Справа № 466/712/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/562/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2017 року м. Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №466/712/15-к про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.4 ст.358, ч.1 ст.190 КК України, з участю:
прокурора ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
за апеляційною скаргою заступника прокурора Львівської області ОСОБА_9 на вирок Шевченківського районного суду м.Львова від 03 квітня 2017 року,

встановила:
цим вироком,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Мшана Городоцького району Львівської області, проживаючого АДРЕСА_1 , раніше судимого

визнано винним та призначено покарання: за ч.4 ст.358 КК України - у виді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 680 грн.; за ч.1 ст.190 КК України - у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 850 грн.

У відповідності до ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_6 покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

На підставі ст.49, ч.5 ст.74 КК України звільнено ОСОБА_6 від призначеного покарання, передбаченого ч.4 ст.358, ч.1 ст.190 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.

Цивільний позов ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 16.01.2013 року в розмірі 7 132,65 грн. (а.с.233-250) - задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором в розмірі 7132,65 грн.

Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 використав завідомо підроблений документ, а саме, прибувши 16 січня 2013 року у відділення «Борщагівське» ПАТ КБ «ПриватБанк» за адресою м.Київ, бульвар Ромена Ролана,7,з метою отримання універсальної картки з кредитним лімітом, подав працівнику ПАТ КБ «ПриватБанк» підроблений паспорт громадянина України, а саме паспорт серії НОМЕР_1 , який був виданий 13.11.2002 року ОСОБА_10 , в який було вклеєно фотографії ОСОБА_6 .

На підставі поданого ОСОБА_6 підробленого паспорту між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_6 , від імені ОСОБА_10 , укладено кредитну угоду SAMDN5378, відповідно до якого вказаний банк надав ОСОБА_11 універсальну банківську картку № НОМЕР_2 з кредитним лімітом 2 000 гривень, яка в подальшому 16.01.2013 року була активована.

Крім того, ОСОБА_6 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом обману, діючи з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, завідомо знаючи, що не виконає своїх зобов`язань по оплаті отриманого кредиту, заволодів чужим майном шляхом обману, а саме 17 січня 2013 року, перебуваючи в приміщенні магазину «Фокстрот», який розташований за адресою м.Львів, пр.Чорновола,57, з метою отримання там споживчого кредиту за підробленим паспортом від імені ОСОБА_10 , у відділенні АТ «УкрСиббанк» отримав відповідно до кредитного договору № 0 кредитні кошти в сумі 14 267,03 грн. на придбання побутової техніки, терміном погашення до 17.11.2014 року, за які ОСОБА_6 придбав рідкокристалічний телевізор марки «Самсунг» та цифровий ефірний приймач «TRIMAX TR-2012 HD», які ОСОБА_12 використав на власний розсуд та в подальшому погашення кредиту за кредитним договором № 0 не здійснював.

На даний вирок заступник прокурора Львівської області ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати такий у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, постановити ухвалу, якою звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.358, ч.1 ст.190 КК України, на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрити.

Не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій вважає, що зазначене судове рішення суду першої інстанції є незаконним і таким, що підлягає скасуванню з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається з вироку суду, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні інкримінованого правопорушення визнав та звернувся до суду із заявою про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі ст.49 КК України.

Згідно вимог ч.3 ст.288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Також згідно з п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Однак суд, всупереч вимогам законодавства, виніс вирок, безпідставно призначив покарання ОСОБА_6 за вчинені ним кримінальні правопорушення та не прийняв рішення про закриття кримінального провадження у зв`язку із звільненням від кримінальної відповідальності обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора ОСОБА_7 на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення захисника ОСОБА_8 , обговоривши наведені доводи й перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити.

При розгляді справи суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що відповідно до п.3, 4 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для скасування вироку.

Так, згідно вимог п.2 ч.1 ст. 49 КК України особа, яка вчинила злочин невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді обмеження або позбавлення волі, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у п.8 постанови від 23 грудня 2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилилася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

За змістом ст. 49 КК України закінчення строків давності є безумовною та імперативною підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності здійснюється в порядку ст. 284 КПК України.

Виходячи із встановленої ст.12 КК України класифікації, кримінальні правопорушення, передбачені ч.4 ст.358, ч.1 ст.190 КК України, є злочинами невеликої тяжкості, за які передбачено покарання у виді обмеження волі.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 вчинив кримінальні правопорушення в січні 2013 року, від дня вчинення злочину до часу розгляду справи судом першої інстанції пройшло чотири роки, на протязі цього часу він не ухилявся від слідства і суду, не вчиняв будь-яких нових злочинів.

Отже в даному випадку наявні усі передбачені ст. 49 КК України умови звільнення особи від кримінальної відповідальності.

За таких обставин ОСОБА_6 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ч.4 ст.358, ч.1 ст.190 КК України, обвинувальний вирок скасуванню, а справа закриттю відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Як вбачається з журналу судового засідання від 03 квітня 2017 року (т.2 а.с.31-32), обвинувачений та його захисник під час судового засідання заявляли клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строків давності.

Однак суд першої інстанції заявлене клопотання залишив без розгляду, не вирішив таке, а лише долучив до матеріалів провадження.

Таким чином суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, не застосував кримінальний закон, який підлягав застосуванню та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, за наявності підстав для закриття кримінального провадження, не закрив його що відповідно до п.3, 4 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для скасування вироку.

З огляду на викладене апеляційна скарга заступника прокурора Львівської області ОСОБА_9 є обґрунтованою, вирок підлягає скасуванню, а кримінальне провадження закриттю із звільненням ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів,

постановила:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_9 задоволити.

Вирок Шевченківського районного суду м.Львова від 03 квітня 2017 року відносно ОСОБА_6 скасувати.

Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.358, ч.1 ст.190 КК України, на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 , на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .