Справа №635/2917/16-к
Провадження №1-кп/635/475/2016
У Х В А Л А
14 лютого 2017 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
прокурора ОСОБА_2 ,
потерпілих ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
секретар судових засідань ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 187, ч. 1 ст. 357 КК України,-
В С Т А Н О В И В :
В провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходиться вищевказане кримінальне провадження.
Ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 04 лютого 2016 року відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 04 квітня 2016 року. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 01 квітня 2016 року строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 продовжено на 60 днів до 31 травня 2016 року. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 30 травня 2016 року строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 продовжено на 60 днів до 28 липня 2016 року. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21 липня 2016 року строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 продовжено на 60 днів до 18 вересня 2016 року. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 15 вересня 2016 року строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 продовжено на 60 днів до 13 листопада 2016 року. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 07 листопада 2016 року строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 продовжено на 60 днів до 05 січня 2017 року. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 27 грудня 2016 року строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 продовжено на 60 днів до 24 лютого 2017 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 закінчується 24 лютого 2017 року.
Вимогами п. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України передбачено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Прокурор у судовому засіданні просив продовжити строк тримання під вартою відносно обвинувачених, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п.1,5 ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що обвинувачені можуть переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення. В обґрунтування клопотання про продовження строків тримання під вартою посилався на те, що обвинувачені офіційно ніде не працюють та не навчаються, скоїли тяжкий злочин, передбачений ч.2 ст.187 КК України, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, тому знаходячись на волі, обвинувачені можуть переховуватись від суду. Крім того, незважаючи на притягнення обвинувачених до кримінальної відповідальності, вони можуть вчинити новий злочин.
Обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у судовому засіданні заперечували проти продовження строку тримання під вартою.
Захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечували проти продовження строку тримання обвинувачених під вартою з підстав недоведеності прокурором існування ризиків, на які він посилається в обґрунтування клопотання про продовження строку тримання під вартою.
Потерпілі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримали клопотання прокурора.
При вирішенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, суд виходить з наступного.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.
При цьому, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 кримінальних правопорушень свідчать про підвищену суспільну небезпеку. Санкція ч.2 ст. 187 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Разом з тим, наявність ризику передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, на який посилається прокурор, останнім у судовому засіданні належним чином не доведено.
Вирішуючи питання про продовження строків тримання під вартою, суд оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до злочинів невеликої тяжкості та тяжких злочинів, суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченим, дані про осіб обвинувачених, беручи до уваги посилання прокурора на те, що обвинувачені в разі зміни запобіжного заходу можуть переховуватися від суду, а також враховуючи ту обставину, що розгляд судового провадження не завершений, суд вважає обґрунтованими доводи прокурора про існування ризику, передбаченого п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України, а тому вважає доцільним продовжити тримання обвинувачених під вартою строком на шістдесят днів.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 197, 199, 331 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Строк тримання під вартою в Державній установі «Харківська установа виконання покарань №27» обвинуваченому ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 187, ч. 1 ст. 357 КК України продовжити на шістдесят днів - до 14 квітня 2017 року.
Строк тримання під вартою в Державній установі «Харківська установа виконання покарань №27» обвинуваченому ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 187, ч. 1 ст. 357 КК України продовжити на шістдесят днів - до 14 квітня 2017 року.
Строк тримання під вартою в Державній установі «Харківська установа виконання покарань №27» обвинуваченому ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 187, ч. 1 ст. 357 КК України продовжити на шістдесят днів - до 14 квітня 2017 року.
Встановити строк дії ухвали до 14 квітня 2017 року.
Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1