Справа №589/3929/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/203/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання -

ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 20 грудня 2016 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ображіївка, Шосткинського району, Сумської області, громадянина України, працюючого, одруженого, з середньою-технічною освітою, військовозобов`язаного, мешканця АДРЕСА_1 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
До Апеляційного суду Сумської області надійшла апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , в якій він не оспорюючи доведеність вини, правильність кваліфікації дій обвинуваченого та застосування ст. 75 КК України, просить дослідити докази, наявні у кримінальному провадженні щодо характеризуючих особу ОСОБА_7 даних, вирок Шосткинського міськрайсуду від 20.12.2016 року стосовно ОСОБА_7 скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. На підставі ст.75 КК України звільнити від відбування основного покарання з випробуванням встановивши іспитовий строк 3 роки. На підставі ст.76 КК України покласти обов`язки по виконанню умовної міри покарання. В іншій частині вирок залишити без змін.

Вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 20 грудня 2016 року ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і йому призначено покарання за цим законом у виді позбавлення волі строком 4 роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного йому основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

На підставі ст.76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 8253 грн. 75 коп. судових витрат за залучення експерта.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь фінансового управління Шосткинської міської ради 3376 грн. 19 коп. витрат на лікування потерпілих.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст.100 КПК України.

В обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги прокурор зазначає, що при призначенні ОСОБА_7 покарання, суд не дотримався вимог ст.65 КК України, належним чином не врахував суспільну небезпеку скоєного кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких, що в результаті ігнорування водієм Правил дорожнього руху настали невідворотні наслідки, зокрема смерть молодої людини та спричинення тілесних ушкоджень різного ступеню тяжкості іншим особам, вчинення правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, правопорушення обвинуваченим вчинено у сфері безпеки руху та експлуатації транспорту, яке є одним із найбільш суспільно-небезпечних.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Згідно вироку суду, 30 квітня 2016 року, близько 14 год. 15 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, порушуючи вимоги п.п.2.9 а), 12.3, 12.4 ПДР України, керуючи автомобілем «OPEL VECTRA» д.н. НОМЕР_1 , при здійсненні руху по вул. Зірковий шлях в с. Богданівна, Шосткинського району, Сумської області з боку м. Шостка, в районі буд. № 13 знехтував безпекою дорожнього руху, проявив неуважність, перевищив допустиму швидкість руху на даній ділянці автодороги та не вжив негайних заходів для зменшення швидкості руху під час виявлення пішохода ОСОБА_8 , який перетинав проїздну частину зліва на право відносно напрямку руху автомобіля «OPEL VECTRA», не впевнившись у безпечності здійснення маневру ліворуч, що не створить перешкоди чи безпеки для руху іншим учасникам, виїхав на зустрічну смугу руху та допустив зіткнення з автомобілем DAEWO LANOS, д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 , який рухався в зустрічному напрямку і в даній дорожній ситуації не мав технічної можливості попередити зіткнення.

Внаслідок ДТП пасажир автомобіля DAEWO LANOS ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження, від яких ІНФОРМАЦІЯ_2 помер в Шосткинській ЦРЛ.

Крім того, внаслідок ДТП водій DAEWO LANOS ОСОБА_9 отримав тяжкі тілесні ушкодження, а інший пасажир даного автомобіля ОСОБА_11 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_6 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_7 який заперечив проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, частково дослідивши характеризуючи дані щодо обвинуваченого та письмові клопотання потерпілих про залишення вироку суду першої інстанції без зміни, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Висновок суду щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.286 КК України при обставинах, наведених у вироку, відповідає матеріалам провадження і ґрунтується на доказах, досліджених в судовому засіданні на підставі ч.3 ст.349 КПК України, яким суд дав належну оцінку і дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.2 ст. 286 КК України вірно, що не оспорюється в апеляційній скарзі прокурора.

За змістом апеляційної скарги прокурора, він не оспорює застосування судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання положень ст.ст.75, 76 КК України та звільнення його від відбування покарання з випробуванням, однак вважає призначене основне та додаткове покарання занадто м`яким.

Разом з тим, призначене ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України, всупереч доводам апеляційної скарги прокурора, в повній мірі відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, а тому колегія суддів не вбачає достатніх підстав для визнання його таким, що не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.

Зокрема, призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції, як прямо зазначено у вироку, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно вимог ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких, особу обвинуваченого, який повністю визнав свою вину, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, його ставлення до вчиненого, прийняття мір до відшкодування завданих збитків потерпілим, які не наполягали на призначенні ОСОБА_7 суворого покарання, а також наявність на утриманні неповнолітньої дитини.

При цьому, суд ґрунтовно визнав обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування заподіяної шкоди. Обставиною, що обтяжує покарання суд обґрунтовано визнав вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Тобто судом належним чином було враховано всі обставини кримінального провадження, у тому числі й ті, на які прокурор послався у своїй апеляційній скарзі.

При цьому, доводи апеляційної скарги прокурора про те, що судом не прийнято до уваги суспільну небезпеку вчиненого правопорушення та його наслідки, є явно надуманими, оскільки ці обставини і слугували підставами для притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 286 КК України з призначенням йому покарання у виді позбавлення волі не у мінімальних межах, встановлених в санкції вказаного закону.

Також, на думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно прийняв рішення про необхідність призначення ОСОБА_7 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами та визначив його розмір в межах санкції ч.2 ст.286 КК України, а тому з врахуванням конкретних обставин справи, на які суд прямо послався у вироку, його також не слід вважати недостатнім.

Крім того, при розгляді апеляційної скарги прокурора, колегія суддів бере до уваги і письмові клопотання потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які заперечили проти апеляційної скарги прокурора, вважали вирок законним та обґрунтованим, зазначали, що ОСОБА_7 заподіяну шкоду відшкодував в повному обсязі і вони пробачили йому вчинене.

З місця роботи обвинуваченого ОСОБА_7 також надійшла позитивна характеристика, з якої вбачається, що він працює в ТОВ «Вант» ЛТД на посаді водія міжнародних перевезень.

Враховуючи позицію потерпілих, та довідку з місця роботи, колегія суддів вважає додаткове покарання у виді 1 року позбавлення права керування транспортними засобами для обвинуваченого ОСОБА_7 цілком достатнім.

Таким чином, судом першої інстанції при винесенні вироку дотримано вимог ст.ст. 50, 65 КК України, призначено покарання, що відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, як обвинуваченим, так і іншими особами.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає жодних підстав для скасування вироку суду та ухвалення нового вироку, з призначенням ОСОБА_7 більш суворого покарання, оскільки апеляційна скарга прокурора не містить переконливих доводів того, що призначене обвинуваченому покарання є недостатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 20 грудня 2016 року відносно ОСОБА_7 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

.