ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2017 року
Хмельницький міськрайонний суд в складі :
головуючого судді ОСОБА_1
з участю : секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши в відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №1-кп/686/150/17 на підставі обвинувального акта по обвинуваченню
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмельницького, українця, громадянина України, одруженого, з вищою освітою, директора ХЗ «Полімер», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за ч.1 ст. 126 КК України,
В С Т А Н О В И В :
28.07.2016 року біля 10 год. 20 хв., перебуваючи на прилеглій до будівлі, 77/3 по вул. Пілотській в м. Хмельницькому території, ОСОБА_6 під час конфлікту, який виник з приводу проведення ремонту водопроводу, який проходить по території, що слугує заїздом до ТОВ «Автозапчастини» , на грунті особистих неприязних відносин, умисно наніс ОСОБА_4 один удар відкритою долонею правої руки в область тильної сторони шиї, завдавши потерпілому фізичного болю, не спричинивши при цьому тілесних ушкоджень.
Тут же ОСОБА_6 схопив ОСОБА_4 руками за шию та штовхнув його, від чого потерпілий правою стороною тіла та спиною впав на асфальт. Внаслідок цього падіння ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді осадженої поверхневої рани правого ліктьового суглобу, які відносяться до категорії легких, та пошкодив мобільний телефон «Samsung 7S edge», який знаходився в задній зовнішній кишені його штанів, на ремонт якого витратив 8280 грн.
Свою причетність до вчинення цього злочину обвинувачений заперечив, показавши, що потерпілому удару не наносив та не штовхав його. У вказаний час та місці він дійсно підійшов до ОСОБА_4 та просив його не перешкоджати проведенню ремонту водопроводу. В цей момент в їх напрямку рухався трактор, до якого потерпілого знаходився спиною. Тому він попросив його відійти в сторону зробивши, характерний рух правою рукою. Однак потерпілий тут же вчинив провокацію, впавши на асфальт. При цьому він, обвинувачений лівою рукою ще намагався підтримати його. Тут же підбігли працівники підприємства, на якому ОСОБА_4 працює директором, почали виражати до нього якісь претензії, висловлюватись на його адресу нецензурною лайкою, тому він відійшов в сторону.
Винуватість обвинуваченого в скоєні злочину стверджується сукупністю зібраних по справі доказів.
Показаннями потерпілого ОСОБА_4 про те, що між ним та обвинуваченим тривалий час існують неприязні відносини. У вказаний час та місці між ними відбувся конфлікт з приводу проведення ремонту водогону. Обвинувачений підійшов до нього, відкритою долонею правої руки умисно наніс йому удар в область тильної сторони шиї, завдавши фізичного болю. Тут же ОСОБА_6 схопив його руками за шию та жбурнув на асфальт. Він, потерпілий, правою стороною тіла та спиною впав на асфальт, розбивши правий лікоть та пошкодивши дисплей мобільного телефону «Samsung 7S edge», який знаходився в задній зовнішній кошені його штанів, на ремонт якого витратив 8280 грн.
Під час слідчого експерименту, що зафіксовано у відповідному протоколі від 2.09.2016 року потерпілий ОСОБА_4 розповів та показав, який чином обвинувачений ОСОБА_6 наніс йому удар рукою по шиї ззаду після чого схопив руками за шию, силою нахилив його та штовхнув, а також як він, ОСОБА_4 , від цього поштовху впав на асфальт.
Показаннями свідка ОСОБА_8 про те, що бачив, як у вказаний час та місці обвинувачений ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_4 наніс йому удар правою рукою по шиї ззаду. Потім схопив потерпілого за шию та штовхнув, від чого той впав на асфальт, розбив правого ліктя та дисплей мобільного телефону, який знаходився в задній кишені штанів потерпілого.
Про те, що саме обвинувачений ОСОБА_6 у вказаний час та місці правою рукою наніс навмисний удар потерпілому ОСОБА_4 , в задню потиличну частину голови чи шиї, в судовому засіданні показав і свідок ОСОБА_9 . При цьому цей свідок підтвердив, що потерпілий впав на асфальт розбив правого ліктя та дисплей мобільного телефону, який знаходився в задній кишені його штанів.
Показаннями свідка ОСОБА_10 про те, що бачив як у вказаний час та місці обвинувачений ОСОБА_6 підійшов до потерпілого. Він, свідок, стояв до них спиною, а коли повернувся, то ОСОБА_4 уже лежав на асфальті. З ліктя у нього йшла кров, з задньої кишені потерпілий дістав мобільний і виявилось, що розбився дисплей цього телефону.
Про те, що обвинувачений у вказаний час та місці підійшов до потерпілого і через невеликий проміжок часу потерпілий впав на асфальт, в судовому засіданні підтвердили і допитані за клопотанням захисту свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Останній, крім того, показав, що потерпілий впав на асфальт після того як ОСОБА_6 здійснив рух правою рукою на рівні плеча ОСОБА_4 .
Під час огляду місця події, що зафіксовано у протоколі від 18.07.2016 року, встановлено що в даному місці встановлено дві камери відео спостереження.
З переглянутого в судовому засіданні відеозаписів, зроблених з цих камер відео спостереження, що міститься на СDR диску, наданому директором ТОВ «Агрозапчастини» ОСОБА_4 , видно як одна особа чоловічої статті підійшла до іншої особи чоловічої статті; правою рукою нанесла їй удар в область шиї ззаду, тут же руками штовхнула, від чого друга особа впала на асфальт.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що на даних відеозаписах зафіксовано як саме обвинувачений ОСОБА_6 наніс йому удар схопив його руками за шию та штовхнув, від чого він впав на асфальт, отримав тілесні ушкодження та пошкодив телефон.
Сам обвинувачений в судовому засіданні, вказуючи, що відеозапис не повний, разом з тим підтвердив, що на ньому зафіксовано саме його, обвинуваченого, та потерпілого ОСОБА_4 .
Згідно травмкарти Хмельницького травматологічного центру Хмельницької міської лікарні №946 від 28.07.2016 року ОСОБА_4 виставлено діагноз: «забій, осадження правого ліктьового суглобу, забій шийного та поперекового відділу хребта».
За висновком судово медичної експертизи №996 від 1.08.2016 року у ОСОБА_4 станом на 28-29.07.2016 року виявлені тілесні ушкодження у вигляді осадженої поверхневої рани правого ліктьового суглобу, яка могла утворитися як від удару тупим твердим предметом, так і від удару об такий при падінні потерпілого з висоти власного зросту, давність утворення в межах однієї доби до початку проведення СМЕ (29.07.2016 року) та за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (що мають незначні скороминущі наслідки). Виставлений лікарями ХМЛ діагноз «забій шийного та поперекового відділу хребта» встановлений на підставі суб`єктивних факторів, об`єктивними відомостями не підтверджений, тому до уваги при встановлені ступеню тяжкості тілесних ушкоджень не взято.
З`ясувавши встановлені під кримінального провадження обставини, перевіривши їх доказами, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому діяння, а його показання про те, що умисного удару ОСОБА_4 він не наносив, суд розцінює як намір уникнути відповідальності.
Виявлені у потерпілого легкі тілесні ушкодження отримані ним не від прямого удару, нанесеного обвинуваченим, а в результаті падіння і удару об асфальт після поштову, який здійснив обвинувачений. Тобто ці тілесні ушкодження обвинувачений заподіяв потерпілому з необережності. Кримінальна відповідальність за спричинення легких тілесних ушкоджень з необережності не передбачена.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч.1 ст. 126 КК України як умисне нанесення удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.
При обранні йому виду та міри покарання враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, його майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений характеризуються позитивно, має сім`ю, займається суспільно корисною працею, працює директором ХЗ «Полімер».
Він вперше притягується до кримінальної відповідальності, що йому пом`якшує покарання.
Однак ОСОБА_6 в скоєному не розкаявся, заподіяної потерпілому шкоди не відшкодував взагалі.
За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що обвинуваченому доцільно призначити покарання у виді громадських робіт в максимальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст. 126 КК України.
На переконання суду лише покарання у виді громадських робіт є необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів.
Цивільний позов підлягає частковому задоволенню, а саме в частині відшкодування заподіяної матеріальної шкоди підлягає задоволенню повністю на суму 8280 грн., а в частині відшкодування моральної шкоди - частковому задоволенню з наступних підстав.
Так, на ремонт мобільного телефону пошкодженого в результаті падіння від поштовху, якого здійснив обвинувачений, потерпілий ОСОБА_4 витратив 8280 грн., що підтверджується: товарним чеком від 1.08.2016 року довідкою №НМ-608-0011 від 1.11.2016 року.
Розмір заподіяної потерпілому моральної шкоди, суд з врахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, що заподіяла шкоду, моральних та фізичних страждань, які переніс ОСОБА_4 , визначає в 2000 грн.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком на 200 годин.
Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Цивільний позов задовольнити частково.
В решті позову відмовити.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Суддя