АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/748/17 Справа № 205/1362/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000478 за апеляційними скаргами прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції та захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2015 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровськ, громадянин України, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий, останній раз: 30 січня 2015 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку і покладанням обов`язків строком на 2 роки,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор, не оскаржуючи доведеності вини та кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого через м`якість, та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2015 року, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при призначенні покарання не врахував, що обвинувачений ОСОБА_8 ніде не працює, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, вчинив злочин, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, будь-яких дієвих заходів, направлених на відшкодування шкоди, не вжив, вину не визнав, у скоєному не розкаявся, що свідчить про те, що обвинувачений на шлях виправлення не став та висновків не зробив.
Захисник ОСОБА_7 за погодженням із обвинуваченим ОСОБА_8 надали зміни до апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 , відповідно до яких просять змінити вирок в частині призначеного покарання та призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2015 року, та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 7 місяців, а також зарахувати строк попереднього ув`язнення, починаючи з 11 лютого 2015 року по день набрання вироком законної сили, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не було враховано те, що ОСОБА_8 вину визнав повністю, щиро розкаявся, має на утриманні малолітню дитину та дружину, скоїв злочин, не пов`язаний із спричиненням шкоди здоров`ю та життю людей.

Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2015 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2015 року, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_10 в рахунок відшкодування майнову шкоду в розмірі 69 гривень; також вирішено питання щодо речових доказів.
За обставин, викладених у вироку, ОСОБА_8 08 лютого 2015 року, приблизно о 12 годині 00 хвилин, знаходячись у приміщенні магазину «Продукти ПП ОСОБА_11 » по АДРЕСА_2 , маючи намір на таємне викрадення чужого майна, наблизився то торгівельної полиці з тютюновими виробами, звідки, діючи повторно, з корисливої зацікавленості, таємно викрав майно, належне потерпілій ОСОБА_10 , - тютюнові вироби «Парламент Аква» у кількості 2 пачок і тютюнові вироби «Парламент Аква Слімс» у кількості 1 пачки вартістю по 23 гривні за кожну пачку вказаних тютюнових виробів, після чого, намагаючись зникнути з місця вчинення злочину, був помічений продавцем вказаного магазину ОСОБА_12 , яка почала вимагати від ОСОБА_8 зупинитись, при цьому ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що його дії перестали бути таємними, діючи повторно, з корисливої зацікавленості, незважаючи на вимоги ОСОБА_12 , зник з місця злочину, тим самим повторно відкрито викрав майно, належне потерпілій ОСОБА_10 на загальну суму 69 гривень.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги прокурора, а скаргу захисника із змінами просила залишити без задоволення, обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги захисника із змінами, скаргу прокурора просили залишити без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та захисника не підлягають задоволенню з таких підстав.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Висновок суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.2 ст.186 КК України та доведеність його вини в апеляційній скарзі прокурора та змінах до апеляційної скарги захисника не оспорюються, а тому апеляційним судом не перевіряються.
Доводи прокурора та захисника про те, що судом не були враховані усі обставини, які мають суттєве значення при призначенні покарання, колегія суддів вважає необґрунтованими з таких підстав.
Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Як витікає з вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Що стосується розміру призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст.186 КК України, то при його призначенні судом першої інстанції були в повній мірі дотримані вимоги вказаних статей кримінального закону, враховані: тяжкість скоєного обвинуваченим злочину, який відноситься згідно із ст. 12 КК України до категорії тяжких злочинів; особа винного, який суспільно корисною працею не займався, раніше судимий і вчинив злочин протягом іспитового строку за попереднім вироком суду; наявність обставини, що обтяжує покарання рецидив злочинів, що дає підстави колегії суддів вважати обґрунтованим призначення судом першої інстанції покарання ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на чотири роки шість місяців та з урахуванням ст. 71 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років.
Доводи апеляційної скарги прокурора щодо невизнання обвинуваченим вини не в повній мірі відповідають встановленим судом першої інстанції обставинам. Так, ОСОБА_8 вину у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 186 КК України в суді першої інстанції визнав частково, а в суді апеляційної інстанції повністю, зазначивши, що розкаюється у вчиненому, тому колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора в цій частині.

Ті обставини, що обвинувачений раніше судимий, суспільно-корисною працею не займався, враховані судом першої інстанції при призначенні покарання на строк, що є вищим за мінімальну межу санкції ч. 2 ст. 186 КК України, а тому колегія суддів вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора відсутні.

Перевіряючи доводи зміненої апеляційної скарги захисника, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення, оскільки судом першої інстанції правильно враховані тяжкість скоєного обвинуваченим злочину, який відноситься згідно із ст. 12 КК України до категорії тяжких злочинів, та особа обвинуваченого, який раніше судимий і вчинив злочин протягом іспитового строку за попереднім вироком суду, наявна обставина, яка його обтяжує-рецидив злочинів, про що зазначено у вироку суду.

Тому з урахуванням викладеного, наявність у ОСОБА_8 на утриманні малолітньої дитини та дружини, яка має хворого батька на утриманні, визнання вини у повному обсязі під час апеляційного перегляду, не спричинення шкоди здоров`ю та життю людей, на переконання колегії суддів не можуть бути підставою для пом`якшення покарання обвинуваченому, яке призначене за ч. 2 ст. 186 КК України у розмірі, що є ближчим до мінімальної межі.
Обґрунтовано призначено покарання ОСОБА_8 і на підставі ст.71 КК України, підстав для пом`якшення якого колегія суддів не вбачає, оскільки невідбуте покарання за попереднім вироком приєднано частково.
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання є не тільки справедливим, але й необхідним і достатнім для його виправлення та не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги як прокурора так і захисника, вважаючи доводи останніх не обґрунтованими.
Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах кримінального провадження не встановлено.
Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 72 КК України підлягає зарахуванню ОСОБА_8 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення в межах цього кримінального провадження з 11 лютого 2016 року по 17 травня 2017 року включно з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2015 року залишити без задоволення.
Апеляційну захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2015 року залишити без задоволення.
Вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2015 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_8 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення в межах цього кримінального провадження з 11 лютого 2016 року по 17 травня 2017 року включно з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим з моменту отримання копії судового рішення.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4