Справа № 184/676/17
Номер провадження 1-кп/184/96/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2017м. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Покров кримінальне провадження, внесене в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за № 0000020 від 06 січня 2017 року відносно обвинуваченого:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Шолохове, Нікопольського району, Дніпропетровської області, громадянин України, освіта неповна середня, не працюючий, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не зареєстрований, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

-17.05.1994 року Орджонікідзевським міським судом за ст.140 ч.3 КК України до 5 років позбавлення волі, із конфіскацією майна;

-17.04.2000 року Орджонікідзевським міським судом за ст.ст.140 ч.3, 142 ч.1 КК України до 5 років позбавлення волі, із конфіскацією майна;

-07.05.2004 року Орджонікідзевським міським судом за ст.ст.185 ч.ч.2,3, 186 ч.3, 187 ч.2,3, 263 ч.2, 70 ч.1, 71 КК України до остаточної міри покарання у виді 8 років позбавлення волі;

-08.04.2014 року Комсомольським районним судом м. Херсон за ст.185 ч.2 КК України до 3-х місяців арешту;

-28.03.2016 року Комсомольським районним судом м. Херсон за ст.185 ч.2 КК України до 6-ти місяців арешту.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,-

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

потерпіла ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:
06.01.2017 року приблизно о 02 год. 50 хв. ОСОБА_3 знаходився біля першого під`їзду будинку № 29 по вул. Соборна у м. Покров Дніпропетровської області, де побачив раніше не знайому йому жінку ОСОБА_5 , яка йшла повз вказане подвір`я в напрямку вул. Л.Чайкіної у м. Покров, на правій руці якої знаходилась жіноча сумочка з особистим майном.

В цей же день та час, у ОСОБА_3 з корисливих спонукань виник злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення майна ОСОБА_5 , а саме: жіночої сумочки з особистим майном останньої.

Реалізовуючи свій злочинний намір, в цей же день та час, знаходячись там же, ОСОБА_3 наздогнав ОСОБА_5 , котра йшла перед ним біля другого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , після чого, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, і бажаючи їх настання, діючи відкрито, умисно, повторно, протиправно, з корисливих спонукань підійшов до ОСОБА_5 ззаду, після чого, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, схопив її обома руками за шию та повалив на землю обличчям вниз. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, ОСОБА_3 шляхом ривку, відкрито викрав жіночу сумку із шкірозамінюючого матеріалу, в котрій знаходилось майно належне ОСОБА_5 , а саме: мобільний телефон марки «Sony experia» НОМЕР_1 із сім-картою мобільного зв`язку «Лайфселл» та картою пам`яті micro SD «Kingston» ємністю 2 Гб; мобільний телефон марки «Fly» - DS1040 із сім-картою мобільного оператора «Київстар»; жіноча косметичка «Camay» золотистого кольору; жіночі парфуми марки «Avon» в скляній ємності 50 мл. «Love»; жіноча помада гігієнічна «Домашній доктор»; 2 ключі на зв`язці; навушники вакуумні марки «Sony»; дзеркальце синього кольору; жіночій блиск для губ (рожевого кольору) та карта ПАТ КБ «ПриватБанк».

Після чого, ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим в подальшому розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду, яка згідно висновку судової-товарознавчої експертизи № 1674-17 від 11.04.2017 року, становить суму у розмірі 2 177 грн.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив злочин, який кваліфікований за ч.2 ст.186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно.

В ході судового засідання обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю та показав, що він дійсно 06.01.2017 року у нічний час знаходився біля будинку АДРЕСА_2 , коли побачив незнайому йому до цього дівчину і у нього виник намір на відкрите заволодіння майном останньої. Він наздогнав потерпілу та застосовуючи насильство, шляхом ривка, відкрито викрав її жіночу сумочку, з якої в подальшому забрав лише 2 мобільних телефони, а інше майно викинув до смітника. Мобільні телефоні ним були продані незнайомій особі, а гроші використані на власні потреби. Злочин він вчинив з корисливих мотивів.

Покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються. В скоєному обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся та в судовому засіданні просив у потерпілої вибачення, яке вона прийняла.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про проведення розгляду справи у порядку ч.3 ст. 349 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість та бажає давати правдиві покази.

Потерпіла ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження заявила цивільний позов, який обвинувачений визнав у повному обсязі. Проти розгляду справи у порядку ч.3 ст. 349 КПК України не заперечувала, при визначенні міри покарання покладалась на розсуд суду.

За згодою учасників кримінального провадження, суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням документів, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому суд з`ясував, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає.

В судовому засіданні доведено, що в діях ОСОБА_3 дійсно є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно.

Суд оцінивши показання ОСОБА_3 в сукупності з відомостями про предмет злочину і про обстановку його виявлення, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченим добровільно, значення змісту яких він правильно розуміє, що згідно зі ст. 18 і ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.

Таким чином, враховуючи показання обвинуваченого та його бажання не досліджувати інші докази по справі, суд вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вище вказаного кримінального правопорушення вважає доведеною повністю.

Призначаючи вид і міру покарання ОСОБА_3 , суд враховує, що вчинене кримінальне правопорушення за ч.2 ст. 186 КК України відноситься до тяжкого злочину, беручи до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, новий злочин вчинив маючи непогашену у встановленому порядку судимість, що свідчить про систематичність протиправної діяльності і стійку спрямованість ОСОБА_3 на незаконне збагачення у злочинний спосіб, але за місцем проживання характеризується нейтрально, на обліку у лікарів нарколога, психіатра і фтизіатра не перебуває, доглядає своїх близьких сестру ОСОБА_6 , яка є інвалідом з дитинства та матір ОСОБА_7 , яка є пенсіонером.

До обставини, яка відповідально до вимог ст.67 КК України, пом`якшує покарання, суд відносить щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 .

Обставини, що обтяжують покарання, відповідно до статті 67 КК України судом не встановлені.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 за ч.2 ст.186 КК України, відповідно до вимог ст.65 КК України, необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції зазначеної статті, що буде достатнім для попередження нових злочинів і для досягнення мети покарання за ст. 50 КК України.

Цивільний позов ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_3 матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням в сумі 1963 грн., підтверджений матеріалами справи і визнаний обвинуваченим у судовому засіданні, підлягає задоволенню, на підставі ч.4 ст. 174 ЦПК України, оскільки позов визнаний у повному обсязі й таке визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Вирішуючи питання про речові докази, суд виходить із вимог ст.100 КПК України.

Вирішуючи питання про процесуальні витрати, суд, виходячи з положень ч.2 ст.124 КПК України вважає, що витрати на залучення експертів підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 371, 373-376 КПК України , суд, -

У Х В А Л И В :
Визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ст.186 ч. 2 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили змінити з домашнього арешту на тримання під вартою, взявши останнього під варту із зали суду негайно.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його фактичного взяття під варту, тобто з 06 червня 2017 року.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків завданих кримінальним правопорушенням задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 матеріальні збитки, завдані кримінальним правопорушенням у розмірі 1963 грн.

Речові докази по справі, а саме: мобільний телефон марки «Fly» - НОМЕР_2 , що переданий до камери схову Покровського ВП Нікопольського ВП ГУНП, після набрання вироком законної сили повернути у власність потерпілої ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи у розмірі 198 грн.
На вирок суду з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області, через Орджонікідзевський міській суд Дніпропетровської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення йому копії вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1