Дата документу Справа № 332/1346/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/291/17
Єдиний унікальний № 332/1346/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 186 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 березня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001393, за апеляційною скаргою адвоката захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 31 жовтня 2016 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має загальну середню освіту, не військовозобов`язаного, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

-02.07.2007 року Апеляційним судом Запорізької області за ч.2 ст. 15, п.п. 6,12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.289 КК України, до остаточного покарання, на підставі ст. 70 КК України, покарання у вигляді позбавлення волі строком на 11 років. Звільнений 28.03.2016 року на підставі відбуття строку покарання;

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Початок строку відбування покарання обчислювати з часу фактичного звернення вироку до виконання затримання засудженого.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно зі змістом вироку, 05 квітня 2016 року, приблизно о 23-00 годині, ОСОБА_8 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, перебуваючи на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , відкрито, з метою вилучення майна потерпілого ОСОБА_9 , застосував до нього насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, що виразилось у нанесенні удару кулаком правої руки в область лівої скроні ОСОБА_9 , викрав в останнього мобільний телефон марки «Alcatel one touch 5020D» вартістю 714 гривень 74 копійок, що належить потерпілому, чим спричинив йому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

В апеляційній скарзі адвокат захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 посилається на необґрунтованість та несправедливість висновків викладених у вироку суду першої інстанції. В обґрунтування доводів апеляційної скарги, захисник обвинуваченого вказує, що вирок є невідповідним фактичним обставинам кримінального провадження та ступеню тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого, так як в діях останнього вбачається склад злочину менш тяжкого ніж грабіж, а саме крадіжки. Також адвокат ОСОБА_7 вважає, що доказів відкритого викрадення майна під час судового розгляду не встановлено, тому дії обвинуваченого необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 185 КК України.

У зв`язку з викладеним адвокат ОСОБА_7 просить вирок відносно ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 186 КК України скасувати повністю та кваліфікувати дії ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 185 КК України та постановити новий вирок, яким призначити покарання, яке відповідає особі обвинуваченого та вчиненому злочину.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, який вважає вирок законним та обґрунтованим; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга адвоката захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
Висновки суду першої інстанції щодо доведеності виниОСОБА_8 у скоєнні злочину за обставинами, викладеними у формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, ґрунтуються на повному і всебічному дослідженні наданих доказів, їх аналізі і належній оцінці, відповідають вимогам закону і не викликають сумнівів у своїй правильності.

Дослідивши в судовому засіданні покази потерпілого ОСОБА_9 , який пояснив, що 05.04.2016 року, після 23 години він разом з своїм приятелем ОСОБА_10 перебував біля кіоску, де вживав спиртні напої з обвинуваченим і ОСОБА_11 . Несподівано він отримав удар у ліву скроню, від якого впав на асфальт і почув, як хтось обшукує його кармани і забирає телефон. Пізніше ОСОБА_10 розповів йому, що ОСОБА_8 вдарив його і забрав телефон. Мобільний телефон був повернутий працівниками поліції, а сім-карту повернув сам ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_10 повідомив суду, що 05.04.2016 року він з ОСОБА_9 перебували біля кіоску по вул. Врацлавській,34, коли до них підійшли ОСОБА_11 і ОСОБА_8 , останній підізвав ОСОБА_9 в сторону, після чого між обвинуваченим і потерпілим відбувався діалог на підвищених тонах, при цьому ОСОБА_12 виявляв агресію до ОСОБА_9 , а потім вдарив його голову, від чого ОСОБА_9 впав, а обвинувачений нахилився до нього і забрав з кишені телефон. Піднявшись, потерпілий сказав, що в нього зник телефон. Свідок відвів потерпілого до себе додому і залишив ночувати. Свідок ОСОБА_11 показав суду, що він дійсно разом з ОСОБА_8 підходили до потерпілого ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , після чого ОСОБА_12 з ОСОБА_9 відходили поговорити, що відбувалось між обвинуваченим і потерпілим він не бачив. Потім він і ОСОБА_8 пішли. Через деякий час ОСОБА_8 звернувся до нього з проханням закласти в ломбард телефон Alcatel, що він і зробив, використовуючи свій паспорт. За телефон він отримав 300 грн., які передав ОСОБА_8 .

Згідно відеозапису з камер відео спостереження, наданих ПТ «Нікітіч і Компанія «Ломбард Карат», 10.04.2016 року ОСОБА_11 передав як предмет закладу телефон і отримав від касира кошти, після чого разом з ОСОБА_8 направляється до виходу з ломбарду.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи від 15.04.2016 року, у ОСОБА_9 виявлені легкі тілесні ушкодження, які могли утворитися в строк і при обставинах, про які зазначив потерпілий.

Даючи оцінку як кожному з наданих доказів, так і їх сукупності, суд першої інстанції навів ґрунтовний аналіз доказовому значенню і належності їх до предмету доказування, на підставі якого дійшов обґрунтованого висновку про доведеність фактичних обставин, які викладені у формулюванні обвинувачення, визнаного доведеним. Крім того суд першої інстанції виклав мотиви свого рішення про неспроможність доводів захисту про необхідність кваліфікувати дії обвинуваченого за ч.1 ст.185 КК України.

Суд апеляційної інстанції вважає, що встановлені судом фактичні обставини провадження, викладені у формулюванні обвинувачення, визнаного доведеним, повністю відповідають як змісту досліджених доказів, так і диспозиції ст.186 ч.2 КК України, тому суд виклав всі необхідні та достатні аргументи, які спростовують доводи захисту.

Суд погоджується з такими висновками та вважає їх переконливими, тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

З огляду на зазначене та керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу адвоката захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 31 жовтня 2016 року відносно ОСОБА_8 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4