Справа № 373/1024/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2017 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000202 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізюм Харківської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, вдівця, військовослужбовця військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , майстра номера обслуги гармати 8 самохідної артилерійської батареї 3 самохідного артилерійського дивізіону, у військовому званні молодший сержант, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,- ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 , проходячи військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 , у військовому звані «молодший сержант», на посаді майстра номера обслуги гармати 8 самохідної артилерійської батареї 3 самохідного артилерійського дивізіону, у період з 27.08.2015 по 17.05.2017, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у вигляді тимчасового ухилення від військової служби, будучи придатним до військової служби, достовірно знаючи про те, що він зобов`язаний проходити військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, без дозволу відповідних начальників та командирів, без поважних причин, самовільно залишив місце проходження військової служби, а саме: місце дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_1 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, чим вчинив самовільне залишення місця проходження служби, без поважних причин, вчинене під час особливого періоду, крім воєнного стану.
По суті пред`явленого обвинувачення в скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.407 КК України, обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винним повністю і дав покази, що підтверджують фабулу обвинувачення, зазначивши, що залишив місце служби , оскільки йому повідомили про обкрадання його помешкання. Дозволу на залишення військової частини не питав та не повідомляв про це своїх командирів. Коли приїхав додому, не було коштів, щоб повернутися назад. Весь час перебував вдома, не працював, перебивався тимчасовими заробітками. Виявили його працівники прокуратури. В скоєному розкаюється, зазначив, що буде відпрацьовувати свою поведінку, продовжуючи проходити службу у військовій частині.
Справа слухалась в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Учасники кримінального провадження не оспорюють фактичні обставини справи. Зміст ч. 3 ст. 349 КПК України їм роз`яснено.
Злочинні дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.4 ст.407 КК України, як самовільне залишення місця проходження служби військовослужбовцем, без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Обставинами які пом`якшують покарання, визнано щире каяття обвинуваченого у вчиненому, яке виразилось у визнанні та усвідомленні негативності скоєного діяння, та активне сприяння розкриттю злочину, оскільки протягом досудового розслідування та судового слідства ОСОБА_5 давав детальні та послідовні показання відносно зазначених обставин.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, судом в ході судового розгляду не виявлено.
Вчиненим кримінальним правопорушенням (злочином), передбаченим ч.4 ст. 407 КК України, майнова шкода не завдана. Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.
Експертизи під час досудового розслідування не проводилися, витрати на залучення експерта відсутні.
Потерпілих у кримінальному провадженні немає.
Обираючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, який по місцю проходження військової служби характеризується посередньо, час ухилення від служби, і приходить до висновку призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк в межах санкції статті.
Приймаючи до уваги, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий, беручи до уваги пом`якшуючі покарання обставини та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає можливим його перевиховання без ізоляції від суспільства і приходить до висновку звільнити його від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням.
Стосовно заходів забезпечення кримінального провадження, прокурор зазначив, що підстав продовжувати дію запобіжного заходу не вбачає, тому просить звільнити обвинуваченого з-під варти в залі суду.
Керуючись ст. 373, 374 КПК України, суд,
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст.407 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням і встановити іспитовий строк 2 (два) роки.
Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

До звільнення ОСОБА_5 з військової служби нагляд за ним здійснюється командиром військової частини.

Скасувати міру запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у виді тримання під вартою з утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 , звільнивши його з-під варти в залі суду.

Вирок може бути оскарженим в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Суддя ОСОБА_1