ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/294/17

01 березня 2017 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костопіль обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Стадня, Золочівського району, Львівської області, українеця, громадянина України, неодруженого, зареєстрованого АДРЕСА_1 , фактично проживаючого: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, водія розвідувального відділення розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини польова пошта НОМЕР_1 , солдата, раніше не судимого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України

ВСТАНОВИВ:
Згідно обвинувального акту встановлено, що відповідно до ст. 4 ч. 8, ст. 5 ч. 1, ст. 10, 11, ст. 22 ч. 3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України від 14 січня 2015 року №15/2015 «Про часткову мобілізацію», затвердженого Верховною Радою України Законом України, ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», 15 грудня 2015 року громадянина ОСОБА_4 призвано на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 16 грудня 2015 року № 79, солдат ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу військової частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду водія розвідувального відділення розвідувального взводу розвідувальної роти військової частити польова пошта НОМЕР_1 .

Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_4 , у відповідності до вимог ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та виявляти повагу до командирів (начальників), беззастережно, неухильно точно та у встановлений строк виконувати їх накази, знати та виконувати свої обов`язки, додержуватися вимог військових статутів, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

У березні 2016 року солдат ОСОБА_4 у складі військової частини польова пошта НОМЕР_1 проходив військову службу у місці служби місці табірного збору військової частини польова пошта НОМЕР_2 (дислокована у АДРЕСА_2 ).

21 березня 2016 року командири (начальники) військової частини польова пошта НОМЕР_1 надали солдату ОСОБА_4 короткострокову відпустку із місця служби місця табірного збору військової частини польова пошта НОМЕР_1 на базі військової частини польова пошта НОМЕР_2 (дислокована у

АДРЕСА_2 , у дообідній час солдат ОСОБА_6 у відділенні ТОВ «Нова пошта», яке розміщене у м. Рівне, поблизу автостанції «Чайка» (м. Рівне, вул. Гагаріна, буд. 16 б) отримав поштове відправлення, у якому серед інших речей знаходився бойовий припас - корпус гранати моделі «Ф1» із маркуванням «107 125-76т», та запал марки УЗРГМ із маркування «19 835 83», який солдату ОСОБА_4 відправила невстановлена досудовим розслідування особа із зони проведення антитерористичної операції (Донецька та Луганські області).

Отримавши дане відправлення, солдат ОСОБА_6 оглянув отримане відправлення та серед речей виявив бойовий припас - корпус гранати моделі «Ф1» із маркуванням «107 125-76т», та запал марки УЗРГМ із маркування «19 835 83».

Після чого, солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи про пряму заборону закону на зберігання, носіння та придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, привласнив бойовий припас - корпус гранати моделі «Ф1» із маркуванням «107 125-76т», та запал марки УЗРГМ із маркування «19 835 83» шляхом поміщення даного бойового боєприпасу у особисту сумку серед інших речей.

У подальшому, солдат ОСОБА_4 (за наявності реальної можливості повідомити про знахідку або здати бойовий припас - корпус гранати моделі «Ф1» із маркуванням «107 125-76т», та запал марки УЗРГМ із маркування «19 835 83» у компетентні правоохоронні органи), переслідуючи мету на носіння та зберігання даного бойового припасу, умисно, перевіз вищеописаний бойовий припас в сумці серед особистих речей із м. Рівне до КПП №1 військової частини польова пошта НОМЕР_2 (дислокована у АДРЕСА_2 ).

21 березня 2016 року близько близько 15 год. 30 хв. на контрольно пропускному пункті №1 військової частини польова пошта НОМЕР_2 (дислокована у АДРЕСА_2 ) у солдата ОСОБА_4 військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_3 був вилучений бойовий припас - корпус гранати моделі «Ф1» із маркуванням «107 125-76т», та запал марки УЗРГМ із маркування «19 835 83».

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України, а саме носіння, зберігання, придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Під час досудового розслідування між прокурором військової прокуратури Рівненського гарнізону Західного регіону України підполковником юстиції ОСОБА_3 підозрюваним ОСОБА_4 та захисником ОСОБА_5 , 15 лютого 2017 року було укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно угоди ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання з випробуванням.

В судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засідання просив суд затвердити угоду по визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_4 суду пояснив, що він підтримуює укладену між ним та прокурором угоду про визнання винуватості, вину визнає в повному обсязі, з узгодженою мірою покарання згоден, угода є добровільною, він цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, що передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України, які йому були роз`яснені прокурором та судом.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 відповідно до ст. 12 КК України віднесений до злочинів середньої тяжкості, а отже угода відповідає вимогам закону.

Встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.4 ст. 474 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови угоди не суперечать вимогами КПК та КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Виходячи з викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором військової прокуратури Рівненського гарнізону Західного регіону України підполковником юстиції ОСОБА_3 підозрюваним ОСОБА_4 та захисником ОСОБА_5 .

Питання про речові докази суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 100, 373, 374, 475 КПК України, ст.263 ч.1 КК України, суд
ЗАСУДИВ:
Угоду від 15 лютого 2017 року по кримінальному провадженню №0000040 від 23 березня 2016 року про визнання винуватості укладену між прокурором військової прокуратури Рівненського гарнізону Західного регіону України підполковником юстиції ОСОБА_3 підозрюваним ОСОБА_4 та захисником ОСОБА_5 , затвердити.

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити узгоджене покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки передбачені ст. 76 ч. 1 п.1, 2 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази: осколки гранати Ф-1., що знаходяться на зберіганні в кімнатті зберігання рехових доказів Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області - знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судово вибухотехнічної експертизи в розмірі 3175 грн. 44 коп.

На вирок суду може бути подана апеляцiя до Апеляцiйного суду Рiвненської областi через Костопільський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СуддяОСОБА_1