УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №276/1518/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.389 КК Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 квітня 2017 року Апеляційний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження №275/1518/15-к за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 23 січня 2017 року відносно
ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду першої інстанції, з огляду на його незаконність. При цьому, наголошує, що судом неповно та неналежно досліджено всі обставини його неможливості відбуття призначеного покарання у виді громадських робіт. Зазначає, що визнав свою вину в суді першої інстанції, при цьому не надав суду тієї інформації, що фактично є особою без постійного місця проживання, оскільки його дядько створив перешкоди для проживання за місцем його реєстрації. Також, зазначає, що не має роботи, будь-яких засобів існування, коштів на харчування, а тому просто фізично не в змозі відпрацьовувати призначене покарання. Крім того, звертає увагу на неврахування судом ступеню тяжкості вчиненого ним правопорушення, даних характеризуючих його особу та всіх обтяжуючих та пом`якшуючих обставин.
В запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого, прокурор Коростишівської місцевої прокуратури Житомирської області ОСОБА_8 , вважаючи апеляційні вимоги ОСОБА_7 безпідставними, просить залишити вирок суду першої інстанції без зміни.
Згідно вироку суду першої інстанції, ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 України та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 4 місяці.
На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання, за даним вироком, частково приєднано не відбуте покарання за вироком Володарсько-Волинського районного суду від 13 серпня 2015 року та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання - 1 рік 4 місяці 20 днів обмеження волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислено з моменту приведення вироку до виконання.
Відповідно до вироку суду першої інстанції, 13.08.2015 р. ОСОБА_7 був засуджений Володарсько-Волинським районним судом Житомирської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 240 годин громадських робіт.
17.09.2015 р. вирок надійшов для виконання до Коростенського МРВ КВІ УДПтС України в Житомирській області.
25.10.2015 р. співробітниками Коростенського МРВ КВІ засудженому ОСОБА_7 під розписку роз`яснено про необхідність дотримання правил і обмежень, передбачених ст.37 Кримінально-виконавчого Кодексу України, а також порядок та умови відбування покарання у виді громадських робіт. Крім цього, засуджений ОСОБА_7 був також письмово попереджений про кримінальну відповідальність за ч.2 ст.389 КК України за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт особою, засудженою до покарання.
У вище зазначений день Коростенським МРВ КВІ засудженого ОСОБА_7 направлено для відбування призначеного судом покарання у виді громадських робіт до Володарсько-Волинської селищної ради, де засудженого під розписку, ознайомлено з місцем та графіком відбування покарання.
Однак, засуджений ОСОБА_7 , будучи належним чином ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання, місцем та графіком виконання робіт, умисно ухиляючись від відбування призначеного судом покарання, без поважних причин, став свідомо допускати грубі порушення встановленого порядку відбування покарання у виді громадських робіт. Так, засуджений ОСОБА_7 умисно, без поважних причин систематично не з`являвся до місця відбування покарання, а саме Володарсько-Волинського ЖКП, розташованого за адресою: смт.Володарсько-Волинський, вул.Карла Маркса, 10 у наступні дні: 05.10.2015 р., 06.10.2015 р., 07.10.2015 р., 08.10.2015 р., 09.10.2015 р., 12.10.2015 р., 13.10.2015 р, 15.10.2015 р., 16.10.2015р, 19.10.2015 р., 20.10.2015 р., 21.10.2015 р., 22.10.2015 р., 23.10.2015 р., 26.10.2015 р., 27.10.2015 р., 28.10.2015 р., 29.10.2015р., 30.10.2015 р.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_7 в підтримку своїх апеляційних вимог, думку прокурора, який просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.
Як убачається із матеріалів кримінального провадження, його судовий розгляд проведено з додержанням зазначених вимог кримінального процесуального закону, порушень закону, що тягли б скасування чи зміну ухваленого вироку, не встановлено, а висновки суду про винність ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджені перевіреними у ній та викладеними у вироку доказами.
В ході судового розгляду в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненому визнав повністю та пояснив, що за крадіжку був засуджений до 240 годин громадських робіт, його викликали до кримінально-виконавчої інспекції, роз`яснили умови та порядок виконання громадських робіт, а також відповідальність за ухилення від виконання громадських робіт. У вересні 2015 року на території Володарсько-Волинської селищної ради почав відробляти громадські роботи на місцевому кладовищі, однак в послідуючому його направили на інші громадські роботи, які не захотів виконувати і ухилився від виконання громадських робіт.
Крім повного визнання вини обвинуваченого, винність останнього підтверджуються і відповідно оціненими судом першої інстанції у вироку показаннями свідка ОСОБА_9 (інспектора КВІ), відповідно до яких - ОСОБА_7 був засуджений 13.08.2015 року Володарсько-Волинським районним судом за ст.185 ч.1 КК України до 240 годин громадських робіт, був поставлений на облік, йому роз`яснено порядок і умови відбування покарання у вигляді громадських робіт, попереджено про кримінальну відповідальність за ч.2 ст.389 КК України у разі ухилення від громадських робіт, у нього було відібрано підписку, та встановлено дні явки на реєстрацію, після чого для відпрацювання громадських робіт був направлений до Володарсько-Волинської селищної ради. Однак, згідно повідомлення Володарсько-Волинської селищної ради ОСОБА_7 всього відбув 20 годин громадський робіт. Від виконання громадських робіт ухилявся, на неодноразові попередження про притягнення до відповідальності не реагував, на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції у визначені інспекцією дні не прибув.
Згідно до вироку Володарсько-Волинського районного суду від 13.08.2015 р. ОСОБА_7 , який набрав законної сили 14.09.2015 року у відповідності до розпорядження Володарсько-Волинського районного суду, засуджено за ч.1 ст.185 КК України на 240 годин громадських робіт
Відповідно до подання КВІ від 17.11.2015 року кримінально-виконавча інспекція просить прокурора Володарсько-Волинського району притягнути ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.389 КК України.
З підписки ОСОБА_7 від 25.09.2015 р. вбачається, що останнього було належно ознайомлено із порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, попереджено про кримінальну відповідальність за ч.2 ст.389 КК України у разі ухилення від громадських робіт.
Того ж дня, постановою про встановлення днів явки на реєстрацію від 25.09.2015 р. ОСОБА_7 було зобов`язано з`являтися на реєстрацію до КВІ Володарсько-Волинського району та призначено дні явки першого вівторка кожного місяця.
Згідно листа реєстрації обвинувачений ОСОБА_7 на реєстрацію до КВІ Володарсько-Волинського району не з`явився 06.10.2015 року та 03.11.2015 року.
Направленням від 25.09.2015 р. підтверджується, що обвинуваченого ОСОБА_7 для відбуття покарання у виді 240 годин громадських робіт було направлено до Володарсько-Волинської селищної ради, розпорядженням селищного голови зазначеної селищної ради №18-1 від 25.09.2015 р. обвинуваченого направлено на виконання громадських робіт по благоустрою селища та закріплено наставника ОСОБА_10 .
Як вбачається з графіку виконання робіт та табелю виходу на роботу за вересень 2015 року обвинуваченим ОСОБА_7 відпрацьовано 16 годин громадських робіт, при цьому графіком виконання робіт та табелем виходу на роботу за жовтень 2015 р. підтверджено ухилення від виконання громадських робіт ОСОБА_7 .
Згідно до листа Володарсько-Волинська селищної ради, 05.10.2015 р. ОСОБА_7 для виконання громадських робіт не прибув.
Поданням КВІ від 05.10.2015 р. зобов`язано здійснити доставку ОСОБА_7 до інспекції.
Згідно попередження від 21.10.2015 р. обвинуваченого ОСОБА_7 попереджено, що в разі продовження порушення порядку та умов відбування покарання він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності.
Актом перевірки виконання покарань від 30.10.2015 р. підтверджено відсутність обвинуваченого ОСОБА_7 за місцем відбування громадських робіт.
Як убачається з листа від 05.11.2015 р. Володарсько-Волинської ЦРЛ обвинувачений ОСОБА_7 на стаціонарному лікуванні не перебував.
Згідно інформації Володарсько-Волинського РП КВІ УДПтС від 27.11.2015 р. обвинувачений ОСОБА_7 відпрацював лише 20 годин громадських робіт з 240 годин призначених вироком Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 13.08.2015 р.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що в процесі досудового розслідування та при судовому розгляді провадження судом першої інстанції були встановлені і досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення, наведені у вироку докази зібрані у відповідності до вимог КПК України, обґрунтовано визнані належними і допустимими та такими, що доводять винуватість обвинуваченого у вчиненні ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт особою, засудженою до цього покарання, а тому дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.389 КК України.
Що стосується призначеного покарання, то воно було призначено ОСОБА_7 з дотриманням вимог ст.65 КК України.
Так, відповідно до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах санкції статті Кримінального кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Як убачається з вироку, при призначенні покарання обвинуваченому суд першої інстанції взяв до уваги, що вчинене ОСОБА_7 правопорушення відноситься до злочинів середньої тяжкості, а також те, що по місцю проживання він характеризується посередньо, раніше був неодноразово судимий, зловживає спиртним, веде антигромадський спосіб життя, ніде не працює.
Обставиною, якою обтяжує покарання ОСОБА_7 судом визнано рецидив злочинів, за відсутності обставин, пом`якшуючих покарання обвинуваченого.
Тобто, при призначенні покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції взяв до уваги всі ті обставини, на які останній посилається в апеляційній скарзі.
Що стосується тверджень обвинуваченого на його складні життєві умови, то такі дані в матеріалах провадження відсутні, та на думку апеляційного суду, в даному випадку, є необґрунтованими.
За злочин, передбачений ч.2 ст.389 КК України, санкція даної статті передбачає покарання у виді арешту на строк до шести місяців або обмеження волі на строк до трьох років.
Згідно ст.61 КК обмеження волі встановлюється на строк від одного до п`яти років.
Як вбачається з вироку, за вчинене кримінальне правопорушення суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 4 місяці, та на підставі ст.71, ст.72 КК частково приєднав невідбуту частину покарання за попереднім вироком, остаточно визначивши йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 4 місяці 20 днів.
Призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, та на переконання колегії суддів є справедливим і відповідним меті покарання.
Враховуючи наведене апеляційний суд приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачає.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 23 січня 2017 року відносно ОСОБА_7 без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її оголошення, а особою яка перебуває під вартою протягом цього ж часу з моменту вручення копії ухвали.
Судді :