1-кс/754/1066/17
Справа № 754/5349/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2017 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , розглянувши заяву адвоката ОСОБА_3 про відвід слідчому судді ОСОБА_4 при розгляді клопотання захисника про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000777 за ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
26.04.2017 року адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про відвід слідчому судді ОСОБА_6 при розгляді клопотання захисника про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000777 за ч. 2 ст. 186 КК України.

Свою заяву адвокат мотивує тим, що слідчим суддею ОСОБА_6 03.03.2017 року вже приймалося рішення про відмову у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_5 , а тому вона може бути упередженою при розгляді клопотання від 24.04.2017 року.

Адвокат вважає, що з огляду на викладені у заяві обставини слідчий суддя не може брати участь у судовому розгляді, а тому просить заяву задовольнити.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 повністю підтримав подану заяву, просив її задовольнити.

Від слідчого судді ОСОБА_6 надійшла заява з проханням розглядати клопотання адвоката за її відсутністю.

За вказаних обставин суддею визнано можливим розгляд заяви про відвід у відсутність вказаних вище учасників судового провадження.

Зваживши доводи адвоката, викладені у заяві, вислухавши його думку, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім"ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім"ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадках порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Згідно із ч. 1 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов"язані заявити самовідвід.

Частиною 2 статті 81 КПК України визначено, що усі інші відводи, ніж передбачені ч. 1 ст. 81 КПК України, під час досудового розслідування розглядає слідчий суддя, а під час судового провадження суд, який його здійснює.

Що стосується підстав для відводу слідчому, прокурору, зазначених адвокатом у заяві, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Частинами 1, 2 статті 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов"язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов"язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов"язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом"якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Як вбачається з письмових матеріалів справи, адвокат ОСОБА_3 24.04.2017 року звернувся до суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт відносно підозрюваного ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 186 КК України.

Вказане клопотання було передано на розгляд слідчому судді ОСОБА_6 .

Але слід також зазначити, що ухвалою слідчого судді ОСОБА_6 від 03.03.2017 року адвокату ОСОБА_3 було відмовлено у задоволенні аналогічного клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою на домашній арешт підозрюваному ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 186 КК України.

Саме прийняття слідчим суддею ОСОБА_6 вказаного судового рішення та можливе неупереджене ставлення при розгляді нового клопотання адвокат і вважає підставою для її відводу.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 року у справі "Білуга проти України", від 28.10.1998 року у справі "Ветштайн проти Швейцарії" тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Виходячи із положень ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, які є частиною національного законодавства і джерелом права, що підлягають застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини", суд має завжди бути "встановленим законом".

Це формулювання засвідчує принцип верховенства права, притаманний усій системі Конвенції та її протоколів. Адже правовий орган, що не є встановленим відповідно до законодавства, завжди буде позбавлений легітимності, яка вимагається у демократичному суспільстві для вирішення справ приватних осіб.

Недотримання судом зазначених положень означає в принципі порушення пункту 1 ст. 6 (справи "Цанд проти Австрії", заява № 7360/76, доповідь Комісії від 12.10.1978 року та "Россі проти Франції", заява № 11879/85, рішення комісії від 06.12.1989 року).

Про те, що термін "суд, встановлений законом", поширюється не лише на правову основу існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, звернуто також увагу Європейським судом з прав людини у справі "Сокуренко і Стригун проти України".

Суд, який розглядає справу, має бути "безстороннім" і "незалежним" за ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і засад кримінального судочинства.

Враховуючи те, що на даний час слідчий суддя ОСОБА_6 фактично висловила свою думку щодо вирішення питання про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 , що підтверджується ухвалою від 03.03.2017 року, недовірою до судді з боку адвоката, враховуючи практику Європейського Суду з прав людини, з метою уникнення чи запобігання у подальшому негативного ставлення до судді, а також з метою об"єктивного та неупередженого розгляду клопотання адвоката, суддя вважає заяву адвоката підставною та обґрунтованою, а тому такою, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 9, 75, 80, 81 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Заяву адвоката ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_6 - задовольнити.

Матеріали справи за клопотанням адвоката ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт відносного підозрюваного ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 186 КК України передати на розгляд іншому судді в порядку, визначеному ч. 3 ст. 35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: