Справа № 196/1331/16-к
№ провадження 1-кс/196/127/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2017 року смт. Царичанка

Слідчий суддя Царичанського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

скаржника - ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 ,

розглянувши скаргу потерпілого ОСОБА_3 в кримінальному провадженні №0000270 на бездіяльність прокурора ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 , потерпілий в кримінальному провадженні №0000270, подав до суду скаргу на бездіяльність прокурора ОСОБА_4 .

На обґрунтування скарги ОСОБА_3 посилається на те, що 19 квітня 2016 року відповідно до вимог ст.214 КПК України його заяву про вчинене кримінальне правопорушення гр. ОСОБА_5 про нанесення йому тілесних ушкоджень внесено до ЄРДР і розпочато досудове розслідування.

13 травня 2016 року він отримав пам`ятку про права та обов`язки потерпілого.

Кримінальне провадження перебуває в провадженні слідчого Царичанського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 .

Відповідно до висновку експерта судово-медичної експертизи №28 від 07 лютого 2017 року тілесні ушкодження у вигляді забою грудної клітки, закритих переломів хрящової частини 1-2 ребер зліва, спричинені йому дією тупого предмета чи об такий, можливо 25.03.2016 року і відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, так як викликали тривалий розлад здоров`я на строк більше 21 дня.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідуванняу формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений: ... доручати слідчому ... проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій ... або давати вказівки щодо їх проведення ... в порядку, визначеному цим Кодексом.

11 травня 2017 року він подав повторно клопотання до процесуального керівника ОСОБА_4 про надання письмових вказівок по даному кримінальному провадженню.

12 травня 2017 року постановою ОСОБА_4 йому було відмовлено в задоволенні клопотання з надуманих підстав, що свідчить про бездіяльність процесуального керівника ОСОБА_4 та умисне невиконання вимог ст.2 КПК України.

Враховуючи вищевикладене та посилаючись на вимоги ст.ст.303, 307 КПК України, просить:

1. Постанову процесуального керівника ОСОБА_4 від 12 травня 2017 року про відмову в задоволенні клопотання по кримінальному провадженню №0000270 від 19.04.2017 року відмінити.

2. Зобов`язати процесуального керівника ОСОБА_4 надати письмові вказівки в п`ятиденний строк по кримінальному провадженню №0000270 про проведення наступних слідчих дій:

- оголосити підозру ОСОБА_5 про вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України;

- обрати підозрюваному міру запобіжного заходу;

- про прийняте рішення повідомити його у встановлений законом строк.

ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримав повністю та просив її задовольнити.

Начальник Царичанського відділу Новомосковської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , в судовому засіданні вважав, що скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає, у зв`язку з безпідставністю та необґрунтованістю. Зазначив, що прокуратура не являється органом досудового розслідування, у разі, якщо у потерпілого є клопотання, скарги тощо щодо діяльності чи бездіяльності слідчого, він може звернутись з ними в порядку ст.303, 307 КПК України.

Заслухавши доводи скаржника ОСОБА_3 , думку прокурора, вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Відповідно до ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора,зокрема у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Частиною 2 статті 303 КПК України передбачено, що скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів скарги, ОСОБА_3 оскаржуються дії процесуального керівника в кримінальному провадженні №0000270 від 19.04.2016 року ОСОБА_4 щодо винесення останнім постанови про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про надання письмових вказівок в частині пред`явлення підозри ОСОБА_5 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та обрання йому запобіжного заходу.

Відповідно до ст.220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Судовим розглядом встановлено, що потерпілий в кримінальному провадженні №0000270 ОСОБА_3 11 травня 2017 року звернувся до процесуального керівника в даному провадженні - начальника Царичанського відділу ОСОБА_4 з клопотанням про надання письмових вказівок.

12 травня 2017 року начальником Царичанського відділу Новомосковської місцевої прокуратури ОСОБА_4 винесено постанову про відмову в задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_3 , тобто в строк та в формі, визначеній вимогами ст.220 КПК України.

Частиною 1 статті 36 КПК України визначено, що прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.

Відповідно до вимог п.4 ч.2 ст.36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідуванняу формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений: доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом.

При цьому, процесуальною дією є свідомий, вольовий акт суб`єкта кримінального процесу, який є засобом реалізації його прав і обов`язків. Процесуальні дії можуть вчиняти як особи, які ведуть кримінальний процес (в провадженні яких знаходиться кримінальна справа), так і інші суб`єкти кримінального процесу.

Також, згідно з ч.1 ст.223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Відповідно до висновку ВССУ, сформульованого в Узагальненнях «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» за 2015 рік, саме пунктом 7 частини 1 статті 303 КПК України визначено, що предметом оскарження є рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій. Існування такого предмета оскарження зумовлене задекларованою та імплементованою в КПК засадою змагальності сторін у кримінальному провадженні, оскільки одне із законодавчих положень, завдяки якому реалізується зазначена засада, передбачене у ч. 2 ст. 22 КПК України, якою встановлено, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Також реалізація відповідної засади забезпечується положеннями ст.220 КПК України, якою встановлено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання.

Таким чином, наведені законодавчі положення передбачають, з одного боку, право учасників кримінального провадження ініціювати здійснення процесуальних, у тому числі слідчих та негласних слідчих (розшукових) дій, а з іншого регламентують недопустимість необґрунтованої та невмотивованої відмови у проведенні відповідних дій органами досудового розслідування.

Необхідно зауважити, що п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачене право на оскарження постанови про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, а не будь-яких процесуальних дій, для проведення яких учасник кримінального провадження вносив клопотання слідчому.

Також, не може розцінюватись як бездіяльність, передбачена п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК, не вчинення слідчих (розшукових) дій, які ініціює заявник, оскільки відповідно до ст. 220 КПК має бути забезпечено лише розгляд відповідного клопотання, нездійснення якого і є предметом оскарження відповідно до вказаного пункту. Якщо ж за результатами розгляду клопотання слідчий, прокурор приймають постанову про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, то така постанова є предметом оскарження відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК.

При цьому, бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена. Таким чином, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

В даному випадку, відповідно до п.3 ч.1 ст.276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, зокрема за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Таким чином, вищевказаною нормою не визначено календарний строк вчинення такої процесуальної дії як повідомлення особі про підозру за наявності достатніх доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, а передбачено саме необхідність проведення повного та неупередженого розслідування, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, що і є завданням кримінального провадження відповідно до ст.2 КПК України.

При цьому, на даному етапі досудового розслідування слідчий суддя не повноважний давати оцінку доказам, зібраним в рамках даного кримінального провадження для встановлення винних осіб у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, відомості по якому внесені в ЄРДР 18.04.2016 року за №0000270.

Також, вивченням матеріалів кримінального провадження №0000270 від 18.04.2017 року, наданих слідчому судді з Царичанського відділу Новомосковської місцевої прокуратури, встановлено, що процесуальним керівником в даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 направлялися письмові вказівки слідчому Царичанського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 28.04.2016 року, 01.12.2016 року, 24.01.2017 року, 22.02.2017 року та 12.05.2017 року. При цьому, в матеріалах кримінального провадження також маються відповідні інформації слідчого ОСОБА_6 щодо виконання письмових вказівок наданих процесуальним керівником.

Таким чином, керуючись принципом змагальності кримінального провадження (стаття 22 КПК України) відносно подання до суду доказів своєї правової позиції, слідчим суддею встановлено, що обставини, на які посилається ОСОБА_3 , як в скарзі, так і в судовому засіданні, не знайшли свого підтвердження та були спростовані прокурором, його поясненнями та матеріалами кримінального провадження, а тому слідчий суддя вважає скаргу ОСОБА_3 по суті необґрунтованою, у задоволенні якої слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 22, 220, 303, 304, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні скарги потерпілого ОСОБА_3 в кримінальному провадженні №0000270 на бездіяльність прокурора ОСОБА_4 - відмовити.
Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_7