року. На її лікування були витрачені кошти в сумі 3229,30 грн.; ОСОБА_12 знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Яготинської центральної районної лікарні з 25.03.2015 року по 09.04.2015 року. На його лікування були витрачені кошти в сумі 4843,95 грн. (т.1, а.п.77-78 ).

У відповідності до висновку експерта №32 від 09.06.2015 року слід папілярного узору пальця руки (який визнаний придатним для ідентифікації особи згідно висновку експерта № 22 від 03.04.2015 року по к/п № 0000134 від 25.03.2015 року), вилучений з поверхні скалки скла трикутної форми, що знаходилася на відмостці під вікном, місце проникнення), залишений вказівним пальцем лівої руки ОСОБА_8 (т.1, а.п.176-193).

Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 14.07.2015 року ОСОБА_8 14.07.2015 року був затриманий у АДРЕСА_4 , на підставі ухвали Яготинського районного суду Київської області від 10.06.2015 року про надання дозволу на затримання підозрюваного з метою його доставки до суду для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (т.1, а.п.239-242).

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, за ознаками нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.

Оскаржуючи кваліфікацію протиправного діяння обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.3 ст.187 КК України, захисник ОСОБА_7 зазначає, що дії останнього підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із проникненням у житло.

Згідно абз.1,2 п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» крадіжку потрібно вважати закінченою з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним. Якщо особа, котра протиправно заволоділа майном, такої реальної можливості не мала, її дії слід розглядати залежно від обставин справи як закінчений чи незакінчений замах на вчинення відповідного злочину. Закінченим замахом на крадіжку є дії особи, яка викрала майно, але одразу була викрита.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» розбій як злочин проти власності - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства. Під нападом за ст.187 КК слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті. Розбій вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, або з погрозою застосування такого насильства, незалежно від того, заволоділа винна особа майном потерпілого чи ні.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 заволодів викраденим майном та мав реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним. Крім того, своїми неправомірними діями, він заподіяв потерпілій ОСОБА_11 струс головного мозку та синець обличчя, що підпадає під ознаки фізичного насильства. Також, встановлено, що під погрозою психічного насильства, ОСОБА_8 змусив потерпілу показати йому місце, де зберігаються грошові кошти, якими він заволодів. ОСОБА_8 усвідомлював, що він протиправно, із застосуванням насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи, обертає майно на свою користь і бажав цього з метою збагачення.

Вказані обставини повністю виключають кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України.

Із огляду на зазначене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_8 з приводу того, що в кримінальному провадженні відсутні докази скоєння ним розбійного нападу на потерпілих із застосуванням фізичного та психічного насильства і заволодіння належним їм майном,розцінивши їх як обрану ОСОБА_8 лінію захисту, з метою уникнути справедливого покарання за скоєння особливо тяжкого злочину.

Окрім цього, доводи захисника ОСОБА_7 про застосування працівниками поліції фізичного та психічного насильства до обвинуваченого ОСОБА_8 в момент затримання та під час досудового розслідування колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки ознайомившись із підставами затримання та правами і обов`язками затриманого, ОСОБА_8 жодних клопотань, заяв та скарг на дії працівників міліції не заявляв. У зв`язку з цим колегія суддів, розцінює вказані доводи апеляційної скарги, як обрану обвинуваченим ОСОБА_8 лінію захисту.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст.65-67 КК України в повній мірі врахував ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, наслідки, які настали, дані, що характеризують особу обвинуваченого, ставлення винного до вчиненого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема суд першої інстанції врахував те, що ОСОБА_8 вину не визнав, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч..3 ст.187 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, посередньо характеризується за місцем проживання (т.1,а.п.218-219), на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, не перебуває (т.1,а.п.220), раніше притягувався до кримінальної відповідальності, однак в силу ст.89 КК України, є особою, яка не має судимості.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 судом першої інстанції не встановлено.

Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_8 суд першої інстанції визнав вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою та щодо особи похилого віку.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції мотивовано прийшов до висновку, що виправлення ОСОБА_8 можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, призначивши йому, покарання в межах санкції ч.3 ст.187 КК України, у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Визначене покарання обвинуваченому, на думку колегії суддів, відповідає вимогам ст.ст.50,65 КК України, є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів та домірним скоєному.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість доводів та вимог апеляційної скарги захисника та не знаходить підстав для скасування або зміни вироку, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а вирок без зміни.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Баришівського районного суду Київської області від 30 травня 2016 рокувідносно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 без змін.

Головуючий:
Судді: