Справа №490/3360/17 04.05.2017
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 травня 2017 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 квітня 2017 року, якою відмовлено в задоволені клопотання слідчого СУ ГУ НП в Миколаївській області про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, стосовно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, с. Варюшине, Веселинівського району, Миколаївської області, громадянина України, працюючого слюсарем-електриком ДП "Радгосп «Виноградна долина», раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, по кримінальному провадженню № 0000377 від 07.12.2016р.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
захисник ОСОБА_8
підозрюваний ОСОБА_6

встановив:
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати.

Обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 , строком на 60 діб, визначивши заставу в розмірі 250 000грн.

Короткий зміст ухвали слідчого судді.
Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 квітня 2017 року у задоволенні клопотання слідчого СУ ГУ НП в Миколаївській області про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - відмовлено.
Обрано ОСОБА_6 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, зобов`язаний з`являтися за кожною вимогою слідчого, прокурора та суду, а також на строк до 19.06.2017р. покладено обов`язок: не виїжджати за межі с. Варюшине Веселинівського району Миколаївської області без дозволу слідчого, прокурора.
Узагальнені доводи апеляційної скарги.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор, вказує, що ОСОБА_6 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, оскільки санкція ч.2 ст.307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від 6 до 10 років.
Зазначає, що ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, що являється ризиком того, що останній в подальшому, перебуваючи на волі, з метою уникнення покарання, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, що унеможливлюватиме виконання процесуальних рішень по кримінальному провадженню.

Також, апелянт вважає, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних, які на теперішній час не допитані, інших учасників кримінального правопорушення, які перебувають на волі, може продовжити свою злочинну діяльність та вчинити нові кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким іншим шляхом, в тому числі розголошувати дані досудового розслідування, співучасникам кримінального правопорушення, які перебувають на волі, які можуть впливати на подальший хід досудового розслідування.

Вказує, що ОСОБА_6 на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, вік та стан здоров`я не перешкоджають утриманню його під вартою.

На думку, прокурора, обрання більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.
Згідно ухвали суду вбачається, що в провадженні СУ ГУ НП в Миколаївської області перебуває кримінальне провадження №0000377. У вказаному кримінальному провадженні 20.04.2017р. ОСОБА_6 повідомлено про підозру в скоєні злочину передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. Згідно вказаного повідомлення ОСОБА_6 за попередньою домовленістю з ОСОБА_9 під час проведення контролю за вчиненням злочину незаконно збули ОСОБА_10 особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс вагою 89,298гр, отримавши винагороду в сумі 2500грн.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. В обґрунтування вказав про наявність ризику впливу на свідків та інших підозрюваних, переховування від слідства, продовження вчинення злочину, перешкоджання шляхом розголошення даних досудового розслідування іншим співучасникам злочину.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя зазначив, що ризик переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду не є значним, також зазначив, що ризик щодо продовження вчинення злочинів пов`язаних зі збутом наркотичних засобів є малоймовірним, з огляду на пояснення підозрюваного щодо того, що він особисто наркотичні засоби не вживає, збував наркотичні засоби, які вирощувались іншою особою, яка на даний час померла.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги, думку підозрюваного та його захисника про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді, вивчивши матеріали судового та кримінального провадження, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
Слід також зазначити, що ст. 184 КПК України вимагає від сторони обвинувачення в клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зазначити не лише наявні ризики, а також вказати обставини, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку що запобігти їм в змозі цей вид запобіжного заходу.
Разом з тим, як вбачається з клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , слідчим не наведено виключних обставин і не надано доказів, які б давали підстави для тримання підозрюваного під вартою. Не доведено цих обставин і прокурором в судовому засіданні апеляційного суду. Сама лише тяжкість кримінального правопорушення, у відповідності до практики Європейського суду з прав людини, не може бути підставою для запобіжного у в`янення особи.
Так, згідно до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років.
Дана підозра на стадії досудового слідства обґрунтована та підтверджується поясненнями ОСОБА_10 , протоколом обшуку за місцем мешкання братів ОСОБА_6 , власними поясненнями підозрюваного.
Відповідно до вимог ч.1, 2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали слідчий суддя дотримався вказаних вимог закону та обґрунтовано зазначив, що існує певна ймовірність ризику переховування підозрюваного з огляду на те покарання, що йому загрожує. Разом з тим, з урахуванням того, що підозрюваний раніше не судимий, має дружину та дітей 2012 та 2017 року народження, має постійне місце проживання та , позитивно характеризується, а також того факту що в нього відсутні можливості до тривалого переховування поза межами Миколаївської області, такий ризик є незначним. Апеляційний суд з даним висновком слідчого судді погоджується.

Апеляційний суд також погоджується і з висновком слідчого судді про те, що слідчим та прокурором не надано будь яких доказів на підтвердження можливості впливу підозрюваним в незаконний спосіб на свідків, та можливості перешкоджати підозрюваним кримінальному провадженню в інший спосіб.

Ризик щодо продовження ОСОБА_6 вчинення злочинів пов`язаних зі збутом наркотичних засобів також є малоймовірним, з огляду на пояснення підозрюваного, які той надав в суді першої інстанції щодо того, що він особисто наркотичні засоби не вживає, збував наркотичні засоби, які вирощувалися іншої особою. Стороною обвинувачення не надано апеляційному суду будь яких даних на спростування такої версії підозрюваного.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_6 виключно позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, одружений та виховує двох малолітніх дітей, що дає підстави суду вважати, що підозрюваний має міцні родинні та соціальні зв`язки.

Таким чином, слідчий суддя, при прийнятті рішення про застосування ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, перевірив та надав правову оцінки ризикам, які вказані в клопотанні слідчого та обґрунтовано прийшов до висновку, що такий запобіжний захід, як особисте зобов`язання зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти ризикам встановленим судом.
З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги прокурора щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними.
Апеляційний суд вважає ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, а відтак не вбачає підстав для її скасування, у зв`язку з чим, апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 177, 194, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд -
постановив:
Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_11 - залишити без задоволення.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 квітня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СУ ГУ НП в Миколаївській області про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрано ОСОБА_6 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання залишити без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий
Судді