АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 21 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :

Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 21 жовтня 2016 року
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді 2 років обмеження волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік та на нього покладено обв`язки відповідно до п.2-4 ст. 76 КК України.
Цим же вироком частково задоволено цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 на користь якої з ОСОБА_6 стягнуто 25000 гривень на відшкодування моральної шкоди.
Згідно з вироком 22 жовтня 2015 приблизно о 00 годині 30 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та керуючи автомобілем «Great Wall Pegasus», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною вул. Центральна в м. Києві, неподалік

перехрестя з вул. Садова-72, допустив порушення вимог п.п. 31.4.5(г), 12.9.6), 12.1 ПДР.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_6 виразились в тому, що він знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, керуючи вище вказаним транспортним засобом (у якого виявлено невідповідності ходової частини), рухався проїзною частиною вул. Центральна в м. Києві, зі сторони проспекту Бажана в напрямку Київської області, не виконав вимоги дорожнього знаку 3.29 ПДР «Обмеження максимальної швидкості» - 40 км/ год.; 1.3.2. ПДР «Декілька поворотів» та на ділянці дороги з двома і більше розташованими один за одним небезпечними поворотами здійснив наїзд на металеву колесовідбійну стрічку, яка відокремлює правий край проїзної частини. В даній дорожній ситуації водій ОСОБА_6 мав об`єктивну можливість безпечно керувати транспортним засобом, але не врахував дійсну дорожню обстановку, яка є сукупністю факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на даній ділянці дороги, які повинен урахувати водій під час вибору швидкості, смуги руху, стану транспортного засобу та прийомів керування транспортним засобом, внаслідок сталася дорожньо-транспортна пригода.
Порушення вказаних пунктів ПДР з боку ОСОБА_6 перебувають в причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме: заподіянням пасажиру ОСОБА_8 тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості у виді закритої травми правового плеча: уламкового перелому діафізу правої плечової кістки в дистальній (нижній) третині зі зміщенням уламків.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить вирок Дарницького районного суду м. Києва від 21 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_6 змінити та відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_8 .
При цьому апелянт посилається на те, що потерпіла не надала суду жодних доказів на підтвердження про наявність моральної шкоди, у вироку суду відсутні розрахунок та доведеність моральної шкоди, а розмір моральної шкоди, визначений судом, не відповідає вимогам розумності і справедливості компенсації.
Також апелянт наголошує на тому, що обвинувачений визнав свою провину, щиро покаявся та відшкодував матеріальну шкоду потерпілій.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, обвинуваченого та прокурора, які підтримали апеляційну скаргу, пояснення потерпілої, яка заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.
Колегія суддів, керуючись ч. 1 ст. 404 КПК України переглядає вирок Дарницького районного суду м. Києва від 21 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_6 в межах апеляційної скарги, тобто лише в частині вирішення судом цивільного позову потерпілої ОСОБА_8 про стягнення моральної шкоди.
Висновки, викладені у вироку суду, про доведеність вини ОСОБА_6 та правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 286 КК України в апеляції захисника не заперечуються і колегія суддів не вбачає підстав для виходу за межі апеляції захисника.

Отже, колегія суддів розглядає доводи захисника щодо законності і обґрунтованості вироку в частині вирішення цивільного позову про стягнення моральної шкоди.

При цьому колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляції захисника про відсутність підстав для стягнення моральної шкоди з обвинуваченого на користь потерпілої.

Так, згідно з встановленими обставинами кримінального провадження, порушення ОСОБА_6 вимог ПДР України перебувають у причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме: заподіянням пасажиру ОСОБА_8 тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.
Заподіяння тілесних ушкоджень звичайно призводить до пошкодження здоров`я, у зв`язку з чим потерпілий зазнає фізичних, душевних, психічних страждань та вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпілий вимушений прикладати зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану здоров`я, налагодження життєвих і виробничих стосунків тощо. Саме у цьому і полягає моральна шкода, а тому колегія суддів не може прийняти до уваги доводи апеляційної скарги захисника про відсутність підстав для стягнення моральної шкоди з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 , яка є потерпілою внаслідок неправомірних дій обвинуваченого.

Колегія суддів також не може погодитись з доводами апеляції захисника про те, що у вироку суду відсутні розрахунок та доведеність моральної шкоди, завданої потерпілій ОСОБА_8 .

Так, у вироку суду зазначено, що ОСОБА_8 заявила цивільний позов на суму 100000 гривень, проте суд дійшов до висновку про часткове задоволення цивільного позову, та ухвалив стягнути 25000 гривень.

При цьому у вироку суду наведено норми Цивільного кодексу України, якими передбачено підстави для відшкодування моральної шкоди та визначення її розміру, а також зазначені обставини, які враховував суд, визначаючи розмір моральної шкоди.

Зокрема, як зазначено у вироку, суд врахував характер та обсяг фізичних і душевних страждань потерпілої, стан здоров`я потерпілої, якій завдано середньої тяжкості тілесні ушкодження у виді перелому плечової кістки зі зміщенням уламків, тяжкість вимушених змін у життєвих та виробничих стосунках потерпілої, а також зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Окрім перелічених конкретних обставин кримінального провадження суд врахував вимоги розумності та справедливості при визначенні розміру моральної шкоди.

Колегія суддів вважає, що рішення суду про визначення суми моральної шкоди, завданої потерпілій внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини обвинуваченого, є обґрунтованим та відповідає вимогам розумності і справедливості.

Та обставина, що обвинувачений ОСОБА_6 щиро розкаявся у вчиненому злочині та відшкодував потерпілій матеріальну шкоду не може бути підставою для зменшення суми, яка підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди, чи відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.
Отже, колегія суддів, не вбачає підстав для зміни вироку Дарницького районного суду м. Києва від 21 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_6 та відмови у задоволенні позову потерпілої ОСОБА_8 про стягнення моральної шкоди, як про це прохає апелянт.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а :

Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 21 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 - без задоволення.

Касаційна скарга на дану ухвалу суду може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_10

[1] Справа № 11-кп/796/561/2017 Категорія КК: ч. 1 ст. 307, ч.2 ст. 307

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_11
Доповідач ОСОБА_1