Справа №587/1199/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/248/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" квітня 2017 р. колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_3 ,

суддів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами першого заступника прокурора Сумської області ОСОБА_7 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Сумського районного суду Сумської області від 06 січня 2017 року, яким

ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Вихвостів Городнянського

району Чернігівської області, мешканець (зі слів)

АДРЕСА_1 ,

раніше судимий:

вироком Городнянського районного суду Чернігівської області від 02 березня 2010 року за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання за ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 серпня 2013 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 6 місяців 8 днів,

визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 , -

ВСТАНОВИЛА:
До апеляційного суду Сумської області надійшли апеляційні скарги першого заступника прокурора Сумської області ОСОБА_7 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Сумського районного суду Сумської області від 06 січня 2017 року, згідно яких перший заступник прокурора Сумської області ОСОБА_7 порушує питання про скасування вироку суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалення нового вироку, яким ОСОБА_9 призначити покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді 1 року позбавлення волі та на підставі ст.71 КК України, до призначеного покарання повністю приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком від 02 березня 2010 року і визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців 8 днів, в іншій частині вирок суду залишити без змін, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, призначити покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі та на підставі ст.71 КК України, до призначеного покарання приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком від 02 березня 2010 року і визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

Даним вироком суду ОСОБА_9 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.

На підставі ст.71 КК України, до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Городнянського районного суду Чернігівської області від 02 березня 2010 року щодо ОСОБА_9 за ч.2 ст.289 КК України, і визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців.

Строк відбування покарання визначено рахувати з 15 листопада 2016 року.

Постановлено стягнути з ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 184,14 грн., пов`язані з проведенням судово - товарознавчої експертизи.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст.100 КПК України.

В обґрунтування вимог апеляційних скарг перший заступник прокурора Сумської області ОСОБА_7 , а також прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, правильності кваліфікації дій ОСОБА_9 за ч.1 ст.185 КК України, а також доведеності його вини, вважають вирок суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з допущеним судом неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Зокрема, посилаються на те, що в порушення вимог ч.4 ст.71 КК України, суд першої інстанції остаточно до відбування визначив ОСОБА_9 покарання, що є меншим, ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком від 02 березня 2010 року.

За вироком суду ОСОБА_9 визнано винуватим у тому, що 12 вересня 2014 року близько 12 години він, перебуваючи у приміщенні однієї з кімнат будинку, що належить ОСОБА_11 , за адресою АДРЕСА_2 , таємно викрав мобільний телефон марки «LG GS 107» з сім-карткою мобільного оператора «МТС», спричинивши у такий спосіб потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 268грн.

Заслухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги першого заступника прокурора Сумської області ОСОБА_7 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 підлягають частковому задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, за обставин, викладених у вироку, а також правильність юридичної кваліфікації його дій у поданих апеляційних скаргах не оспорюються.

Дії ОСОБА_9 за ч.1 ст.185 КК України кваліфіковані правильно.

Що стосується доводів сторони обвинувачення з приводу неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність при визначенні обвинуваченому ОСОБА_9 остаточного покарання на підставі положень ч.4 ст.71 КК України, то колегія суддів вважає їх обґрунтованими з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст.71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Так, вироком Городнянського районного суду Чернігівської області від 02 березня 2010 року ОСОБА_9 був засуджений за ч. 2 ст.289 КК України з призначенням йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 серпня 2013 року обвинуваченого ОСОБА_9 було звільнено від подальшого відбування покарання, призначеного даним вироком, на невідбутий строк 1 рік 6 місяців 8 днів позбавлення волі.

Як вбачається з оскаржуваного вироку суду, визначаючи обвинуваченому ОСОБА_9 за сукупністю вироків остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, судом першої інстанції не враховано, що дане покарання, всупереч наведеним вимогам закону, є меншим, ніж невідбута частина покарання за вироком Городнянського районного суду Чернігівської області від 02 березня 2010 року.

Отже, суд неправильно застосував кримінальний закон, що призвело до призначення за сукупністю вироків м`якого покарання.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що зазначене є підставою для скасування вироку в частині призначення ОСОБА_9 покарання відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України та ухвалення свого вироку у даному кримінальному провадженні.

Що стосується доводів першого заступника прокурора Сумської області ОСОБА_7 про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_9 остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців 8 днів, то вказані вимоги є безпідставними, оскільки з огляду на вимоги ст.73 КК України, строки покарання обчислюються відповідно у роках, місяцях та годинах.

При цьому непереконливими є також доводи прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 з приводу необхідності призначення покарання ОСОБА_9 за ч.1 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців та визначення остаточного покарання на підставі ст.71 КК України у виді 2 років позбавлення волі, оскільки переконливих доводів на рахунок цього стороною обвинувачення в апеляційній скарзі не наведено.

Разом з тим, на підставі ч.5 ст.72 КК України (в новій редакції), колегія суддів вважає за необхідне зарахувати обвинуваченому ОСОБА_9 строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

При скасуванні вироку та ухваленні нового колегія суддів вважає за необхідне запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 залишити у виді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 407, 409, 413, 420 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги першого заступника прокурора Сумської області ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Сумського районного суду Сумської області від 06 січня 2017 року відносно ОСОБА_9 в частині призначення покарання скасувати у зв`язку із допущеним неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок.

Вважати ОСОБА_9 засудженим за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Городнянського районного суду Чернігівської області від 02 березня 2010 року та остаточно призначити до відбування покарання у виді 1 року 7 місяців позбавлення волі.

В іншій частині вирок залишити без зміни.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_9 строк тримання під вартою з 15 листопада 2016 року по 20 квітня 2017 року включно з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі згідно вимог ч.5 ст.72 КК України.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня його проголошення шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ України, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5