Справа № 347/667/13-к
Провадження № 11-кп/779/250/2017
Категорія ч.3 ст.185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 та прокурора на вирок Косівського районного суду від 21 березня 2017 року щодо нього, за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Вказаним вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця республіка Грузія, м. Галі, жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, не одруженого, громадянина Грузії, освіта середня раніше судимого: 29.12.2011 року Садгірським районним судом м. Чернівці за ч.3 ст.186 КК України із застосуванням ст.69 КК України до 1 року позбавлення волі, 11.12.2014 року Овідіопольським районним судом Одеської області за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до 1 року 1 місяця 28 діб позбавлення волі, звільненого 11.12.2014 року по відбуттю строку покарання, 03.02.2017 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ч.2 ст.185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі,

визнаний винним за ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст.70 ч.4 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_8 призначено остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03.02.2017 року та остаточно визначено 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 постановлено рахувати з моменту набрання вироком законної сили, зарахувавши в цей строк, час його попереднього ув`язнення по вироку Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03.02.2017 року, з 18.01.2015 року по 20.01.2015 року включно та з 07.12.2016 року до вступу вироку суду в законну силу, у відповідності до ч.5 ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою залишено без змін тримання під вартою, до набрання вироком законної сили.

Вирішено питання речових доказів.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 27.02.2013 року близько 08 год. 30 хв. ОСОБА_8 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, перебуваючи на території ринку, що розташований в м. Косів по вул. Гвардійській, Івано-Франківської області, будучи раніше судимий за злочин проти власності, з корисливих спонукань, проник через двері до приміщення торгової точки підприємця ОСОБА_10 , звідки повторно таємно викрав гроші в сумі 1275грн., чим спричинив потерпілій майнову шкоду.

Захисник ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу у якій не погоджується із ухваленим вироком внаслідок неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, неповноти судового розгляду, без урахування дійсних обставин справи, а висновки суду не підтверджуються доказами дослідженими в судовому засіданні.

Зокрема, зазначає, що в матеріалах провадження є два обвинувальні акти щодо її підзахисного. В обвинувальному акті від 01.03.2013 року зазначено, що обвинувачений "шляхом вільного доступу пройшов до приміщення потерпілої, де в нього виник умисел викрасти грошові кошти, які він побачив під прилавком". Натомість, в обвинувальному акті від 07.03.2013 року зазначено, що останній "вирішив зайти на територію ринку для придбання сигарет. Побачивши, що в приміщенні торгової точки нікого немає, маючи на меті здійснити крадіжку, шляхом вільного доступу пройшов до приміщення торгової точки потерпілої викрав кошти, які побачив під прилавком зліва." Таким чином, в даному випадку дії обвинуваченого не може кваліфікуватись як проникнення в інше приміщення, оскільки немає самого факту незаконного проникнення.

Вирішуючи питання про наявність у діях винної особи названої кваліфікуючої ознаки суд повинен був з`ясувати з якою метою обвинувачений опинився у іншому приміщенні та коли саме в нього виник умисел на заволодіння майном.

Крім того, суд зазначив, що ОСОБА_8 визнав свою вину, що не відповідає дійсності, оскільки обвинувачений не визнавав своєї вини, а вдруге на запитання суду останній відповів, що частково визнає вину, що підтверджується звукозаписом судових засідань. суд прийшов до висновку про винуватість обвинуваченого на підставі досліджених доказів: протокол заяви від потерпілої, протокол огляду грошових купюр, протокол затримання та інші, хоча жоден з доказів не підтверджують його винуватість у вчиненні правопорушення.

А також, суд в порушення норм процесуального права долучив до обвинувального акту всі матеріали досудового розслідування та проводив судовий розгляд всупереч вимогам ст.29 КПК України.

Зазначає, що 01.03.2013 року ОСОБА_8 вручено повідомлення про завершення досудового розслідування та обвинувальний акт за ч.2 ст.185 КК України, а також відкриті матеріали для ознайомлення, однак прокурор 07.03.2013 року знову звертається із обвинувальним актом пославшись на п.13 ч.2 ст.36 КПК України. Отже, дана стаття не дає право прокурору після завершення досудового розслідування повертати матеріали справи на доопрацювання, тобто проведення будь яких слідчих дій після закінчення досудового розслідування без ухвали суду є кримінальним правопорушенням, передбаченим ст.365 КК України.

Також, суд допустив помилки призначаючи покарання обвинуваченому при застосуванні ч.4 ст.70 КК України.

В поданих доповненнях до апеляційної скарги захисник зазначила, що суд першої інстанції проводив судовий розгляд не державною мовою та неодноразово ігнорував клопотання обвинуваченого про залучення перекладача.

Просить вирок суду змінити та кваліфікувати діяння обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України та призначити відповідне покарання.

Прокурор подав свою апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи правильність кваліфікації дій та доведеність вини обвинуваченого, вважає вирок Косівського районного суду Івано-Франківської області від 21 березня 2017 року, таким, що підлягає скасуванню з підстав істотного порушення кримінального процесуального закону. Зазначає, що згідно звукозапису судового засідання від 15.03.2017 року вбачається, що обвинувачений свою вину визнав частково, визнав крадіжку грошей, однак заперечував, що проникав в інше приміщення. Крім того, призначаючи остаточне покарання суд не врахував повністю відбуте покарання за вироком Овідіопільського районного суду Одеської області від 11.12.2014 року.

Просить скасувати вищезазначений вирок щодо обвинуваченого з підстав істотного порушення кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, заслухавши, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу із доповненнями, прокурора, який підтримав подану ним апеляційну скаргу, обговоривши доводи й мотиви апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає до часткового задоволення, а скаргу прокурора слід задовольнити повністю.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Таких вимог закону при постановленні вироку суд першої інстанції в повній мірі не дотримався.

Як вбачається із звукозапису судового засідання суду першої інстанції від 15.03.2017 року обвинувачений під час судового розгляду вину визнав частково і заявляв, що він не проникав у інше приміщення, а тільки вчинив крадіжку грошей, однак суд першої інстанції не звернув увагу на вказане.

Крім того, обвинувачений неодноразово звертав увагу суду на те, що він не розуміє мову, на якій здійснювалося судочинство в суді першої інстанції

Згідно п.2 ч.3 ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку зазначаються, у разі визнання особи винуватою, докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви не врахування окремих доказів.

Однак, зазначених вимог закону судом не виконано, оскільки обґрунтовуючи свій вирок, суд першої інстанції лише навів докази, які досліджувались судом, але не всім дав оцінку або не вказав, яке значення вони мають у провадженні.

Окрім цього, згідно ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а в сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Тобто, дослідженим обставинам має бути надана належна правова оцінка та забезпечено прийняття законного та неупередженого рішення.

Доводи захисника в інтересах обвинуваченого про те, що судом першої інстанції було допущено неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, порушення кримінального процессуального закону є підставними, оскільки вирок не містить належного обґрунтування у вчиненні обвинуваченим ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

Колегія вважає, що поверхове дослідження обставин призвело до того, що висновки суду в силу ст. 411 КПК України не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Судом не перевірені та не спростовані всі доводи на захист обвинуваченого та не усунуті всі сумніви у його винуватості.

Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до ст.409 КПК України, у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону, оскаржуваний вирок суду підлягає скасуванню, а кримінальне провадження поверненню на новий судовий розгляд у той же суд.

За таких обставин доводи апеляційної скарги прокурора та захисника є обґрунтованими, а рішення суду першої інстанції щодо ухвалення вироку відносно ОСОБА_8 є передчасним, а тому вирок суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд у суді першої інстанції.

Разом з тим ухвалюючи вирок від 21.03.2017 року щодо ОСОБА_8 суд не в повній мірі врахував дані про особу обвинуваченого, а саме, попередні судимості, що стало наслідком неправильного застосування ч.4 ст.70 КК України та призначення покарання за сукупністю злочинів.

При новому судовому розгляді у суді першої інстанції необхідно усунути встановленні судом апеляційної інстанції порушення закону, дослідити обставини, зазначені в цій ухвалі та постановити законне, обґрунтоване та належним чином умотивоване рішення.

З метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню виникненню ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які не зменшились, з врахуванням даних про особу, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів вважає за необхідне запобіжний захід щодо ОСОБА_8 тримання під вартою, продовжити на 60 днів до 30 липня 2017 року включно.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задоволити частково, а апеляційну скаргу прокурора задовольнити повністю.

Вирок Косівського районного суду від 21 березня 2017 року щодо ОСОБА_8 за ч.3 ст. 185 КК України скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_8 тримання під вартою продовжити на 60 днів до 30 липня 2017 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5

Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_3