АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №628/4026/15-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/790/697/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.121 КК України

ВИРОК
09 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
- головуючого ОСОБА_2 ,
- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
- при секретарі ОСОБА_5 ,
- за участю прокурора ОСОБА_6 ,
- обвинуваченого ОСОБА_7 ,
- захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження №11кп/790/697/17 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 09 грудня 2016 року, -
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вовчанськ, Харківської області, громадянина України, непрацюючого, з неповною середньою освітою, маючого на утриманні 4-х неповнолітніх дітей, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-
засуджено за ч.2 ст.121 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, на 2 роки 2 місяця 14 днів позбавлення волі.
Як установив суд, у період часу з 23.30 год. 11 жовтня 2015 року до 00.15 год. 12 жовтня 2015 року в смт. Куп`янськ-Вузловий, м. Куп`янськ, Харківської області, ОСОБА_7 , знаходячись біля центрального входу до парку відпочинку «Залізничників» разом з ОСОБА_9 , після сумісного вживання алкогольних напоїв, в ході раптово виниклої сварки, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та діючи з умислом на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , умисно наніс останньому численні удари руками та ногами в область голови та тулуба, внаслідок чого спричинив йому тілесні ушкодження:
- садна в центрі границі тім`яно-потиличних областей волосистої частини голови;
- садна в області лоба справа;
- синця в області нижнього віка лівого ока;
- множинних синців правої половини обличчя;
- зашибленої рани на верхній губі справа зі сторони слизової;
- синця на нижній губі в центрі і справа зі сторони слизової з наявністю на його фоні множинних поверхневих зашиблених ран;
- травматичного видалення 1,2-го зубів на верхній щелепі справа і 1-го зуба на нижній щелепі зліва;
- дві зашиблені рани в підборідній області в центрі і справа;
- садна в області основи мочки лівої ушної раковини;
- синюшності м`яких покровів голови зі сторони їх внутрішньої поверхні в потиличній області зліва;
- двох синців по передньо-правій поверхні шиї;
- множинних саден в пахових областях справа і зліва;
- садна в області зовнішньої поверхні основної фаланги 1-го пальця лівої кісті;
- синюшності в околониркову клітковину правої і лівої нирки, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень,
а також тілесні ушкодження у вигляді:
- синця в проекції грудино-ключічного зчленування зліва;
- множинних саден в проекції тіла грудини;
- двох синців по передній поверхні грудної клітини справа;
- двох саден по лівій боковій поверхні грудної клітини;
- крововиливу в області правого вушка серця;
- надриву передньої поверхні середньої долі правої легені;
-множинних переломів правих і лівих ребер, місцями з пошкодженням пристінкової плеври, з масивною синюшністю міжреберних м`язів, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя.
Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , не проходячи до тями, ІНФОРМАЦІЯ_2 о 01.36 год. помер в реанімаційному відділенні Куп`янської ЦМЛ. Причиною смерті ОСОБА_9 стала закрита тупа травма грудної клітини, яка супроводжувалась множинними переломами правих і лівих ребер, надривом середньої долі правої легені та викликала травматичний шок.
В апеляційній скарзі, в редакції внесених доповнень, прокурор посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступнею тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість. Зазначив, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував, що ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин в стані алкогольного сп`яніння, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку обвинуваченого. Указав, що відповідно до ст.73 КК України строкові покарання обчислюються в різних вимірах, зокрема у роках для такого виду покарання, як позбавлення волі. Указав, що суд повинен був спочатку призначити покарання, а потім зараховувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення обвинуваченого. Зазначив, що суд, при призначенні покарання ОСОБА_7 із застосуванням ст.69 КК України, недостатньо врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, конкретні обставини справи та особу обвинуваченого. Наголосив, що відсутність попередніх судимостей, щире каяття, вчинення злочину у відповідь на протиправну поведінку потерпілого, а також наявність чотирьох дітей на утриманні не можуть бути підставами для застосування ст.69 КК України. Просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст.121 КК України покарання - 7 років позбавлення волі.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, обвинуваченого та його захисника, які просили залишити вирок без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Доводи скарги прокурора про необґрунтоване застосування судом ст.69 КК України є безпідставними.
Згідно з ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
Відповідно до приписів ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
В обґрунтування можливості призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст.69 КК України, суд послався на ступінь тяжкості вчиненого злочину, такі пом`якшуючі покарання обставини, як з`явлення із зізнанням, щире каяття у вчиненому, надання допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення злочину, добровільне відшкодування завданого збитку, ставлення винного до вчиненого, дані про його особу, зокрема наявність захворювання цукровий діабет 1 тип (інсулінозалежний), важкий перебіг, вперше виявлений, стадія компенсації, кетоацидоз.
З огляду на наведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вищезазначені обставини та дані про особу обвинуваченого істотно знижуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, а тому обґрунтовано призначив обвинуваченому покарання із застосуванням положень ст.69 КК України.
Разом з тим доводи скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є обґрунтованими.
Згідно вимог ст.73 КК України строки покарання обчислюються відповідно в роках, місяцях та годинах. При заміні або складанні покарань, а також у разі зарахування попереднього ув`язнення допускається обчислення строків покарання у днях.
Однак суд ці вимоги закону залишив поза увагою, внаслідок чого безпідставно призначив обвинуваченому покарання, у тому числі, у днях.
Обґрунтованими також є доводи скарги про невідповідність розміру призначеного покарання ступнею тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.
Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи, наряду з іншим, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
Відповідно до ст.414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Суд першої інстанції не в повній мірі врахував цих вимог закону, у зв`язку з чим помилково призначив ОСОБА_7 покарання, яке за своїм розміром є явно несправедливим через м`якість.
Судом в повній мірі не враховано те, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 10 років, обставини його вчинення, кількість тілесних ушкоджень, які спричинив ОСОБА_7 . ОСОБА_9 , суспільно-небезпечні наслідки, які настали у вигляді смерті потерпілого та вчинення ОСОБА_7 злочину за обтяжуючої покарання обставини - у стані алкогольного сп`яніння.
За таких обставин колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому покарання, за своїм розміром, є явно несправедливим через м`якість та не є необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження нових злочинів.
Разом з тим, з урахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення, наявності кількох пом`якшуючих обставин покарання з`явлення обвинуваченого із зізнанням, його щире каяття, надання допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення злочину, добровільне відшкодування завданого збитку, а також позицію в суді першої інстанції потерпілого ОСОБА_10 , який не наполягав на суворому покаранні, наявність у обвинуваченого на утриманні чотирьох дітей та його хворобу, колегія суддів приходить до висновку, що зазначені обставини істотно знижуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, а тому обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст.69 КК України у розмірі, який буде необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження нових злочинів.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_7 покарання скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та необхідністю застосування більш суворого покарання і відповідно до вимог, передбачених п.2 ч.1 ст.420 КПК України, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання відповідно до положень ст.ст.65, 69 КК України з урахуванням тяжкості вчиненого правопорушення, його наслідків і даних про особу обвинуваченого.
Керуючись ст.ст. 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів,-
ЗАСУДИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити частково.
Вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 09 грудня 2016 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного йому покарання скасувати.
Призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст.121 КК України покарання, із застосуванням ст.69 КК України, - 5 років позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_7 у виді домашнього арешту скасувати, взявши ОСОБА_7 під варту в залі суду.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з 09 червня 2017 року.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання, призначеного цим вироком, строк попереднього ув`язнення з 12 жовтня 2015 року по 18 листопада 2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У решті вирок залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а обвинуваченим, в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Головуючий:

Судді: