Справа № 493/777/17
Провадження № 1-кс/493/176/17

УХВАЛА
20 червня 2017 року м. Балта Одеської області
Слідчий суддя Балтського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , заявника ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балта клопотання ОСОБА_6 про скасування арешту майна,
13 червня 2017 року ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту майна, обґрунтовуючи звернення слідуючим.
В цей же день слідчий провів огляд колишнього будинку механізаторів, за адресою: АДРЕСА_1 , де тимчасово вилучив його майно, а саме: 5 бочок для випалювання деревного вугілля, а також 26 поліетиленових мішків.
Слідчим суддею Балтського районного суду Одеської області ОСОБА_8 04.05.2017 року по справі №493/777/17 було накладено арешт на тимчасово вилучене майно 29.04.2017 року, яке належить ОСОБА_6 , а саме: 5 бочок для випалювання деревного вугілля, а також 26 поліетиленових мішків з деревним вугіллям.
При цьому слідчим, прокурором і слідчим суддею не було прийнято до уваги, що в відношенні ОСОБА_6 дані до ЄРДР не вносились, підозра не пред`являлась, та він не використовував ці бочки.
Він не був присутній коли суддя виносив вказане рішення, хоча повідомив суд про себе, як сторона по справі.
Його відсутність в судовому засіданні не дала можливість слідчому судді, приймаючи рішення перевірити належним чином наявність достатніх підстав про необхідність арешту майна, яке вилучено у ході проведення огляду, та перевірити ряд документів які давали можливість йому володіти майном в межах діючого законодавства, та це призвело до безпідставного накладення арешту на його майно.
ОСОБА_6 вважає, що майно, на яке накладено арешт, не відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України; з часу, як було вилучено майно,- розслідування по кримінальному провадженню не проводиться, йому не повідомили про підозру в скоєнні злочину, експертизи не призначаються.
Вважає, що кримінальне провадження відкрите по ст. 272 ч.1 КК України безпідставно, оскільки в клопотанні слідчого про накладення арешту на обладнання для виготовлення деревного вугілля помилково вказано: «Відповідно до Постанови КМУ №-1107 від 26.10.2011 року «Про затвердження Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки», на виконання всіх видів робіт з устаткуванням з підвищеною небезпекою необхідно отримати виробникові або постачальникові машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки (далі - виробник або постачальник) - дозвіл на застосування машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, що зазначені у додатку 3, та відповідно до п.12 Додатку 3 вказаного Порядку до переліку такого устаткування відноситься і технологічне устаткування деревообробної промисловості. Враховуючи, що такий висновок експертизи та відповідний дозвіл органу Держпраці у нього відсутній, тому виникла необхідність у збереженні речових доказів та призначення відповідної експертизи, предметом дослідження якої стане майно виявлено в результаті огляду місця події 29.04.2017 року, т.т., що заявник мав би мати дозвіл на обладнання, оскільки воно відносяться до деревообробної промисловості і тому необхідно накласти арешт на нього як на речовий доказ.
На думку заявника таке твердження помилкове і не відповідає вимогам закону, оскільки згідно державного класифікатора видів економічної діяльності, випалювання деревного вугілля відноситься до переробної промисловості, а не деревообробної. А саме, вироблення продуктів перероблення деревини (деревного вугілля, виробленого дистиляцією деревини) відноситься до виробництва інших основних органічних хімічних речовин (клас виду економічної діяльності 20.14; розділ 20 «Виробництво хімічних речовин і хімічної продукції» секція С «Переробна промисловість» Державного класифікатора ДК 009:2010). Що підтверджується відповіддю Головного управління Держпраці у Київській області, яке надано по запиту ОСОБА_9 , від 24.04.2017 року за №2/5,5-22ф-2330, з якого вбачається, що «Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 р. N 1107 «Про затвердження Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки», згідно переліку робіт підвищеної небезпеки, вказаний вид робіт (експлуатація устаткування з виробництва деревного вугілля) не відноситься до робіт та експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, отже дозвіл Держпраці на експлуатацію устаткування з виробництва деревного вугілля, не потребує».
Отже вважає, що він не повинен отримувати дозвіл на своє обладнання в Держпраці, і з його боку не було порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві, тому його майно арештовано безпідставно і за його відсутності. Вважає, що в даному випадку склад злочину в його діях відсутній, просить арештоване майно повернути.
Крім того в судовому засіданні доповнив клопотання, пояснивши додаткові підстави для задоволення його клопотання, а саме;
-Дана земельна ділянка, звідки вилучались бочки,- відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 12.03.2010 року (а.с.16), числиться за Будинком механізаторів, що належить на праві приватної власності ОСОБА_10 , та надав фотокопії відповідних документів;
-Вилучені бочки належать йому, які він придбав у ОСОБА_10 , та вони так і залишилися в її домоволодінні, він їх не використовував, а залишки вугілля в них залишилися, ще з того часу як він їх придбав їх в такому стані. На даний час він має мету зайнятися підприємницькою діяльністю, та оформити відповідні документи.
Прокурор та слідчі в судовому засіданні вважають, що їхні дії відповідали вимогам закону, підстав для задоволення клопотання не вбачають.
Дослідивши надані суду матеріали, беручи до уваги пояснення заявника, а також прокурора та слідчих,- суд приходить до висновку, що клопотання являється обґрунтованим та підлягаючим задоволенню з наступних підстав.
1.Об`єктивна сторона ч.1 ст.272 КК України передбачає «Порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві або будь-якому підприємстві особою, яка зобов`язана їх дотримувати, якщо це порушення створило загрозу загибелі людей чи настання інших тяжких наслідків або заподіяло шкоду здоров`ю потерпілого», що прокурор в судовому засіданні довести не зміг, оскільки встановлено, що ніякі роботи не проводились з приводу випалювання дерево вугілля, більш того відповідно до Переліку робіт з підвищеною небезпекою, затвердженого Наказом Держнаглядохоронпраці України 26.01.2005 року,- випалювання дерево вугілля не відноситься до робіт з підвищеною небезпекою,крім того ніякої загрози загибелі людей чи інших тяжких наслідків,або шкоди здоров`ю потерпілого,- не встановлено. А відтак взагалі відсутня обґрунтована підозра, та хоч які ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст.272 КК України.
2.Ніякі слідчі дії після вилучення та арешту вищевказаного майна,- не проводились, починаючи з 29 квітня 2017 року.
3.В судовому засіданні встановлено, що місце, де проводився огляд, та були вилучені вищевказані бочки,- відповідно до фотокопій витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 12.03.2010 року, та техпаспорту,- являється приватною власністю ОСОБА_10 , а саме являється Будинком механізаторів, який знаходиться на земельній ділянці 0,2 Га, розташованій за межами с. Пасицели Балтського району Одеської області. Проникнення до житла чи іншого володіння особи в розумінні ст.233 КПК України, а також огляд, вилучення предметів,- працівники поліції проводили всупереч вимогам, передбачених ст.ст.167,168, 233-237 КПК України.
4.Відповідно до видаткової накладної №0000531 від 17 березня 2009 року (а.с.32) вбачається, що ОСОБА_10 придбала вищевказані бочки в ЗАТ «Кривоозерська ХСФ», які придбав в свою чергу заявник.
П. 18 ч. 1 ст. З КПК України встановлено, що слідчий суддя здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 1 першого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права
Ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю; Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
В інформаційному листі ВССУ від 05.04.2013 року «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження»» вказано, що.
1. Вирішуючи питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у кожному випадку розгляду відповідних клопотань слідчі судді зобов`язані:
2. - сумлінно і принципово здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, діяти у межах і відповідно до вимог закону;
3. - перевіряти наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, з`ясовувати можливість досягнення мети, на яку посилається автор клопотання, без застосування цих заходів;
4. - зважати, що незалежно від визначеного процесуальним законом суб`єкта ініціювання застосування заходів забезпечення обов`язок довести наявність трьох необхідних складових для їх застосування (ч. 3 ст. 132 КПК України ) покладається на слідчого та/або прокурора.
Таким чином в судовому засіданні встановлено відсутність будь яких ознак злочину передбаченого ч.1 ст.272 КК України, а відтак відсутня обґрунтована підозра; огляд,вилучення майна проводилось всупереч вимогам, передбачених ст.ст.167, 168, 233-237 КПК України, майно належить заявникові.
Відповідно до ст.174 КПК України. підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Відповідно до ст.169 п.1пп.4 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено у разі скасування арешту.
На підставі вищевикладеного, керуючись п 18 ч.1 ст.3, ст.ст.132, 167, 168, 169 п.1, пп.4, 174, 233-237 КПК України, слідчий суддя,
Клопотання ОСОБА_6 про скасування арешту майна, - задовольнити.
Арешт на майно, вилучене 29.04.2017 року під час огляду місця події на земельній ділянці 0,2 га, розташованої за межами с. Пасицели Балтського району Одеської області, а саме: 5 металевих бочок для випалювання деревного вугілля, а також 26 поліетиленових мішків з деревним вугіллям, що були передані на відповідальне зберігання ОСОБА_6 скасувати, та повернути ОСОБА_6 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1