Справа № 134/323/15-к
Провадження №11-сс/772/31/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 березня 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5
апелянта ОСОБА_6
свідка ОСОБА_7
розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці апеляційну скаргу зі змінами адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 25.02.2015 року, якою накладено арешт на легковий автомобіль ДЕО "Ланос" д/з НОМЕР_1 зеленого кольору та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , вилучених 23.02.2015 року під час огляду місця пригоди, що проводився на вулиці Дзержинського в смт. Крижопіль Вінницької області , з метою проведення необхідних експертиз

в с т а н о в и в:

Ухвалою слідчого судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 25.02.2015 року накладено арешт на легковий автомобіль ДЕО "Ланос" д/з НОМЕР_1 зеленого кольору та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , вилучених 23.02.2015 року під час огляду місця пригоди, що проводився на вулиці Дзержинського в смт. Крижопіль Вінницької області, з метою проведення необхідних експертиз.

Слідчий суддя, накладаючи арешт на автомобіль, обґрунтовував своє рішення тим, що легковий автомобіль ДЕО "Ланос" д/з НОМЕР_1 зеленого кольору та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 є об"єктами злочину, що має значення для встановлення обставин, що підлягають доказщуанню у кримінальному провадженні.

В своїй апеляційній скарзі зі змінами адвокат ОСОБА_6 в інтересах власника арештованого автомобіля ОСОБА_8 просить поновити строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 25.02.2015 року. Скасувати ухвалу слідчого судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 25.02.2015 року в частині арешту легкового автомобіля ДЕО "Ланос" д/з НОМЕР_1 та винести нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ Крижопільського відділення Тульчинського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 про арешт легкового автомобіля ДЕО "Ланос" д/з НОМЕР_1 зеленого кольору та повернути ОСОБА_8 легковий автомобіль ДЕО "Ланос" д/з НОМЕР_1 зеленого кольору, кузов № НОМЕР_3 , в особі його представника - адвокату ОСОБА_6 відповідно до договору № 160920/1 від 20.09.2016 року.

Крім того, адвокат ОСОБА_6 просить поновити їй строк на апеляційне оскарження, мотивуючи тим, що власником автомобіля, на який накладено арешт являється ОСОБА_8 . У 2016 році дізнався. що його автомобіль було знайцдено у смт. Крижопіль Вінницької області. У судовому засіданні в суді першої інстанції ОСОБА_8 не був, про накладення арешту на його автомобіль не знав. 05.01.2017 року представнику ОСОБА_8 вдалось отримати копію оскаржуваної ухвали, про що свідчить відмітка у матеріалах справи №134/3234/15-к про отримання.

Заслухавши апелянта - адвоката ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_6 не підлягає до задоволення.

Ознайомившись з матеріалами судової справи за клопотанням слідчого СВ Крижопільського відділення Тульчинського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 про арешт легкового автомобіля та клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 25.02.2015 року, приходжу до висновку, що подане клопотання адвоката ОСОБА_6 є обґрунтованим, так як про ухвалення зазначеної ухвали ОСОБА_8 стало відомо лише 05.01.2017 року, що позбавило можливості своєчасно оскаржити ухвалу суду першої інстанції, а тому клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду від 25.02.2015 року підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони використані, як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, або зберегли на собі його сліди.

Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх застосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Зі змісту ч. 2 ст. 173 КПК України передбачається, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку накладення арешту з метою забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на викладене при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст.94, 132, 173 КПК України повинен урахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Задовольняючи клопотання слідчого СВ Крижопільського РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_9 та накладаючи арешт на автомобіль марки ДЕО «Ланос» д.н.з. НОМЕР_1 та на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , що є предметом вчиненного кримінального правопорушення передбаченого ч.І ст.358 КК України у кримінальному провадженні №0000060 від 23.02.2015 року, слідчий суддя виходив з того, що слідчий довів необхідність такого арешту. Відтак, слідчий судя дійшов висновку про необхідність у накладенні на цей автомобіль арешту без права його використання.

З матеріалів судового провадження вбачається, що кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000060 23.02.2015року, відкрите за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, диспозиція якої передбачає використання завідомо підробленого документа.

Предметом злочину, передбаченого ст. 358 КК України, є: 1) посвідчення або інший документ, який надає права або звільняє від обов"язків, і який видається чи посвідчується установою чи особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи; 2) печатки, штампичи бланки підприємств, незалежно від форми власності; 3) інші офіційні печатки, штампи чи бланки.

Відповідно до санкції ч. 1 ст. 358 КК України особі, яка вчинила передбачене цією нормою права діяння, не може бути призначено основне покарання у виді конфіскації майна.

Згідно п.3 ч.2 ст.167 КПК України, на майно може бути накладено арешт, коли є достатні підстави вважати, що воно є предметом кримінального правопорушення.

Колегія суддів вважає, що вище вказані вимоги Кримінального процесуального кодексу України (ст. ст. 167, 170 КПК України) не були дотримані як слідчим, що вносив клопотання, так і слідчим суддею, що його розглядав.

Вилучений автомобіль марки Део «Ланос» д.н.з. НОМЕР_1 , належить ОСОБА_8 , згідно довідки головного сервісного центру від 12.10.2016 року, є предметом злочину кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, що підтвердив і прокурор в судовому засіданні.

У вищевказаному клопотанні слідчого про накладення арешту на майно, відповідно до вимог ст.171 КПК України, зазначені: підстава і мета, відповідне обґрунтування необхідності вищевказаного арешту, вид майна, що належить арештувати, до клопотання додані документи та інші матеріали, якими обґрунтовано доводи клопотання.

Наявними матеріалами провадження підтверджуються доводи слідчого, викладені у клопотанні, про те, що відомості, які містяться у свідоцтві про реєстрацію на вищевказаний автомобіль, наданому ОСОБА_7 працівникам поліції при зупинці транспортного засобу, не співпадають з відомостями щодо цього автомобілю з бази «НАІС» - у частині, що стосується свідоцтва про реєстрацію автомобіля та номер кузова даного автомобіля.

Доводи захисника в апеляційній скарзі про недопустимість доказів у даному провадженні, на думку колегії суддів, є передчасними та безпідставними.

Досудове розслідування триває, всі обставини, що мають значення для кримінального провадження, на цей час ще не встановлені та мають встановлюватись у передбаченому законом порядку.

Крім того, апеляційний суд констатує той факт, що дане питання вже було предметом розгляду у суді першої інстанції та по якому ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 28.12.2016 року вже приймалось рішення, а саме відмовлено у задовленні клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 про часткове скасування арешту майна (а.с. 13-14 т. 2 кримінального провадження № 0000060).

На думку колегії суддів, слідчий суддя при вирішенні питання про накладення арешту на майно, зазначене у клопотанні слідчого, дотримався вимог, передбачених ст.ст.172, 173 КПК України.

Висновки слідчого судді про те, що слідчий довів необхідність вищевказаного арешту, є обґрунтованими, а доводи, викладені в апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_6 , на думку колегії суддів, правильність цих висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть зміну чи скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК України, суд

у х в а л и в :

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 25.02.2015 року, якою накладено арешт на легковий автомобіль ДЕО "Ланос" д/з НОМЕР_1 зеленого кольору та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , вилучених 23.02.2015 року під час огляду місця пригоди, що проводився на вулиці Дзержинського в смт. Крижопіль Вінницької області , з метою проведення необхідних експертиз - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4