АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря - ОСОБА_4 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 червня 2014 року за № 120 141 000 400 080 72 щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Восьмої Томської області Російської Федерації, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 18 листопада 1983 року Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 140 КК України 1960 року на 3 роки позбавлення волі;

- 1 грудня 1986 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 193, ст. 42 КК України 1960 року на 4 роки 6 місяців позбавлення волі;

- 13 серпня 1991 року Тернівським районним судом м. Кривий Ріг за ч. 2 ст. 140, ч. 2 ст. 142, ч. 1 ст. 215-3, ст. 42 КК України 1960 року на 8 років позбавлення волі;

- 20 жовтня 1999 року Петрівським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 215, ч. 2 ст. 215-3, ст. 42 КК України 1960 року на 4 роки позбавлення волі, звільнений 11 серпня 2001 року на підставі Закону України "Про амністію" від 5 липня 2001 року;

- 20 серпня 2002 року Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ст. 70 КК України на 5 років позбавлення волі;

- 23 жовтня 2003 року Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі. 30 березня 2004 року вирок переглянуто та призначено покарання за ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України у виді 6 років позбавлення волі;

- 11 червня 2010 року Ленінським районним судом м. Кіровоград за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ст. 70 КК України на 5 років позбавлення волі. 9 грудня 2010 року вирок переглянуто Апеляційним судом Кіровоградської області та призначено покарання за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ст. 70 КК України у виді 5 років позбавлення волі, звільнений 12 липня 2013 року умовно-достроково на невідбутий строк 8 місяців 22 дні,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 29 вересня 2016 року,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 29 вересня 2016 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років з конфіскацією майна.

Судом першої інстанції вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить указаний вирок скасувати та повернути кримінальне провадження в суд першої інстанції на новий судовий розгляд.

В обґрунтування таких вимог апеляційної скарги ОСОБА_5 зазначає про те, що висновки суду стосовно його причетності до нанесення потерпілому ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень ножем, а звідси про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і ґрунтуються на припущеннях за відсутності будь-яких доказів на підтвердження його винуватості.

При цьому, апелянт звертає увагу на те, що у кримінальному провадженні не було проведено дактилоскопічної та молекулярно-генетичної експертиз, слідчого експерименту (відтворення), не дивлячись на те, що він, ОСОБА_5 , заявляв про це під час судового розгляду. До того ж, обвинувачений стверджує, що суд не взяв до уваги надані ним докази та проігнорував вказівки Апеляційного суду міста Києва, наведені в ухвалі від 23 вересня 2015 року, про скасування попереднього вироку у даному провадженні, натомість в основу обвинувального вироку поклав відомості про його попередні судимості, що є недопустимими доказами у розумінні ст. 88 КПК України і суперечить ст. 62 Конституції України.

За таких обставин ОСОБА_5 вважає, що судовий розгляд проведено однобічно і упереджено, що призвело до ухвалення необґрунтованого обвинувального вироку у відношенні нього, у зв`язку із чим таке судове рішення підлягає скасуванню.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 , який підтримав свою апеляційну скаргу про незаконність обвинувального вироку суду першої інстанції і просив його скасувати, захисника ОСОБА_9 , який також підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, оскільки вважав, що винуватість обвинуваченого підтверджується доказами у кримінальному провадженні, та не вбачав законних підстав для скасування вироку, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_5 , перевіривши матеріали кримінального провадження № 120 14 000 400 080 72 від 27 червня 2014 року та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з вироком суду першої інстанції, 27 червня 2014 року, приблизно о 16 годині 40 хвилин, ОСОБА_5 разом із невстановленою досудовим розслідуванням особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, знаходячись по вулиці Попудренка, 18-А, в місті Києві, керуючись злочинним умислом, направленим на заволодіння майном раніше їм незнайомого ОСОБА_8 , поєднаного із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я останнього, діючи згідно з розподіленими ролями, підійшли до потерпілого і стали вимагати у нього матеріальні цінності. Коли ОСОБА_8 відмовився виконувати злочинні вимоги і став чинити опір, ОСОБА_5 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, з метою заволодіння його майном, нанесли йому удари руками в область тулуба та голови. В цей момент невстановлена досудовим слідством особа заволоділа кредитною карткою ОСОБА_8 , що матеріальної цінності не становить, скориставшись якою заволоділа грошовими коштами в сумі 290 гривень.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 , з метою подальшого подолання волі ОСОБА_8 до опору, наніс йому удар ножем в область грудної клітини, після чого приставив ніж до горла потерпілого, внаслідок чого останній усвідомив, що його життю та здоров`ю загрожує реальна небезпека і перестав чинити опір. Скориставшись тим, що ОСОБА_8 перестав чинити опір, ОСОБА_5 , застосувавши насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, заволодів майном ОСОБА_8 .

Таким чином, ОСОБА_5 та невстановлена досудовим розслідуванням особа заволоділи майном ОСОБА_8 , а саме: двома мобільними телефонами вартістю 1 500 та 600 гривень, двома сім-картками вартістю по 10 гривень кожна, на рахунку однієї з яких були грошові кошти в сумі 10 гривень, картою пам`яті вартістю 50 гривень, кредитною карткою, що матеріальної цінності не становить, з якої були зняті грошові кошти в сумі 290 гривень, гаманцем вартістю 100 гривень, в якому були грошові кошти в сумі 5 гривень, та іншим майном, спричинивши потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 2 825 гривень.

Після цього, невстановлена досудовим розслідуванням особа з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, а ОСОБА_5 невдовзі було затримано військовослужбовцями Національної гвардії України.

Згідно з висновком експерта № 1475/Е від 15 вересня 2014 року, у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у виді сліпого колото різаного поранення грудної клітини, яке відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні нападу на ОСОБА_8 з метою заволодіння його майном із застосуванням насильства, яке є небезпечним для здоров`я потерпілого, (розбою), як особою, яка раніше вчиняла розбій, за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, є обґрунтованими та підтверджуються зібраними в установленому законом порядку доказами у справі в їх сукупності.

Так, на підтвердження встановлених фактичних обставин кримінального правопорушення, суд першої інстанції обґрунтовано послався у вироку на:

- показання в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_8 , відповідно до яких саме ОСОБА_5 , разом з іншою особою, 27 червня 2014 року здійснив на нього розбійний напад, під час якого наніс йому, ОСОБА_8 , удар ножем у ліву сторону вище серця, після чого забрав із сумки телефон та навушники. Далі, ОСОБА_5 тримав ніж біля його шиї. Коли ж ОСОБА_5 вдалось відштовхнути, його затримали військовослужбовці Національної гвардії України;

- показання в судовому засіданні свідка ОСОБА_10 про те, що 27 червня 2014 року о 17 годині під час обходу району патрулювання на вулиці Попудренка він побачив як два чоловіки розмахували руками, одним з яких був ОСОБА_5 . Побачивши патруль, ОСОБА_5 намагався утекти та викинув ніж, проте він, ОСОБА_10 , наздогнав ОСОБА_5 і затримав. При цьому, у потерпілого було виявлено ножове поранення біля серця, внаслідок якого його забрала карета швидкої допомоги;

- аналогічні показання в суді свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які разом з ОСОБА_10 27 червня 2014 року були задіяні в охороні громадського порядку та затримали ОСОБА_5 , який брав участь у нападі на потерпілого ОСОБА_8 , внаслідок якого останньому було заподіяно ножове поранення;

- показання свідка ОСОБА_13 , який в суді першої інстанції пояснив, що, будучи слідчим Дніпровського РУ ГУМВС України, він був викликаний на місце події, де знаходився затриманий ОСОБА_5 ;

- дані, які містяться у протоколі огляду місця події від 27 червня 2014 року, що проводився за адресою: АДРЕСА_2 , в ході проведення якого було вилучено ніж та особисті речі потерпілого ОСОБА_8 ;

- дані висновку експерта № 1475/Е від 15 вересня 2014 року про те, що виявлене у ОСОБА_8 тілесне ушкодження у виді сліпого колото-різаного поранення грудної клітини: колото-різана рана у підключичній ділянці зліва (спрямована косо-вертикально, орієнтована на 1-7 годин умовного циферблату), від якої спрямований рановий канал, що проходить у напрямку ззовні у середину, з переду назад, зліва направо, характер та морфологія тілесного ушкодження, відомі часові дані та обставини події, дозволяють стверджувати, що таке тілесне ушкодження утворилось внаслідок однократної ударної дії предмету, якому притаманні колюче-ріжучі властивості (ножа, тощо). Виявлене тілесне ушкодження відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я;

- протокол проведення слідчого експерименту, в ході якого потерпілий ОСОБА_8 на місці події відтворив обставини скоєного на нього розбійного нападу.

Наведені докази перевірені і досліджені судом першої інстанції з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, та їх обґрунтовано покладено в основу вироку.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції у відповідності до вимог закону провів оцінку сукупності зібраних у справі доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність висунутого ОСОБА_5 обвинувачення за ч. 2 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном із застосуванням насильства, яке є небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу, (розбій), вчинений особою, яка раніше вчиняла розбій.

Судом також правильно оцінено показання обвинуваченого ОСОБА_5 , який своєї вини у вчиненні розбою не визнав, як такі, що не узгоджуються з показаннями свідків та іншими матеріалами кримінального провадження.

На думку колегії суддів, сукупність доказів, що міститься у матеріалах провадження, в цілому доводить винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення.

Натомість, доводи апеляційної скарги про невідповідність висновку суду фактичним обставинам справи, про непричетність ОСОБА_5 до вчинення розбійного нападу на ОСОБА_8 , не заслуговують на увагу, оскільки були перевірені судом першої інстанції та визнані як безпідставні та необґрунтовані, про що свідчать наведені докази.

При цьому доказів, які б надавали колегії суддів підстави вважати, що потерпілий ОСОБА_8 , а також свідки давали показання в суді першої інстанції з метою обмови ОСОБА_5 , обвинуваченим, як і його захисником під час апеляційного розгляду представлені не були.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини та спосіб скоєння злочину, дані про особу обвинуваченого, який неодноразово судимий, в тому числі за розбій, вчинив новий злочин, отже належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, думку потерпілого з приводу призначення покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання, судом не встановлено. Обставинами, що обтяжують покарання, суд визнав рецидив злочинів та вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Із таким висновком погоджується і колегія суддів, оскільки судом першої інстанції дотримано вимоги ст. ст. 50, 65 КК України, а призначене покарання ОСОБА_5 є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судовий розгляд справи проведено повно, всебічно та об`єктивно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які є підставою для скасування чи зміни вироку по справі не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 29 вересня 2016 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_5 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення у межах даного кримінального провадження з 30 вересня 2016 року по 23 лютого 2017 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - у той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Провадження: № 11-кп/796/183/2017

Категорія КК України: ч. 2 ст. 187
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_14
Суддя - доповідач: ОСОБА_1