Провадження № 1-кп/317/76/2017
Справа № 317/3539/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 лютого 2017 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участі:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001618 від 28.08.2015 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червоний Жовтень Оріхівського району Запорізької області, громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
1) 26.05.2015 р. Запорізьким районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 185 КК України до 150 годин громадських робіт;
2) 10.07.2015 р. Запорізьким районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70, ст.ст. 75, 76 КК України до 3 років 10 днів позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки,
за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
В двадцятих числах березня 2015 року, приблизно о 21 год. 00 хв., ОСОБА_4 , діючи повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись на території домоволодіння АДРЕСА_3 , власником якого є ОСОБА_6 , до якого він мав вільний доступ, через незачинені двері зайшов до приміщення даху, звідки взяв мідні запчастини з пральної машини, вагою 1 кг, вартістю 55 грн. 33 коп., газовий балон алюмінієвий вагою 12 кг, вартістю 147 грн. 96 коп., алюмінієвий бідон об`ємом 40 л, вагою 6 кг, вартістю 73 грн. 98 коп., які поклав до мішку та покинув територію домоволодіння за вказаною адресою з викраденим майном, отримавши можливість ним розпорядитися, тим самим викрав його.

В результаті протиправних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_6 завдано матеріальної шкоди на загальну суму 277 грн. 27 коп.

Крім того, приблизно 19 серпня 2015 року, о 12 год. 00 хв., ОСОБА_4 , діючи повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись на території домоволодіння АДРЕСА_3 , власником якого є ОСОБА_6 , через незачинені двері проник у приміщення даху, звідки взяв фрагмент металевої сітки-рабиці, розміром 2x1,5 м, три труби із нержавіючої сталі довжиною 1,5 м, діаметром 2 см кожна, загальною вагою 7 кг, вартістю 81 грн. 69 коп., алюмінієву запчастину з моторного човна загальною вагою 7 кг, вартістю 86 грн. 31 коп., які поклав до свого рюкзаку та мішка, після чого у дворі взяв стару аптечку з інструментами та покинув територію домоволодіння за вказаною адресою з викраденим майном, отримавши можливість ним розпорядитися, тим самим викрав його.

В результаті протиправних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_6 завдано матеріальну шкоду на загальну суму 168 грн. 00 коп.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, визнав повністю, підтвердив усі фактичні обставини, які містяться в обвинувальному акті, та не оспорював час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини кримінальних правопорушень.
По першому епізоду пояснив, що у двадцятих числах березня він ремонтував у потерпілого дах на будинку, мав вільний доступ до території домоволодіння. Під час виконання робіт побачив, що в приміщенні даху є металеві предмети, він склав у мішок та сумку газовий балон, бідон, запчастини до пральної машини та залишив у приміщенні даху. В подальшому, скориставшись тим, що потерпілий покинув територію домоволодіння та пішов у будинок навпроти, він приблизно о 21 год. 00 хв. повернувся, заліз до приміщення даху через незачинені двері, забрав приготовані речі та пішов додому. Усі речі здав на металобрухт, отримав приблизно 300,00 грн., гроші витратив на харчі.
По другому епізоду пояснив, що у серпні 2015 року, приблизно о 12 год. 00 хв., він прийшов до потерпілого полагодити дах та попиляти гілки дерев. Після того як виконав роботу, то вони розійшлись, потерпілий пішов з території домоволодіння, а він після того як вийшов з його території знову повернувся, зайшов без дозволу власника на територію домоволодіння, через незачинені двері проник у приміщення даху, склав та виніс металеві вироби труби з нержавіючої сталі, 2 метри сітки-рабиці та запчастини до двигуна човна. Також прихопив аптечку з інструментами. Речі здав на металобрухт, отримав приблизно 300,00 грн., гроші витратив на харчі. Аптечку з інструментами добровільно повернув потерпілому.
У вчиненому обвинувачений ОСОБА_4 розкаявся, просив суворо не карати. Зазначив, що до затримання проживав з дружиною, сином, якому зараз 5 років та дідусем дружини, якому 80 років, за яким вони здійснювали догляд.
Оскільки обвинувачений дав показання в яких повністю визнав свою вину і не оспорює фактичні обставини, враховуючи думку прокурора, який вважав, що можливо розглянути кримінальне провадження відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку обвинуваченого та його захисника, які також не заперечували проти вказаного порядку розгляду провадження, а також з`ясувавши, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, та визнати недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються.
Суд вважає, що вина обвинуваченого повністю доведена і його дії слід кваліфікувати відповідно:
за ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно;
за ч. 3 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням в інше приміщення.
Призначаючи вид та розмір покарання обвинуваченому, суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, з яких ч. 2 ст. 185 КК України належить до злочинів середньої тяжкості, а ч. 3 ст. 185 КК України до тяжких злочинів, вчинив злочин у період іспитового строку, розмір заподіяної шкоди, який не є значним, особу обвинуваченого, який раніше судимий, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у нарколога чи психіатра не перебуває, має сім`ю, на утриманні має малолітнього сина 2011 року народження.
Як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченому, суд враховує щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання, є рецидив злочинів.
За таких обставин, враховуючи особу обвинуваченого, думку прокурора та захисника, зважаючи на наслідки злочинів, для досягнення цілей покарання, встановлених статтею 50 КК України, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання:
за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі в межах санкцій статті;
за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі в межах санкцій статті.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», за сукупністю вироків (ст. 71 КК) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.

При застосуванні правил ст. 71 КК судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.

Коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК України: спочатку за правилами ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього за правилами ч. 4 ст. 70 КК України; потім за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно за сукупністю вироків.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 останній раз засуджений 10.07.2015 р. Запорізьким районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70, ст.ст. 75, 76 КК України до 3 років 10 днів позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки. При цьому, епізод за ч. 2 ст. 185 КК України вчинено до постановлення вироку Запорізького районного суду Запорізької області від 10.07.2015 року. За таких обставин, покарання за вказаний епізод має призначатись відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України.
Остаточне покарання ОСОБА_7 слід призначити за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України.
З урахуванням усіх обставин, відомостей про особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що доцільним та необхідним для виправлення обвинуваченого та для попередження скоєння нових злочинів є покарання, пов`язане з ізоляцією від суспільства, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне призначити остаточне покарання у вигляді позбавлення волі.

Суд вважає, що призначення ОСОБА_4 остаточного покарання у вигляді позбавлення волі та у визначеному розмірі буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, та попередження вчинення ним нових злочинів, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У строк попереднього ув`язнення включається строк, в тому числі, тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження та перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Як видно з протоколу затримання ОСОБА_4 затримано 02.11.2015 р. Вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 08.02.2016 р. ОСОБА_4 було засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 13.04.2016 р. вирок суду першої інстанції змінено в частині призначеного покарання та призначено покарання за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70, ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 13.04.2016 р. скасовано і призначено новий судовий розгляду в суді апеляційної інстанції.

На підстави ухвали апеляційного суду Запорізької області від 28.11.2016 р. ОСОБА_4 етаповано до Запорізького слідчого ізолятора куди відповідно до довідки № 2/10-456 від 23.01.2017 р. від прибув 25.11.2016 р. і знаходиться по теперішній час.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 20.12.2016 р. вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 08.02.2016 р. відносно ОСОБА_4 скасовано та призначено новий розгляд у суді першої інстанції.

Таким чином, ОСОБА_4 у строк відбування покарання слід зарахувати час попереднього ув`язнення з 02 листопада 2015 року по 13 квітня 2016 року, а також з 25 листопада 2016 року по 28 лютого 2017 року із розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідають два дні позбавлення волі.

Цивільний позов не заявлено. Документально підтверджені процесуальні витрати у проваджені відсутні.
Суд вважає за необхідне залишити ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.
Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,-
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним за вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 10.07.2015 р., призначити покарання у вигляді 3 років 10 днів позбавлення волі.
Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком суду, остаточно призначити покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити без зміни тримання під вартою.

Початок строку відбуття покарання відраховувати з 02 листопада 2015 року.

Зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з 02 листопада 2015 по 13 квітня 2016 р.р., а також з 25 листопада 2016 року по 28 лютого 2017 року із розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідають два дні позбавлення волі.

Речовий доказ аптечку коричневого кольору в якій знаходяться плоскогубці, два велосипедних розвідних ключі, гайкові ключі двосторонні у кількості 5 штук, розмірами 17х19, 21х24, 14х12, 17х15, 17х15, металеві ножиці, дві викрутки, розвідний ключ, передані на відповідальне зберігання ОСОБА_6 залишити йому як законному власнику.
Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення через Запорізький районний суд Запорізької області, при цьому відповідно ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя ОСОБА_1