АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/287/17 Справа № 192/3135/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2016 року щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Кіровка Криворізького району Дніпропетровської області,- якою відмовлено у задоволенні подання адміністрації Солонянської виправної колонії № 21 Управління Державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області та спостережної комісії Солонянської державної адміністрації у Дніпропетровській області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 , за участю прокурора ОСОБА_7 засудженого ОСОБА_6 (приймає участь в режимі відеоконференції) ВСТАНОВИЛА:

Засуджений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить ухвалу районного суду скасувати та застосувати до нього ст.81 КК України.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції не врахував особу засудженого, а саме те, що він працює, має три заохочення.
Відповідно до ухвали суду, яка оскаржується, в задоволенні подання адміністрації Солонянської виправної колонії № 21 та спостережної комісії Солонянської районної державної адміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 відмовлено.
В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції зазначив, що засуджений ОСОБА_6 відбув 2/3 частини строку покарання, працевлаштований, має три заохочення, однак зазначені обставини мали місце у листопаді 2015 року та 2016 році, тоді як засуджений відбуває покарання в СВК № 21 з листопада 2014 року, а тому суд прийшов до висновку про відсутність підстав для визнання засудженого таким, що сумлінною поведінкою довів своє виправлення, оскільки наявні в засудженого заохочення не мають систематичного характеру і є недостатніми для оцінки ставлення до праці засудженого.
Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_6 , який просив задовольнити вимоги апеляційної скарги, а ухвалу суду скасувати як незаконну і необґрунтовану та постановити нову ухвалу, застосувавши до нього положення ст.81 КК України, думку прокурора, який заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.

Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Згідно із ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.
Вимогами положення ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.
Відповідно до Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.
Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.
При вирішенні питання про можливість умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України суд всебічно з`ясував дані, що характеризують особу засудженого, його поведінку, ставлення до праці та виправлення. З цього приводу суд в ухвалі зазначив мотиви, з яких прийшов до висновку про відмову в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_6 від відбування покарання.
Судом першої інстанції встановлено, що засуджений ОСОБА_6 відбув 2/3 частини строку покарання, працевлаштований в Солонянській виправній колонії №21 з листопада 2014 року по теперішній час до цеху ССЦ-3, зі змісту довідки про заохочення та стягнення суд першої інстанції прийшов до висновку, що на даний період часу засуджений має лише три заохочення за листопад 2015 року та за 2016 рік за умови відбування покарання в СВК № 21 з листопада 2014 року, у зв`язку з чим прийшов до висновку про відсутність підстав для визнання засудженого таким, що сумлінною поведінкою довів своє виправлення, оскільки наявні в засудженого заохочення не мають систематичного характеру і не свідчать про належне ставлення до праці засудженого.
Враховуючи викладене, судом першої інстанції обґрунтовано зроблено висновок про не доведення засудженим свого виправлення з посиланням на ті обставини, що за весь період відбування покарання не можна визнати поведінку останнього сумлінною, з чим погоджується колегія суддів.
Доводи апеляційної скарги засудженого щодо його працевлаштування, наявність заохочень, відноситься до виконання засудженим своїх прямих обов`язків та мають враховуватись у сукупності з усіма іншими обставинами.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо необхідності відмови у задоволенні подання, оскільки на думку колегії суддів відсутні достатні підстави стверджувати, що він протягом строку відбування покарання довів своє виправлення, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги засудженого не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду, тому у задоволенні вимог апеляційної скарги засудженого слід відмовити.
Рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів та підстав, а тому підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2016 року щодо засудженого ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4