Справа № 640/3003/17
н/п 1-кс/640/1981/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" березня 2017 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
слідчого - ОСОБА_4
встановив:
До Київського районного суду м. Харкова 13.03.2017 надійшло вказане клопотання, в якому заявник просить скасувати арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду міста Харкова від 03.03.2017 на грошові кошти, які йому належать, а саме: грошові кошти у сумі 4100 (чотири тисячі сто) доларів США; грошові кошти у сумі 17 500 (сімнадцять тисяч п`ятсот) ЄВРО; грошові кошти у сумі 288 500 (двісті вісімдесят вісім тисяч п`ятсот) грн.; грошові кошти у сумі 171 085 (сто сімдесят одна тисяча вісімдесят п`ять) ЄВРО; грошові кошти у сумі 154 041 (сто п`ятдесят чотири тисячі сорок один) долар США; грошові кошти у сумі 426 762 (чотириста двадцять шість тисяч сімсот шістдесят дві) грн.; зобов`язати слідчого негайно повернути зазначені грошові кошти законному власнику.
На обґрунтування клопотання заявник зазначає, зокрема, що СУ ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування за підозрою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в отриманні неправомірної вигоди. На підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 28.02.2017 проведено обшук службового кабінету ОСОБА_6 . Згідно з ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Харкова від 03.03.2017 накладено арешт на вилучене майно. Під час проведення обшуку за вказаною адресою, слідчим виявлено та вилучено грошові кошти, вказані вище, які не мають жодного відношення до кримінального провадження. Однак, стороною обвинувачення не доведено існування підстав для арешту зазначених грошових коштів.
Вважає, що накладений на перелічені грошові кошти арешт є необґрунтованим та підлягає скасуванню з наступних підстав. У вказаному кримінальному провадженні повідомлено про підозру ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України. Водночас, грошові кошти, вилучені у службовому кабінеті ОСОБА_6 , йому не належать. Так, власником вказаних грошових коштів є він - ОСОБА_5 , який передав їх ОСОБА_6 на зберігання для підшукання собі житла в м. Харкові для купівлі. Зазначає, що факт наявності таких правовідносин підтверджується розпискою від 18.02.2017 про передачу від ОСОБА_5 до ОСОБА_6 грошових коштів у сумі 188 000 ЄВРО, а також розпискою від 25.02.2017 про передачу від ОСОБА_5 до ОСОБА_6 грошових коштів у сумі 700 000 грн. та 158 000 доларів США., договором про надання послуг з пошуку нерухомості для придбання у власність ОСОБА_5 від 23.01.2017. на підтвердження правомірності походження зазначених грошових коштів, та те, що вони жодним чином не відносяться до кримінального правопорушення, заявник посилається, зокрема, на податкові декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 за 2014, 2015 та 2016 роки, відповідно до яких останнім тільки за вказаний період сукупно отримано дохід на загальну суму 10 173 182, 94 грн. Також, згідно, довідки про загальний обсяг надходжень грошових коштів Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_1 ), наданої ПАТ «УкрСиббанк» від 03.03.2017, по поточному рахунку № НОМЕР_2 надійшло: за 2014 рік 4 397 628,07 гр.; за 2015 рік 11 140 471, 94 гр.; за 2016 рік 6 344 895, 07 гр. Крім того, вилучені грошові кошти вилучені всупереч ухвали слідчого судді, оскільки слідчим суддею надано дозвіл на виявлення та вилучення лише грошових коштів, отриманих в якості неправомірної вигоди. Вважає, що на перелічені грошові кошти, вилучені в ході обшуку 28.02.2017, не може бути накладено арешт у зв`язку з тим, що вони не мають жодного відношення до обставин кримінального правопорушення та не містять на собі будь-яких даних, які підлягають доказуванню в ході досудового розслідування; не можуть бути визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки не були об`єктами кримінально протиправних дій, не підпадають під ознаки речових доказів. Вилучені під час обшуку у службовому кабінеті ОСОБА_6 грошові кошти, належні ОСОБА_5 , не індивідуалізовані за серіями та номерами купюр, що виключає їх подальшу ідентифікацію, як речей, що вилучені з певного місця, в певний час, та містять на собі сліди кримінальною правопорушення. При цьому стороною обвинувачення жодним чином не доведено, що грошові кошти, на які накладено арешт, мають будь-які ознаки речових доказів (а.с.2-8).
В судовому засіданні 16.03.2017 приймали участь заявник ОСОБА_5 , який підтримав доводи заяви, просив вимоги задовольнити; підозрюваний ОСОБА_6 , захисник ОСОБА_8 , які повністю підтримали вимоги ОСОБА_5 та зазначені ним обставини належності саме йому вилучених в ході обшуку грошових коштів.
В дане судове засідання заявник ОСОБА_5 , підозрюваний ОСОБА_6 , захисник ОСОБА_8 не з`явилися, кожний повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання, про що міститься підписи в явочному листі (а.с. 50, 51), причини неявки суду не повідомили. Їх неявка не перешкоджає розглянути клопотання згідно вимог ст. 174 КПК України.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання, вказуючи, зокрема, що вилучені під час обшуку 28.02.2017 у ОСОБА_6 в службовому кабінеті начальника відділу зовнішньої кооперації та комплектації ДП завод «Електроважмаш» грошові кошти містять в собі інформацію про скоєння ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 368, ч. 5 ст.191 КК України та визнані слідчим речовими доказами у кримінальному провадженні, про що складено відповідну постанову, а також є достатні підстави вважати, що вказані грошові кошти можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також набуті кримінально протиправним шляхом внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тобто здобуті внаслідок незаконної діяльності з отримання неправомірної вигоди та привласнення і розтрати бюджетних коштів. Так, при проведені обшуку 28.02.2017 у службовому кабінеті ОСОБА_6 не було виявлено розписок на зберігання грошових коштів та будь-яких інших документів, що підтверджують передачу грошових коштів від ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , а самі розписки надані ОСОБА_5 до суду лише 13.03.2017 з клопотанням про скасування арешту майна. При цьому, у період з 28.02.2017, коли був проведений обшук за місцем роботи ОСОБА_9 , і до подачі 13.03.2017 до суду клопотання про скасування арешту майна до слідчого, прокурора або суду від ОСОБА_5 або інших осіб не надходило заяв про повернення вказаних грошових коштів. Більш того, у розписках, на які посилається ОСОБА_5 , не зазначено, що грошові кошти, які передаються на зберігання, визначені індивідуальними ознаками, та поверненню підлягають саме ці грошові кошти, оскільки за змістом ст. 184 ЦК України ці речі є незамінними. Крім того, не надано жодних доказів, що грошові кошти, які вилучені в службовому кабінеті ОСОБА_6 , то саме ті грошові кошти, які начебто передані ОСОБА_5 останньому для зберігання. Грошові кошти, які були вилучені 28.02.2017 під час проведення обшуку в службовому кабінеті ОСОБА_6 , відповідають критеріям ч. 1 ст.98 КПК України, а також з урахуванням повідомленої ОСОБА_6 підозри за ч.4 ст.368 КК України, санкція якої передбачає конфіскацію майна та спеціальну конфіскацію, тому і був накладений законний арешт на вищезазначені грошові кошти. На теперішній час досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, підстави для його закриття наразі відсутні, тому питання щодо скасування арешту майна є передчасним, а клопотання ОСОБА_5 таким, що не підлягає задоволенню. Прокурор також виклав письмово позицію (а.с. 25-28).
Слідчий ОСОБА_4 підтримав позицію прокурора в судовому засіданні.
Слідчий суддя, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши надані докази, матеріали справи № 640/3243/17-к н/п 1-кс/640/1696/17 про арешт майна, приходить до наступного.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 27.02.2017 надано дозвіл на обшук в службовому кабінеті начальника управління зовнішньої комплектації державного підприємства завод «Електроважмаш» ОСОБА_6 , який розташований на 4-му поверсі адміністративної будівлі ДП завод «Електроважмаш» за адресою: м. Харків, пр-т Московський, буд.299 (а.с. 30).
28.02.2017 на 4-му поверсі адміністративної будівлі ДП завод «Електроважмаш» за адресою: м. Харків, пр-т Московський, буд.299, проведено обшук, та згідно протоколу обшуку від 28.02.2017, вилучено, зокрема, зазначені грошові кошти (а.с. 31-33).
02.03.2017 до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання сторони обвинувачення у вказаному кримінальному провадженні про арешт, в тому числі, грошових коштів, які були вилучені 28.02.2017 під час проведення обшуку в службовому кабінеті начальника управління зовнішньої кооперації та комплектації ДП завод «Електроважмаш» ОСОБА_6 , за адресою: м. Харків, пр. Московський, буд. 299.
Досудовим розслідуванням встановлено, що згідно з наказом заступника директора ДП завод «Електроважмаш» №554-К від 28.05.2012 ОСОБА_6 призначено на посаду заступника начальника відділу зовнішньої кооперації та комплектації.
Згідно з наказом в.о. директора ДП завод «Електроважмаш» №396-К від 09.11.2012 ОСОБА_6 переведено з посади заступника начальника відділу зовнішньої кооперації та комплектації на посаду начальника відділу зовнішньої кооперації та комплектації.
Так, 12.05.2015 між ДП завод «Електроважмаш» (далі - постачальник) та ТОВ «УКРМАШІНДУСТРІЯ» (далі - покупець) був укладений договір №206/238УП, згідно з яким постачальник зобов`язується виготовити, поставити та передати у власність покупцю запасні частини для турбогенератора в номенклатурі, кількості і за ціною, зазначеними в специфікації №1 (Додаток №1), а покупець прийняти товар і оплатити його. В подальшому, згідно з умовами даного договору, покупець оплатив виготовлений товар, але постачальник не передав у власність покупцю вказаний в договорі товар. 30.01.2017 близько 13.00 годин комерційний директор ТОВ «УКРМАШІНДУСТРІЯ» ОСОБА_10 прибув до ДП завод «Електроважмаш», розташоване за адресою: м. Харків, пр. Московський, 299, де пред`явив заступнику директора зі стратегії та маркетингу ОСОБА_7 вимогу щодо передачі товару відповідно до договору. ОСОБА_7 вступив у злочинну змову з начальником управління зовнішньої комплектації ОСОБА_6 , направлену на вимагання та отримання від ОСОБА_10 неправомірної вигоди. З метою реалізації загального злочинного умислу ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 розробили злочинний план, згідно з яким вони, використовуючи своє службове становище, висловили ОСОБА_10 вимогу щодо передачі їм неправомірної вигоди в розмірі 1500000 грн. за видачу раніше оплаченого у повному обсязі товару. У зв`язку з крайньою необхідністю у вирішенні вказаного питання та з метою запобігання настання шкідливих наслідків щодо своїх прав та законних інтересів, ОСОБА_10 був вимушений погодитись на незаконну пропозицію ОСОБА_6 та ОСОБА_7 щодо передачі їм неправомірної вигоди у вказаному розмірі.
28.02.2017 під час проведення в службовому кабінеті начальника управління зовнішньої кооперації та комплектації ДП завод «Електроважмаш» ОСОБА_6 , за адресою: м. Харків, пр. Московський, буд. 299 було виявлено та вилучено зазначене в клопотанні майно.
28.02.2017 ОСОБА_6 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.
01.03.2017 ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, тобто в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дії з використанням наданого їй службового становища, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, предметом якого була неправомірна вигода в особливо великому розмірі.
Оскільки вилучені 28.02.2017 під час зазначених слідчих дій предмети, документи, грошові кошти відповідають критеріям, передбаченим ч. 1 ст. 98 КПК України, а саме: були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди, є об`єктом кримінально противоправних дій, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також з урахуванням повідомленої ОСОБА_6 підозри за ч. 4 ст. 368 КК України, санкція якої передбачає конфіскацію майна, орган досудового розслідування просив накласти арешт на зазначене в клопотанні майно.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 03.03.2017 ухвалено накласти арешт, зокрема, на предмети, документи та грошові кошти, які були вилучені 28.02.2017 під час проведення обшуку в службовому кабінеті начальника управління зовнішньої кооперації та комплектації ДП завод «Електроважмаш» ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі на: грошові кошти у сумі 200 (двісті) доларів США (купюрами номіналом в 100 доларів США у кількості 2 шт.: LB11612966V, LB19098114V); грошові кошти у сумі 4100 (чотири тисячі сто) доларів США; грошові кошти у сумі 17 500 (сімнадцять тисяч п`ятсот) ЄВРО; грошові кошти у сумі 288 500 (двісті вісімдесят вісім тисяч п`ятсот) грн.; портфель чорного кольору з матеріалу який нагадує шкіру з написом «Piguadro» в якому знаходяться: грошові кошти у сумі 171 085 (сто сімдесят одна тисяча вісімсот п`ять) ЄВРО.; 154 041 (сто п`ятдесят чотири тисячі сорок один) долар США; 426 762 (чотириста двадцять шість тисяч сімсот шістдесят дві) грн. (а.с. 37-39).
Згідно мотивувальній частині зазначеної ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 03.03.2017, при накладенні арешту слідчий суддя виходив з того, що слідчий, прокурор довели наявність вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 368 КК України, 01.03.2017 підозрюваному ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, а тому з метою забезпечення збереження доказової інформації, яка була отримана під час проведення 28.02.2017 обшуків в службовому кабінеті начальника управління зовнішньої кооперації та комплектації ДП завод «Електроважмаш» ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та за місцем мешкання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , на зазначеному в клопотанні вилученому майні у вигляді речей та грошових коштів, що є предметами кримінального правопорушення чи використовувались як засоби його вчинення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідають критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, та яке може бути речовими доказами, а також з метою забезпечення можливої конфіскації майна на майно накладено арешт.
Вказана ухвала слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 03.03.2017 еабула чинності, даних про її оскарження в апеляційному порядку матеріали справи № 1-кс/640/1696/17 не містять.
Як передбачено ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Стороною обвинувачення доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу є потреба, і що потреби досудового розслідування у даному кримінальному провадженні виправдовують на теперішній час такий ступінь втручання у права і свободи осіб, як арешт грошових коштів.
Скасування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт грошових коштів може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедура та завданням кримінального провадження. Вищевказаний захід забезпечення має значення для забезпечення кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є предметом, доказом злочину, набуте злочинним шляхом.
Крім того, згідно запису № 2, до ЄРДР у вказаному кримінальному провадженні внесено відомості 02.03.2017 за правовою кваліфікацією ч. 5 ст. 191 КК України з наступною фабулою: протягом 2016-2017 років службові особи ДП завод «Електроважмаш» шляхом зловживання своїм службовим становищем, за попередньою змовою групою осіб привласнили, заволоділи грошовими коштами та майном Державного підприємства в особливо великих коштах (а.с. 29).
Однією із загальних засад кримінального провадження, визначених п. 21 ч. 1 ст. 7 КПК України, є розумність строків. Відповідно до ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
Досудове розслідування триває у даному кримінальному провадженні лише один місяць. Доводи заявника про належність йому грошових коштів, за вказаних обставин, є передчасними. Слідчі дії в обсязі, необхідному для встановлення об`єктивної істини по справі тривають.
Доказів того, що в подальшому застосуванні арешту майна, вжитого ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 03.03.2017, відпала потреба, при розгляді даного клопотання слідчому судді не надано, а тому на теперішній час слідчий суддя не вбачає підстав для його скасування.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.
Слідчий суддя ОСОБА_1