Справа № 373/566/17

У Х В А Л А
11 травня 2017 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5
захисника обвинувачених ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7
представника потерпілого ОСОБА_8 ,
в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.289 КК України,
У підготовчому судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, посилаючись на те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ч.2 ст.291 КПК України, поскільки не містить даних про те, які речі були викрадені із автомобіля, яким заволоділи обвинувачені, та їх вартість. Обвинуваченим не інкримінується ст.185 КК України, хоча ним було написано дві заяви про вчинення кримінального правопорушення: одна про незаконне заволодіння транспортним засобом, інша про викрадення особистих речей, які знаходилися в салоні автомобіля. Крім того, до вчинення даного кримінального правопорушення причетна ще одна особа.
Представник потерпілого ОСОБА_8 підтримав клопотання ОСОБА_7 , крім того, зазначивши, що досудовим розслідування не встановлено місцезнаходження викраденого транспортного засобу.
Прокурор ОСОБА_3 заперечив проти задоволення даного клопотання, посилаючись на те, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КК України. Потерпілим не було подано відповідної заяви про крадіжку з автомобіля речей, що підтверджується листом начальника СВ Переяслав-Хмельницького ВП.
Захисник ОСОБА_6 та обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_5 заперечили проти задоволення клопотання. Захисник ОСОБА_6 зазначив, що обвинувальний акт повністю відповідає вимогам КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Відповідно до ч.1 ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором.
Згідно ч.2 вищезазначеної статті обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.
Потерпілий ОСОБА_7 та його представник ОСОБА_8 як на підставу повернення обвинувального акту вказують на неналежний та неповний виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та не повну кваліфікацію кримінального правопорушення.
Як вбачається з п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 р. №8, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити данні про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.
Вказаний принцип закріплений у ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, де зазначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно й детально проінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення.
Обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 інкримінується вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
Об`єктивна сторона даного кримінального правопорушення виражається в незаконному заволодінні транспортним засобом, тобто протиправному вилученні будь-яким способом транспортного засобу у власника чи користувача всупереч їх волі.
Цей злочин визнають закінченим з моменту, коли транспортний засіб почав рухатись унаслідок запуску двигуна чи буксирування, а якщо заволодіння відбувається під час руху транспортного засобу, - з моменту встановлення контролю над ним.
Таким чином, не встановлення місця перебування викраденого транспортного засобу не впливає на вірність кваліфікації за ч. 2 ст. 289 КК України.
Предметом даного кримінального правопорушення є транспортний засіб. Звичайно, це не виключає кваліфікацію даного кримінального правопорушення за сукупністю із кримінальними правопорушеннями проти власності.
Однак, відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.
Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Як вбачається з листа начальника СВ Переяслав-Хмельницького ВП ОСОБА_10 № 832/1010/14 від 10.05.2017, до СВ Переяслав-Хмельницького ВП не надходили заяви від ОСОБА_7 про вчинення крадіжки особистого майна та кримінальні провадження з даного приводу відсутні.
Потерпілий ОСОБА_7 зазначив, що подавав такі заяви, однак належних та допустимих доказів цьому не надав, будь-яких клопотань чи заяв з цього приводу суду не надав.
Стосовно зазначення представником потерпілого як на підставу повернення обвинувального акту на ту обставину, що дане кримінальне правопорушення було вчинено ще і третьою особою, то прокурором було зазначено, що дані факти йому не відомі, він затвердив обвинувальний акт з викладеними фактичними обставинами кримінального правопорушення, які вважав встановленими. Відповідно до цього і вказав правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 237 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи.
Відповідно до ч. 1 ст. 238 цього Кодексу, з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.
Відповідно до ч. 1 ст. 239 КПК України, у разі отримання відомостей про можливе вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, щодо якого обвинувачення не висувалось і яке тісно зв`язане з первісним та їх окремий розгляд неможливий, а так само встановлення наявності підстав для застосування кримінально-правових заходів до юридичної особи, прокурор після виконання вимог статті 341 цього Кодексу має право звернутися до суду з вмотивованим клопотанням про розгляд додаткового обвинувачення в одному провадженні з первісним обвинуваченням та/або про початок провадження щодо юридичної особи.
Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.
Таким чином, з врахуванням вищезазначеного, обгрунтування заявленого клопотання та наданих доказів, дослідивши обвинувальний акт по даній справі, суд вважає, що він відповідає вимогам, зазначеним в ст.291 КПК України, підстав для його повернення прокурору суд не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 291, 314, 376, 392 КПК України, суд,
В задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_7 про повернення обвинувального акту прокурору - відмовити.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено о 16 год. 30 хв. 16 травня 2017 року.

Суддя ) ОСОБА_1