Справа № 339/334/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 квітня 2017 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

з участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
законного представника ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
представника служби у справах дітей ОСОБА_8
представника служби пробації ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000703 по обвинуваченню:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, учня 10-го класу Болехівської ЗОШ №1, 13.09.2016 року засудженого Болехівським міським судом за ч.3 ст.185 КК України до 3-ох років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Неповнолітній ОСОБА_5 , знаючи про те, що на розгляді Болехівського міського суду перебуває кримінальне провадження про вчинення ним злочину за ч.3 ст. 185 КК України, належних висновків не зробив, на шлях виправлення не став і повторно вчинив таємне викрадення чужого майна при таких обставинах.
Так, він 10.09.2016 року у вечірній час прийшов до підсобного приміщення ОСОБА_10 , що в АДРЕСА_2 , щоб здійснити прибирання за домовленісттю із його власником. Знаючи від потерпілого, що ключ від вхідних дверей цього приміщення схований біля сходів під автомобільною шиною, витягнув його та зайшов усередину, де побачив бензопили марки « Штіль МС 230», вартістю 9499 грн., «Штіль МС 250», вартістю 10999 грн. та вирішив їх викрасти.
Реалізовуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, 10.09.2016 року ОСОБА_5 , перебуваючи в господарській споруді ОСОБА_10 в АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, повторно таємно викрав бензопили марок «Штіль МС 230», вартістю 9499 грн. та «Штіль МС 250», вартістю 10999 грн.
Внаслідок викрадення майна ОСОБА_10 , останньому спричинено матеріальних збитків на загальну суму 20498 грн.
Обвинувачений вину у вчиненому визнав та пояснив, що в той період, коли в Болехівському міському суді розглядася справа щодо вчинення ним крадіжок, він пішов до ОСОБА_11 з метою влаштуватися на роботу. Потерпілий дозволив йому прибирати в приміщенні (цеху): збирати тріски, підмітати і показав місце, де знаходяться ключі від цеху : в шині від грузового автомобіля. В суботу 10.09.2016 року пішов прибирати в цех, де бачив бензопили, які вирішив викрасти, щоб потім віддати їх вуйкові ОСОБА_12 , у якого раніше теж викрав майно і справа розглядалася судом. Викрадені бензопили сховав під місток біля газконтори та пішов на дискотеку в кафе" ІНФОРМАЦІЯ_2 ". У середині вересня 2016 року зустрівся з ОСОБА_13 і попросив допомогти принести бензопили до будинку вуйка ОСОБА_14 , щоб йому віддати взамін викрадених у нього речей. Потім ці бензпопили були повернуті потерпілому ОСОБА_10 . На даний час усвідомив неправомірність своїх дій , у вчиненому щиро розкаюється та просить суворо не карати.
Окрім визнання вини обвинуваченим його винність повністю підтверджується сукупністю належних, допустимих і узгоджених між собою доказів, досліджених судом безпосередньо в судовому засіданні відповідно до ст.92 КПК України.
Зокрема, потерпілий ОСОБА_10 пояснив, що він добре знає сім"ю, в якій проживає обвинувачений та їх важке матеріальне становище, оскільки раніше у нього працювала мати обвинуваченого. ОСОБА_15 є найстарший з дітей в сім"ї та просив, щоб він прийняв його на роботу. Він пояснив, що не може прийняти його на роботу, оскільки він є неповнолітнім. Але, щоб хоч якось допомогти його сім"ї, запропонував обвинуваченому приходити до приміщення, в якому здійснює підприємницьку діяльністю, щоб позамітати, складати дрова (відходи від деревини) і взамін отримати дрова для опалювання будинку, в якому проживає. Ключі він ховав у шину, яка приперта до приміщення і обвинувачений знав про це, адже мав доступ до приміщення. У цьому приміщенні по АДРЕСА_2 , зберігав електроінструменти, останнім часом зберігав там 2 бензопили марки «Штіль», якими працював 01 вересня 2016року.
16 вересня 2016 року виявив відсутність вказаних двох бензопил, подумав, що це обвинувачений їх викрав, а тому спочатку, шоб не подавати заяву у поліцію, звернувся до його матері, щоб ОСОБА_15 повернув бензопили. Але ОСОБА_15 заперечував факт викрадення бензопил, тому тільки 10 жовтня 2016 року він звернувся до поліції. Оскільки виявив пропажу бензопил 16.09.2017 року, то в поліції повідомив, що їх викрадено з 15 на 16 вересня 2016 року. Сказати точну дату викрадення вказаних бензопил не може, адже не приходив у приміщення, з якого викрали дві бензопили з 01.09.2016 року. 12 жовтня 2016 року бабуся ОСОБА_15 принесла бензопили та повідомила, що знайшла їх на городі. Претензій до обвинуваченого не має та просить його суворо не карати
Пояснення потерпілого щодо обставин скоєння крадіжки з належної йому господарської будівлі, підтверджується матеріалами справи , зокрема:
- протоколом заявою від 10.10.2016 року від ОСОБА_10 про вчинення кримінального правопорушення, в якій заявник повідомив про викрадення з його приміщення двох бензопил марки SRIHL MS 230, SRIHL MS 250 (а.с.91);
- протоколом огляду місця події від 12.10.2016 року з фототаблицями до нього, в яких зафіксовано, що місцем події являється дерев`яна одноповерхова господарська споруда в АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_10 . Вхід у споруду здійснюється через одностворчасті дерев`яні двері, які зачиняються на навісний замок. Справа від дверей зі слів ОСОБА_10 знаходиться шина від автомобільного колеса, де він ховав ключі від замка даної споруди. В приміщення, справа на підлозі, як вказав ОСОБА_10 , знаходились дві бензопили, які на момент огляду відсутні. В даному приміщенні знаходяться різні інструменти (а.с.92-95).
- постановою від 12.10.2016 року про визнання речовими доказами, згідно якої дві бензопили марки «Штіль МС 230» та «Штіль МС 250», визнано речовими доказами та передано на зберігання потерпілому ( а.с. 96, 100);
- протоколом огляду речових доказів із фото таблицями від 12.10.2016 року, предметом огляду являються бензопили оранжевого кольору марки SRIHL MS 230, SRIHL MS 250 у справному стані без будь-яких пошкоджень (а.с.97-99);
- довідкою ФОП ОСОБА_16 , якою стверджується, що станом на 15.09.2016 року вартість бензопили SRIHL MS 230 становила 9499 грн., а моделі SRIHL MS 250 -10999 грн.(а.с. 101);
- протоколом проведення слідчого екперементу від 14.10.2016 року та фото таблицями до нього, в якому відтворено пояснення обвинуваченого в присутності захисника, де він показав, як проник до господарської будівлі в АДРЕСА_2 . Зокрема, вказав на шину від автомобільного колеса, де знаходилися ключі, за допомогою яких відчинив двері та вказав про знаходження за дверима двох бензопил, які він викрав (а.с.102-105).
Неповнолітній свідок ОСОБА_17 підтвердив, що в середині вересня 2016року він зустрів обвинуваченого, який розповів, що викрав бензопили у потерпілого та запитав чи він допоможе йому їх віднести до вуйка ОСОБА_18 . Коли стемніло, з корчів біля газконтори під мостиком, недалеко від будинку ОСОБА_19 , вони взяли бензопили і понесли до вуйка ОСОБА_18 , який живе в другій половині будинку, що й Оглаб"як ОСОБА_20 . Він допоміг віднести і пішов додому.
У п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» закріплено, що вирішуючи питання про наявність у діях винної особи названої кваліфікуючої ознаки суди повинні з`ясувати, з якою метою особа опинилась в житлі, іншому приміщенні чи сховищі та коли саме в неї виник умисел на заволодіння майном; викрадення майна не можна розглядати за ознакою проникнення в житло або інше приміщення чи сховище, якщо умисел на викрадення майна у особи виник під час перебування в цьому приміщенні.
В судовому засіданні достовірно встановлено, що обвинувачений за домовленістю з потерпілим мав вільний доступ до приміщення, знав де знаходяться ключі від приміщення, в якому здійснював прибирання. І саме під час здійснення прибирання в приміщенні, побачивши бензопили, у нього виник умисел на вчинення крадіжки, а відтак в його діях відсутні ознаки проникнення в приміщення.
Про вчинення вказаного злочину повторно свідчить вирок Болехівського суду від 13.09.2016 року про засудження ОСОБА_21 за ч.3 ст.185 КК України.
Аналізуючи та оцінюючи здобуті у провадженні докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю доведена, його дії правильно кваліфіковано за ч.2 ст. 185 КК України , оскільки він вчинив повторно таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
Відповідно до ст.65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Оскільки обвинувачений є неповнолітній, досяг шістнадцятирічного віку, то при призначенні йому покарання, суд також враховує положення, викладені у ст. 103 КК України, а саме: 1) умови життя та виховання неповнолітнього; 2) вплив на неповнолітнього дорослих; 3) рівень розвитку неповнолітнього; 4) інші особливості особи неповнолітнього.
З пояснень матері Оглаб"як ОСОБА_22 , законного представника обвинуваченого, вбачається, що вона сама виховує п"ятьох дітей, ОСОБА_15 є найстарший серед них і найбільше допомагає їй. Він слухняний, за її вказівками допомагає по господарству. Його батько проживає окремо і ніякої допомоги сину не надає. ОСОБА_15 хотів допомогти сім`ї і тому вчинив крадіжку.
Представник служби у справах дітей вказала, що п`ятеро дітей залишилося на руках у матері обвинуваченого. ОСОБА_15 був хатньою дитиною, але після того, як ОСОБА_17 поселився недалеко від нього, він потрапив під його негативний вплив. Мама винувата гроші, він рубав дрова, побачив бензопили і викрав їх, хотів більше допомогти сім`ї, тому вчинив крадіжку. Четверо інших дітей перебувають в санаторії і там відвідують школу.
Інспектор привентивної поліції ОСОБА_23 пояснила, що з 12.08.2016 року обвинувачений знаходиться на профілактичному обліку в Долинському ВП. Мати сама займається вихованням п`яти неповнолітніх дітей, з батьком розлучена і він на утримання дітей коштів не надає. Будинок, у якому проживає вказана сім`я, потребує капітального ремонту. Сім`я малозабезпечена, неблагополучна, немає сімейного затишку, умови проживання незадовільні. Обвинувачений матері не слухає, втікає до бабусі. Дружить з ОСОБА_17 , який засуджений, має негативну характеристику і негативно впливає на нього. Обвинувачений є слабохарактерний, підпадає під вплив оточуючих. Від дирекції школи поступають скарги на те, що він пропускав заняття у школі без поважних причин. Профілактичні роботи не дають результату, правил перебування на обліку не порушував.
Представник Долинського міськрайонного сектору служби пробації ОСОБА_9 оголосила досудову доповідь про неповнолітнього обвинуваченого, з якої вбачається, що ОСОБА_24 проживає з матір`ю та неповнолітніми двома братами та двома сестрами, батько з родиною не проживає та фінансово їх не підтримує. ОСОБА_15 конфліктує з матір`ю стосовно проведення вільного часу та спілкування з деякими приятелями. Сім`я проживає в незадовільних побутових умовах. ОСОБА_5 навчається у Болехівській ЗОШ №1 на вечірній форма навчання та виявляє низький рівень знань. На обліку у закладах охорони здоров`я не перебуває. З однолітками спілується неохоче, до думки оточуючих байдужий, не погоджується із зауваженнями, поведінки не змінює. Вільний час проводить з друзями з асоціальною поведінкою. Наявний дефіцит навичок вирішення проблем, не вміє справлятися з розчаруванням, легко піддається негативному впливу. Свій вільний час проводить на вулиці. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення високий. Немає батьківського виховання, піддається негативному впливу з боку однолітків.
Беручи до уваги вказану інформацію орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства. Застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.
Згідно довідки-характеристики ОСОБА_24 походить із багатодітної, малозабезпеченої сім"ї, батьки розлучені, батько з родиною не проживає, психологічна атмосфера в сім`ї вкрай несприятлива, сім"я асоціальна. Низький рівень пізнавального інтересу до навчання. У колективі ОСОБА_24 , як учень був ізольований, з однокласниками практично не спілкується, до думки оточуючих байдужий. Весь вільний час приділяє « вуличному» спілкуванню. З 2015 року стоїть на внутрішкільному обліку за систематичні пропуски уроків. З 10.10.2016 року зарахований до 10 класу вечірнього навчання ( а.с.108).
До обставин, що пом"якшують обвинуваченому покарання суд відносить: визнання вини, розкаяння у вчиненому, його неповноліття, відшкодування шкоди потерпілому ОСОБА_10 , який немає ніяких претензій до нього та просив суворо не карати.
Обставин, які б обтяжували йому покарання, відсутні.
Санкцією ч.2 ст. 185 КК України передбачено покарання у виді арешту, обмеження та позбавлення волі.
Суд вважає, що наведені пом`якшуючі покарання обставини, відсутність обставин, що обтяжують покарання, складні умови життя та виховання неповнолітнього; його поведінка після вчинення злочину, коли він осудив свої дії, ставлення до потерпілого, перед яким вибачився, щирого покаявся у вчиненому, добровільне відшкодування завданих збитків, але вчиняв кримінальні правопорушення неодноразово, за які вже був засуджений, дають підставу прийти до переконання, що його виправлення можливо тільки в умовах тимчасової ізоляції від суспільства, призначивши йому покарання у виді арешту .
Як зазначено в ст.101 КК України арешт полягає у триманні неповнолітнього, який на момент постановлення вироку досяг шістнадцяти років, в умовах ізоляції в спеціально пристосованих установах на строк від п`ятнадцяти до сорока п`яти діб.
Саме таке покарання є виваженим, слугуватиме не тільки справедливою карою за вчинений злочин, але й буде запобігати вчиненню ним нових злочинів.
Адже відповідно до ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Окрім цього, при призначенні покарання слід врахувати і вимоги ч.4 ст. 70 КК, в якій вказано, що за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.
Як вбачається з роз`яснень щодо правильного та однакового застосування вказаної норми КК України, які містяться в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
Так, ОСОБА_24 був засуджений вироком Болехівського міського суду від 13 вересня 2016року за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі і на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.
Злочин, за який він визнаний винним, вчинив 10 вересня 2016 року, тобто до засудження за попереднім вироком. Тому суд повинен призначити йому покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України із самостійним виконанням вироків .
Долю речових доказів суд вирішує згідно вимог ст. 100 КПК України, у відповідності до якої майно, яке було об"єктом кримінального правопорушення повертається законним володільцям.
Передбачених процесуальних законом приводів і підстав для обрання щодо ОСОБА_21 запобіжного заходу до вступу вироку в закону силу немає.
Керуючись ст. 368, 370-374 КПК України суд,
ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити покарання у вигляді арешту на строк сорок п"ять діб.
Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту фактичного приведення вироку до виконання.
На підставі ч.4 ст.70 КК України зазначений вирок та вирок Болехівського міського суду від 13 вересня 2016року про засудження ОСОБА_21 за ч.3 ст.185 КК України до трьох років позбавлення волі з іспитовим терміном один рік - виконувати самостійно.
Речові докази: бензопили марки «Штіль МС 230» та «Штіль МС 250», які знаходяться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_10 - залишити йому, як власнику.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Апеляційна скарга на вирок суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Івано-Франківської області через Болехівський міський суд.
Суддя ОСОБА_1