АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/692/17 Справа № 191/5799/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора Синельниківської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.01.2017 р. та ухвалу від 10.02.2017 р. у кримінальному провадженні №0001968 щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Славгород Синельниківського району Дніпропетровської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 311 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі на вирок суду від 12.01.2017 р. прокурор ОСОБА_7 просить останній змінити в частині призначеного покарання, вважати засудженим ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 307 КК України до 6 років позбавлення волі, з конфіскацією ? майна, яка є його особистою власністю; за ч. 2 ст. 311 КК України у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст.70 КК України остаточно призначити покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією ? майна, яке є його особистою власністю, в іншій частині вирок залишити без змін.

В апеляційній скарзі на ухвалу суду від 10.02.2017 року прокурор ОСОБА_7 просить останню скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства.

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 311 КК України, та призначено йому покарання за ч. 2 ст. 307 КК України у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, за ч. 2 ст. 311 КК України у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ч. 1. ст. 70 КК України призначено покарання за сукупністю злочинів у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати на проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів у розмірі 1058,48 грн., вирішені питання про запобіжний захід та про речові докази

ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за те, що він за обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у вироку, під час перебування на посаді електрика у ТОВ «Л.Ю.Р.», об`єкт обслуговування якого знаходиться на території охоронюваного об`єкту СВК 94, близько 21:08 годин 03.11.2016 року в телефонній розмові з невстановленою особою домовився про перенесення та передачу наркотичних засобів до СВК 94 з грошову винагороду в сумі 100 грн.
Діючи на виконання досягнутої домовленості, ОСОБА_8 близько 21:40 годин 03.11.2016 року, перебуваючи на мікрорайоні «Черемушки» по вул. Ватутіна у м. Синельникове Дніпропетровської області, незаконно придбав та зберігав при собі паперовий згорток, що містив наркотичні засоби та прекурсор.
Близько 07:00 годин 04.11.2016 року ОСОБА_8 , помістивши даний паперовий згорток до своєї термобілизни, на автобусі перевіз його до місця своєї роботи, а саме до пропускного пункту СВК 94, тим самим здійснивши незаконне перевезення наркотичного засобу та прекурсору до території, яка охороняється, де був запрошений працівниками колонії до кімнати догляду громадян для проведення огляду, під час якого вищезазначені наркотичний засіб та прекурсор було виявлено.
Згідно висновку судової експертизи від 23.11.2016 року №1/8.6/2817, паперовий згорток, виявлений у ОСОБА_8 , містив у собі: рідини масою 1,2000 г та 1,4000 г, що містили особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований масою у перерахунку на суху речовину, відповідно, 0,0252 г. та 0,0302 г; рідини масою 2,5800 г та 7,5000 г, що містили у собі особливо небезпечний наркотичний засіб опій екстракційний масою у перерахунку на суху речовину, відповідно, 0,3922 г та 1,2300 г; таблетки у кількості 10 шт., що містили у собі прекурсор псевдоефедрин масою 0,4920 г; речовину масою 8,200 г, що є особливо небезпечною наркотичною речовиною - канабісом, маса якого у перерахунку на суху речовину складає 7,544 г.
Вищезазначені злочинні дії ОСОБА_8 були кваліфіковані судом за ч. 2 ст. 307 КК України за ознаками незаконного придбання, зберігання, перевезення з метою збуту та передачі у місця позбавлення волі особливо небезпечних наркотичних засобів, та за ч. 2 ст. 311 КК України за ознаками незаконного придбання, зберігання, перевезення з метою збуту прекурсорів.
Оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції від 10.02.2017 р. було виправлено описку у вироку Синельниківського районного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2017 року щодо ОСОБА_8 та зазначено, що у резолютивній частині вироку вірним належить вважати формулювання «конфіскація всього майна, яке є власністю засудженого».

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги щодо оскаржуваного вироку суду, прокурор зазначає, що останній підлягає зміні у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства а також неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність. Зазначає, що судом в порушення вимог ст. 59 КК України не вказано в резолютивній частині вироку, чиє саме майно підлягає конфіскації та в якому обсязі.

Щодо оскаржуваної ухвали суду прокурор зазначає, що неправильне призначення покарання ОСОБА_8 судом першої інстанції не є опискою у вироку, а даний вирок відповідно до ст. 392 КПК України може бути змінено в частині призначеного покарання лише судом апеляційної інстанції. На думку прокурора, має місце істотне порушення вимог процесуального закону, а саме ст. ст. 379, 392 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь в суді першої інстанції, та з підстав, зазначених в скарзі, просив її задовольнити; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Так, відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Зважаючи на те, що висновки суду першої інстанції про фактичні обставини кримінального провадження, доведеність винуватості ОСОБА_8 , правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 311 КК України ніким з учасників судового розгляду не оспорюються та не заперечувалися обвинуваченим в суді першої інстанції, апеляційний суд не здійснює їх перевірку та виходить із фактичних обставин, які встановлені судом першої інстанції.

Що стосується доводів прокурора про порушення судом першої інстанції вимог закону при призначенні ОСОБА_8 додаткового покарання, то вони заслуговують на увагу.

Так, згідно п. 2 ч. 4 ст. 374 КК України у випадку визнання особи винуватою, у вироку суду підлягають зазначенню зокрема покарання, призначене по кожному з обвинувачень, визнаних судом доведеними, та остаточна міра покарання, обрана судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає у примусовому безоплатному відчуженні на користь держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого.

Як вбачається з оскаржуваного вироку суду, при його ухваленні вищезазначені вимоги процесуального закону були виконані не у повному обсязі, оскільки суд, призначаючи додаткове покарання у виді конфіскації майна за ч. 2 ст. 307 КК України та остаточне покарання за правилами ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, ухвалив рішення про конфіскацію всього майна обвинуваченого, втім у резолютивній частині вироку обсяг конфіскації прямо не вказав, обмежившись тим, що не зазначив, що конфіскується частина майна обвинуваченого або певні предмети.

Не можна погодитися з правильністю усунення цього порушення самим судом першої інстанції шляхом постановлення оскаржуваної ухвали від 10.02.2017 р. про виправлення описки, оскільки за правилами ст. 379 КПК України можуть бути виправлені описки, що є очевидними і не стосуються суті вироку.

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з обґрунтованістю апеляційних вимог прокурора щодо скасування оскаржуваної ухвали від 10.02.2017 р. про виправлення описки як такої, що постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та щодо зміни оскаржуваного вироку суду, з конкретизацією обсягу конфіскації майна обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407-409, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги прокурора задовольнити.
Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.02.2017 р. про виправлення описки скасувати.
Вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2017 року щодо ОСОБА_8 за ч. 2 ст.307, ч. 2 ст. 311 КК України змінити в частині призначення додаткового покарання.

Вважати ОСОБА_8 засудженим:

за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю;

за ч. 2 ст. 311 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі;

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_8 покарання у виді 6 років позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, що є його власністю.

В решті вирок суду залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4