АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/602/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 лютого 2017 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6

представника власника майна ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 06 січня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_10 , погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури міста Києва ОСОБА_6 , та накладено арешт на майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , а саме: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 24, кадастровий номер земельної ділянки: :01:015:0054; транспортний засіб ТОYOTA LAND CRUISER PRADO 3956, (2005) чорний, номер двигуна: НОМЕР_2 номер кузова НОМЕР_3 . Державний номерний знак: НОМЕР_4 ; транспортний засіб TOYOTA W4 1998, (2006) сірий, номер двигуна НОМЕР_5 , номер кузова: НОМЕР_6 , державний номерний знак: НОМЕР_7 , із забороною його відчуження.

Відповідно до ухвали, слідчий суддя врахувавши правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, прийшов до висновку про необхідність накладення найменш обтяжливого способу арешту майна, з метою конфіскації майна як виду покарання; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на її незаконність та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, захисник вказує на порушення слідчим суддею при розгляді даного клопотання територіальної підслідності, оскільки орган досудового розслідування, а саме прокуратура м. Києва, територіально відноситься до Печерського району м. Києва.

Далі в апеляційній скарзі, апелянт вказує на те, що вручена ОСОБА_9 копія повідомлення про підозру належним чином не завірена. Додає, що із тексту клопотання, а також доданого до нього повідомлення ОСОБА_9 про підозру, не зазначено, на підставі чого слідчий прийшов висновку про наявність у ОСОБА_9 статусу службової особи та вказує, що у повідомленні про підозру відсутні будь - які відомості про те, яку саме посаду обіймав ОСОБА_9 та виконання яких організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій було на нього покладено.
Крім того, апелянт зазначає, що згідно тексту повідомлення про підозру, ОСОБА_9 інкримінується лише те, що він «умисно уповноважив ОСОБА_11 » на придбання в інтересах ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит Експерт» корпоративних прав, проте така обставина не містить жодного обґрунтування та підтвердження.
Також зазначає, що у клопотанні та повідомленні про підозру, не обґрунтовані та не доведені висновки сторони обвинувачення про те, що ОСОБА_9 , діючи в інтересах ОСОБА_12 , продав 100% корпоративних прав ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит Експерт» на користь ТОВ «Корістер» та не зазначено конкретних ознак спрямованості умислу на заволодіння майном ОСОБА_13 та мотиву дій ОСОБА_9 , а тому, на думку апелянта, ОСОБА_9 не являється виконавцем інкримінованих йому дій.
Також захисник звертає увагу суду на необґрунтованість завданої шкоди, оскільки висновок судової економічної експертизи від 27.11.2015 року, на який посилається сторона обвинувачення, не містить жодного твердження про спричинення шкоди ОСОБА_13 . Додає, що претензій майнового та морального характеру цивільний позивач до ОСОБА_9 не має.
У підсумку, захисник зазначає про те, що слідчим, під час подання клопотання, не враховано те, що майно, на яке він просить накласти арешт, належить на праві спільної сумісної власності і дружині ОСОБА_9 - ОСОБА_14 , з якою підозрюваний перебуває у шлюбі, а тому, накладення арешту в цій частині порушує права та законні інтереси особи, яка не є учасником кримінального провадження.
Заслухавши доповідь судді, поясненняпредставника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, позицію прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, прокуратурою міста Києва проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001716, відомості про яке 12.08.2015 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за фактом заволодіння майном ОСОБА_13 шляхом зловживання службовим становищем, за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

26 грудня 2016 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Слідчий в особливо важливих справах першого слідчого відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором першого відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури міста Києва ОСОБА_6 , звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_9 .

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 06 січня 2017 року дане клопотання задоволено та накладено арешт на майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_9 .

Жодних об`єктивних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів законність прийнятого слідчим суддею рішення колегія суддів в матеріалах судової справи по розгляду клопотання по накладенню арешту не вбачає, оскільки покладені в основу ухвали слідчого судді мотиви, що стали підставою для задоволення клопотання слідчого, слід визнати обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги такими, що не заслуговують на увагу колегії суддів і не ґрунтуються на законі, виходячи з наступного.

КПК України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер.

Отже, якщо закон визначив, що клопотання слідчого про накладення арешту повинно відповідати вимогам ст. 171 КПК України, то слідчий повинен неухильного їх дотримуватися.

Так, згідно ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.

Вказана норма також узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України,може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Задовольняючи дане клопотання слідчого, внесене в межах кримінального провадження № 0001716, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення прокурора, захисника, підозрюваного, дослідивши матеріали, додані до клопотання, дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення клопотання та накладення арешту на майно зазначене у клопотанні слідчого, з метою конфіскації майна як виду покарання; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого корисливого злочину проти власності, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, санкція якого передбачає обов`язкове додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

З огляду на вищенаведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно зазначене в клопотанні, з метою конфіскації майна як виду покарання; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170 173 КПК України, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого і накладення арешту на майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_9 .

Зважаючи на вищезазначене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, яке належить ОСОБА_9 , діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності.

Підстав сумніватися в співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження у колегії суддів не виникає.

Доводи апелянта щодо порушення територіальної підслідності даного кримінального провадження не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до постанови заступника начальника управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури міста Києва, для розслідування даного кримінального провадження визначено місце проведення досудового розслідування третій слідчий відділ управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури міста Києва, який розташований за адресою м. Київ, вул. Каунаська, 3в, що відноситься до Дніпровського району міста Києва.

Що стосується вимог апеляційної скарги в частині того, що вручена ОСОБА_9 копія повідомлення про підозру належним чином не завірена, а саме повідомлення не містить даних про займану підозрюваним посаду та наявність статусу службової особи, не є визначеною законом підставою для висновку про необґрунтованість підозри.

Доводи сторони захисту на те, що ОСОБА_9 , діючи в інтересах ОСОБА_12 , продав 100% корпоративних прав ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит Експерт» на користь ТОВ «Корістер», про відсутність ознак спрямованості умислу на заволодіння майном ОСОБА_13 та мотиву дій ОСОБА_9 , те, що ОСОБА_9 інкримінується лише те, що він умисно уповноважив ОСОБА_11 на придбання в інтересах ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит Експерт» корпоративних прав, стосуються питання доведеності вини особи, що не є предметом розгляду на даному етапі кримінального провадження.

Твердження автора апеляційної скарги щодо необґрунтованості розміру шкоди у даному кримінальному провадженні, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали від 06.01.2017 року, з урахуванням мети арешту, а саме конфіскації майна як виду покарання.

Більш того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Крім того, що стосується тверджень захисника про те, що майно, на яке слідчий просив накласти арешт, належить на праві спільної сумісної власності і дружині ОСОБА_9 - ОСОБА_14 , з якою підозрюваний перебуває у шлюбі, то дані обставини не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, оскільки особа, яка вважає себе власником майна, на яке було накладено арешт і яка не була присутня при розгляді питання про арешт майна має право заявити клопотання про скасування арешту. Тобто у разі якщо дружина підозрюваного вважає, що арештом було порушено її права, може подати клопотання в порядку передбаченому ст. 174 КПК України.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Враховуючи встановлені обставини та відповідні їм правовідносини, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 06 січня 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Автономної Республіки Крим ОСОБА_15 та накладено арешт на майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4