Провадження № 11-сс/782/187/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2 серпня 2017 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши в м. Сєвєродонецьку у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Сватівського районного суду Луганської області від 21 липня 2017 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_9 ,
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Сватівського районного суду Луганської області задоволено клопотання старшого слідчого СВ Сватівського ВП ГУНП в Луганській області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне Рівненської області, громадянина України, одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на срок шістдесят днів, тобто до 19 вересня 2017 року включно.
Відповідно до клопотання, ОСОБА_7 , перебуваючи на посаді інспектора-начальника лабораторії відділення військової інспекції безпеки дорожнього руху ІНФОРМАЦІЯ_2 у військовому званні «старший прапорщик», у період з 20.06.2014 по 01.09.2014, виконував завдання в районі проведення антитерористичної операції, а саме на території Луганської області, як представник Військової служби правопорядку у Збройних Силах України щодо забезпечення правопорядку і військової дисципліни серед військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 (військова частина - польова пошта НОМЕР_2 ), яка розташовувалася у 2014 р. поблизу АДРЕСА_2 , запобігання злочинам, іншим правопорушенням, їх припиненням.
ОСОБА_7 , діючи умисно у порушення нормативно-правових актів, вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст.127, ч. 2 ст.289 КК України, а саме катування, тобто умисне заподіяння сильного фізичного болю або фізичного чи морального страждання шляхом нанесення побоїв, мучення або інших насильницьких дій з метою примусити потерпілого чи іншу особу вчинити дії, що суперечать їх волі, у тому числі отримати від нього або іншої особи відомості чи визнання, вчинене за попередньою змовою групою осіб та вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом вчиненим за попередньою змовою групою осіб поєднаному з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
На ухвалу слідчого судді від захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 надійшла апеляційна скарга, в якій він просить скасувати ухвалу слідчого судді Сватівського районного суду Луганської області від 21 липня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким змінити підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на особисту поруку Народного депутата України ОСОБА_11 .

Вказує та те, що прокурор не довів обґрунтованість підозри, наявність ризиків та неможливість застосування інших запобіжних заходів.

Заслухавши доповідь судді, думку адвоката ОСОБА_8 , який в судовому засіданні змінив свої апеляційні вимоги та просив скасувати ухвалу слідчого судді і відмовити у задоволенні клопотання слідчого, підозрюваного ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу свого захисника, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції сторони захисту, вивчивши матеріали судової справи та наданих матеріалів, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Вимоги ч.3 ст. 407 КПК України зобов`язують суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду скарги на ухвали слідчого судді, залишити ухвалу без змін, або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
При цьому слід зауважити, що на даному етапі провадження не можна вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо підозрюваного обмежувальних заходів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 з вчиненими кримінальними правопорушеннями, підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами.

Допитаний у ході досудовго слідства ОСОБА_12 пояснив, що 29.06. 2014 року він разом з ОСОБА_13 та ОСОБА_7 прибув на блокпост за затриманим. ОСОБА_13 і ОСОБА_7 посадили затриманого в автомобіль УАЗ, ОСОБА_7 сів за кермо автомобіля «Нива». Після прибуття на територію військової частини, він і ОСОБА_7 за наказом ОСОБА_13 здійснювали охорону затриманого.

Свідок ОСОБА_14 пояснив при допиті, що він бачив, як ОСОБА_13 та прибувший з ним на блок-пост прапорщик посадили затриманого з мішком на голові в автомобіль УАЗ. Військовослужбовець ВСП у військовому званні прапорщик, сів в автомобіль «Нива» та поїхав.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_15 пояснив, що, коли вони з блок поста забрали Куницького, в автомобілі під його керуванням знаходився сам ОСОБА_16 і ОСОБА_13 , а прапорщик з ВСП їхав поперед нього на автомобілі «Нива», який належав затриманому.

Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.2 ст.127 та ч.2 ст. 289 КК України є обґрунтованою.
Перевіряючи доводи апеляції захисника на предмет відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що заявлені раніше ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України мають місце. З огляду на підвищену суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винним у вчинених кримінальних правопорушень, а також з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, зокрема, на наявні в матеріалах кримінального провадження докази та обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, всупереч доводам захисника, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, навіть з урахуванням стану його здоров`я, соціальних зв`язків, постійного місця роботи, наявності у нього статусу учасника бойових дій, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.
Судова колегія вважає, що прокурором було доведено наявність підстав, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, і оскільки матеріали судового провадження містять докази про існування ризиків неналежної процесуальної поведінки, зокрема можливості ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, перешкоджати встановленню істини у кримінальному правопорушенні, в тому числі шляхом впливу на можливих свідків, знищення речових доказів, які поряд із ризиком можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду теж залишаються існувати та вірогідність їх настання є досить високою.
Слідчим суддею вірно зазначено, що з урахуванням зазначених ризиків, жоден інший більш м`який запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України не забезпечить належну поведінку підозрюваного, виконання ним процесуальних рішень, та унеможливить спроби перешкоджати судовому розгляду даного кримінального провадження.

Крім того, відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177 та 178 КПК України, вірно вказав на те, що мав право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає вище вказаним вимогам, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Таким чином, зазначені в апеляційних скаргах доводи та підстави, з яких захисник підозрюваного просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.
Ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам.
Істотних порушень норм кримінального процесуального закону України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, зі справи не встановлено.
Суд обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, з урахуванням обставин кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , даних про його особу, обрав запобіжний захід у вигляді тримання йому під вартою, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Ухвалу слідчого судді Сватівського районного суду Луганської області від 21 липня 2017 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Сватівського ВП ГУНП в Луганській області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 19 вересня 2017 року залишити без змін.

Апеляцію захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Сватівського районного суду Луганської області від 21 липня 2017 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Сватівського ВП ГУНП в Луганській області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 19 вересня 2017 року залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ ___________________ ____________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3