Справа №635/4106/15-к
Провадження №1-кп/635/126/2017
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 травня 2017 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ,
секретар судових засідань ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000730 від 02 березня 2015 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Васищеве Харківського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого двох малолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який не має судимості, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,
В С Т А Н О В И В:
24 лютого 2015 року приблизно о 14-30 годині ОСОБА_5 , знаходячись біля продуктового магазину, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків через образливий вислів ОСОБА_4 на його адресу в присутності його двох малолітніх дітей, умисно наніс потерпілому один удар кулаком в обличчя, в результаті чого заподіяв йому легке тілесне ушкодження у вигляді забитої рани на слизовій оболонці верхньої губи, від удару потерпілий впав на землю.
Допитаний під час судового розгляду обвинувачений визнав себе винним в спричиненні потерпілому легких тілесних ушкоджень, щиро розкаявся. При цьому пояснив, що 24 лютого 2015 року повертався разом зі своїми двома малолітніми доньками зі школи додому. Проходячи повз продуктовий магазин, що розташований за адресою: с. Васищеве Харківського району Харківської області, вул. Радянська, 21, він побачив групу чоловіків, серед яких був і потерпілий. Потерпілий, який перебував в стані алкогольного сп`яніння, побачивши у нього в руках дитячі рожеві рюкзаки, висловився на його адресу в образливій та принизливій формі з приводу цих рюкзаків. Чоловіки, які перебували поряд з потерпілим почали сміятися. На слова потерпілого він не відповів, проте така поведінка потерпілого, в тому числі в присутності його малолітніх дочок, викликали у нього почуття образи та бажання помститися. Він відвів дочок додому та через деякий час повернувся до магазину. Побачивши його, один із чоловіків почав тікати. Він вирішив, що це ОСОБА_4 , оскільки за комплекцію був схожий на нього, та побіг за ним. По дорозі він підібрав дерев`яну палицю, якою, наздогнавши чоловіка, наніс йому два удари по ногам. Проте побачивши, що обізнався, він повернувся до магазину, де підійшов до потерпілого та наніс йому один удар кулаком в обличчя.
Крім показань обвинуваченого, його винуватість у фактично скоєному повністю доводиться сукупністю досліджених під час судового розгляду наступних доказів:
-показаннями потерпілого ОСОБА_4 в частині того, що 24 лютого 2015 року, знаходячись біля продуктового магазину, що розташований за адресою: с. Васищеве Харківського району Харківської області, вул. Радянська, 21, розпивав спиртні напої. В цей час повз магазин проходив обвинувачений, з яким у нього виникла словесна перепалка з приводу рожевого рюкзака, який ніс з собою ОСОБА_5 . ОСОБА_5 пішов, проте повернувся приблизно через час. Підійшовши до нього, обвинувачений наніс йому один удар лівою рукою в обличчя, після чого він впав та втратив свідомість;
- показаннями свідка ОСОБА_10 про те, що 24 лютого 2015 року біля 14 години пішла до магазину, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Біля магазину побачила потерпілого та обвинуваченого. Потерпілий був побитий;
- показаннями свідка ОСОБА_11 про те, що 24 лютого 2015 року біля магазину, що розташований за адресою: с. Васищеве Харківського району Харківської області, вул. Радянська, 21, між потерпілим та обвинуваченим виник словесний конфлікт. Ініціатором конфлікту став потерпілий. Після чого обвинувачений пішов. Обвинувачений повернувся через деякий час та між ним та обвинуваченим виникла бійка. Про обставини бійки зазначити не може, оскільки перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння;
- показаннями свідка ОСОБА_12 про те, що вона є продавцем в магазині, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 . 24 лютого 2015 року перебувала на робочому місці. Коли вийшла із приміщення магазину винести сміття, побачила потерпілого, на обличчі якого була кров. Потерпілому було погано, його хтось вдарив. Вона не запитувала потерпілого, що сталося, а лише винесла йому води. Поряд також бачила ОСОБА_5 ;
- показання свідка ОСОБА_13 про те, що вона проживає поблизу магазину, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Перебуваючи за місцем проживання у дворі, побачила ОСОБА_5 , який біг в напрямку магазину. Коли вийшла на вулицю, побачила біля магазину ОСОБА_4 , який лежав на тротуарі. Поряд стояв ОСОБА_5 . Вона вирішила, що потерпілого вдарив ОСОБА_5 та почала його заспокоювати. При ній ОСОБА_5 потерпілому ударів не наносив. Ніяких предметів в руках у обвинуваченого не бачила;
- показаннями свідка ОСОБА_14 про те, що 24 лютого 2015 року разом в потерпілим, ОСОБА_15 , ОСОБА_16 вживав спиртні напої біля магазину в с. Васищеве. Поряд з магазином проходив обвинувачений із дітьми. В руках у обвинуваченого був рюкзак. Потерпілий висловився на адресу обвинуваченого в нецензурній формі з приводу рюкзака. Обвинувачений нічого не відповів та пішов. Через деякий час обвинувачений повернувся. В руках у обвинуваченого ніяких предметів не було. Побачивши ОСОБА_5 , він побіг, оскільки подумав, що обвинувачений може вирішити, що він захищає потерпілого. Обвинувачений наздогнав його та наніс палкою два удари по ногам. Він не бачив, щоб обвинувачений наносив удари потерпілому;
- показаннями свідка ОСОБА_15 про те, що 24 лютого 2015 року розпивав спиртні напої біля магазину в с. Васищеве. Потерпілий образив обвинуваченого, який проходив поряд з дітьми. Більше нічого не пам`ятає, оскільки був в стані алкогольного сп`яніння;
-змістом протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 02 березня 2015 року (к.п. № 0000730 а.п.5), з якого вбачається, що до Харківського РВ ГУ МВС України в Харківській області звернувся ОСОБА_4 з заявою щодо спричинення йому 24 лютого 2015 року ОСОБА_5 тілесних ушкоджень;
- висновком судово-медичної експертизи № 700-ая/15 від 13 березня 2015 року, згідно якого ОСОБА_4 причинені наступні тілесні ушкодження: садно на голові (в ділянці правої скроні), забита рана на слизовій оболонці верхньої губи, які утворились від ударної дії тупих твердих предметів, за винятком садна, яке утворилось за механізмом тертя-козання, та могли бути отримані за 6-9 діб до огляду. За ступенем тяжкості садно, забита рана відносяться до легких тілесних ушкоджень. Малоймовірне утворення комплексу тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_4 , в результаті одноразового самовільного падіння з висоти власного зросту на площину(к.п. № 0000730 а.п.10-11);
- змістом протоколу проведення слідчого експерименту із фототаблицею від 10 березня 2015 року за участю потерпілого ОСОБА_17 , під час якого останній пояснив про обставини та механізм спричинення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , а саме нанесення удару кулаком лівої руки в область голови (к.п. № 0000730 а.п.19-21);
- висновком додаткової судово-медичної експертизи № 1440-ая/15 від 16 квітня 2015 року, згідно якого ОСОБА_4 причинені наступні тілесні ушкодження: садно на голові, забита рана на слизовій оболонці верхньої губи. Забита рана на слизовій оболонці верхньої губи могла утворитися при обставинах, на які вказує ОСОБА_4 в ході слідчого експерименту за його участю, в частині способу та механізму утворення виявлених у нього тілесних ушкоджень при проведенні судово-медичної експертизи. Що стосується ушкодження в ділянці правої скроні, то відповісти на питання при яких обставинах воно могло утворитися не є можливим, у зв`язку із тим, що під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_4 не вказує на факт травматизації правої скроні (к.п. № 0000730 а.п.48-49).
Допитаний в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_18 роз`яснив, що він не виключає можливості утворення у потерпілого тілесного ушкодження у виді забитої рани на слизовій оболонці верхньої губи як за обставин, на які вказує ОСОБА_4 під час проведення слідчого експерименту, так і за обставин на які вказує обвинувачений, а саме внаслідок удару кулаком. Що стосується тілесного ушкодження в ділянці правої скроні, то його утворення внаслідок дій обвинуваченого повністю виключається.
З огляду на наведене, суд критично оцінює показання потерпілого в частині нанесення йому удару битою по верхній губі, оскільки вони не підтвердженні об`єктивними даними, дослідженими під час судового розгляду.
Так, допитані свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 . ОСОБА_15 зазначили, що не були очевидцями спричинення потерпілому тілесних ушкоджень. Свідок ОСОБА_11 зазначив, що був присутній при бійці, проте про механізм та спосіб утворення тілесних ушкоджень у потерпілого показати не може, оскільки перебував в стані алкогольного сп`яніння.
Свідок ОСОБА_11 зазначала, що очевидцем спричинення потерпілому тілесних ушкоджень не була, а тільки бачила як обвинувачений наносив удари ОСОБА_14 предметом схожим палкою. Факт нанесення ударів ОСОБА_14 не заперечується і самим обвинуваченим.
Таким чином, обвинувачення ОСОБА_5 щодо спричинення тілесного ушкодження потерпілому із застосуванням бити ґрунтується лише на показаннях потерпілого, змісті протоколу проведення слідчого експерименту за його участю та висновку експертизи № 1440-ая/15, проведеної з урахуванням показань потерпілого під час слідчого експерименту.
Разом з тим, в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_18 , який проводив зазначену експертизу, при роз`ясненні висновку не виключив можливість спричинення потерпілому тілесних ушкоджень за обставин, зазначених обвинуваченим, саме в наслідок удару кулаком в обличчя.
Відповідно до ч.3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
З огляду на наведе, враховуючи роз`яснення експертом свого висновку, а також виходячи в тому числі із розміру рани на верхній губі, а саме 0,9х0,2 см, суд вважає встановленим, що удар потерпілому обвинувачений наніс саме кулаком, в результаті чого заподіяв йому легкі тілесні ушкодження у вигляді забитої рани на слизовій оболонці верхньої губи. Крім того, цього не заперечує і сам обвинувачений.
Оцінивши досліджені по справі докази в їх сукупності, кваліфікацію органами досудового розслідування дій ОСОБА_5 по ч.1 ст. 296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, суд вважає неправильною, з огляду на наступне.
Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 10 від 22 грудня 2006 року «Про судову практику у справах про хуліганство» у п.4 орієнтує суди на необхідність розмежування хуліганства від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин учинення ним кримінально караних дій.
Дії, що супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями КК , що передбачають відповідальність за злочини проти особи.
Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках , коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувалися особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.
Відсутність у скоєному мотиву явної неповаги до суспільства свідчить про відсутність хуліганства, не дивлячись навіть на те, що дії винного в тій чи іншій мірі порушували громадський порядок.
Диспозицією ст. 296 КК України дано визначення хуліганству, під яким розуміється грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.
Отже, основною ознакою, яка давала б підстави для кваліфікації суспільно небезпечного діяння як хуліганство є невмотивованість дій обвинуваченого.
В даному випадку обвинувачений та свідки, будучи допитаними в суді пояснили, що потерпілий в грубій, нецензурній формі образив обвинуваченого в присутності його малолітніх дітей. Потерпілий в судовому засіданні також не заперечував факту висловлювань на адресу обвинуваченого.
Таким чином із показань зазначених осіб вбачається, що дії обвинуваченого були викликані саме неправомірною поведінкою потерпілого.
Крім того, в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження і обставини щодо припинення дій обвинуваченого сторонніми особами.
Так, показання свідка ОСОБА_13 про те, що вона заспокоювала обвинуваченого не свідчить про припинення нею хуліганських дій, оскільки як пояснила остання обвинувачений знаходився поряд з потерпілим та був розлючений, проте будь-яких дій відносно потерпілого не вчиняв. Очевидцем спричинення тілесних ушкоджень потерпілому не була.
Щодо насильницьких дій відносно ОСОБА_14 , то як зазначив обвинувачений, ОСОБА_14 за комплекцію дуже схожий на потерпілого і коли він побіг при його наближенні, що не заперечував і сам ОСОБА_14 , обвинувачений вирішив, що це і є саме та особа, яка його образила, а тому коли наздогнав його, наніс два удари палкою по ногам. Разом з тим, як тільки зрозумів, що обізнався, припинив свої дії, та направився до потерпілого.
При цьому факт спричинення легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 обвинуваченим ОСОБА_19 не оспорюється, та підтверджується іншими доказами, дослідженими під час судового розгляду.
Таким чином суд вважає, що з огляду на взаємовідносини, які склалися між обвинуваченим та потерпілим, причину виникнення діяння, враховуючи, що під час судового розгляду не знайшли свого підтвердження наявність умислу у обвинуваченого на вчинення хуліганських дій, та мотив явної неповаги до суспільства, а навпаки встановлена вмотивованість його дій раптово виниклими неприязними стосунками через образу з боку потерпілого, суд вважає, що дії обвинуваченого слід перекваліфікувати із ст.296 ч.1 КК України на статтю 125 ч.1 КК України як умисне спричинення легких тілесних ушкоджень.
Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.
Обставин, які відповідно до ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.
При визначенні міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, обставину, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, конкретні обставини справи, особу винного, який не має судимості, до кримінальної відповідальності притягується вперше, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, а також майновий стан обвинуваченого, який не працює.
Суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів призначити покарання у межах, установлених у санкції статті особливої частини КК України у виді штрафу у розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Оскільки з дня вчинення ОСОБА_5 злочину, та на даний час минули строки давності, встановлені п.1 ч.1 ст.49 КК України, перебіг давності строків притягнення до кримінальної відповідальності не переривався, суд на підставі ч.5 ст.74 КК України приходить до висновку про необхідність звільнення ОСОБА_5 від призначеного покарання.
Цивільний позов потерпілим не пред`явлений.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Керуючись ст.ст.369-371 ,374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 510 (п`ятсот десять) гривень.
На підставі ст. ст. 49, 74 ч. 5 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Апеляційна скарга на вирок суду подається до Апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: