Єдиний унікальний номер № 285/1257/17
Провадження № 1-кс/0285/217/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2017 року м. Новоград-Волинський
Слідчий суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0001400 від 19.08.2016 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
29.03.2017 року до Новоград-Волинського міськрайонного суду звернувся слідчий із клопотанням з якого слідує, що 30.05.2016 р. по місцю проживання ОСОБА_3 АДРЕСА_1 , під час обшуку було виявлено та вилучено 5 патронів калібру 7, 62 мм, вибухову речовину метальної дії - суміш нітроцелюлозного (одноосновного та двоосновного) пороху та димного пороху масою 36, 43 г, 8 мисливських патронів - 7 патронів 12 калібру, 1 патрон 16 калібру, патронташ.
По вищевказаним речам було проведено необхідні експертизи та постановою від 29.08.2016 р. вказані вилучені речі були визнанні речовими доказами.
В ході проведення досудового розслідування не було встановлено власника патронаша, та вказане кримінальне провадження буде закриватись, у зв`язку із малозначністю, тому необхідно прийняття рішення по речовим доказам.
Слідчий у судове засідання не прибув.
Згідно ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 172 КПК України, неприбуття слідчого у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, прийшов до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню.
В обґрунтування клопотання слідчий безпідставно посилається на п.п. 3, 4 ч. 6 ст. 100 КПК України, що визначають долю речових доказів, які не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню. Докази, щодо яких подано клопотання про знищення не належать до зазначених категорій.
В обґрунтування клопотання слідчий посилається на необхідність закриття кримінального провадження, у зв`язку з малозначністю. Разом з тим, така підстава закриття кримінального провадження процесуальним законом не передбачена.
Згідно ч. 2 ст. 11 КК України, не є злочином дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі. Отже, малозначність діяння є ознакою, що виключає можливість визнання його злочином.
Згідно п. 3 ч. 9 ст. 100 КПК України встановлено, що у разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про долю речових доказів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу. При цьому майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується.
Саме зазначена норма закону підлягає застосуванню при вирішенні питання про долю речових доказів у вигляді патронів та вибухових речовин.
У зв`язку з тим, що слідчому судді не надано постанову про закінчення кримінального провадження, клопотання про надання дозволу на знищення таких речових доказів є передчасним.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 171-174, 309 КПК України слідчий суддя,
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: ОСОБА_1