Категорія: запобіжний захід Доповідач: Міліщук С. Л.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2013 року м. Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді Міліщука С.Л.,

суддів Борсука П.П., Денісова В.П.,

при секретарі Лихач О.М.,

з участю прокурора Ткачука М.М.,

захисника ОСОБА_1,

підозрюваного ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження за апеляцією підозрюваного ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, українця, раніше судимого, ІНФОРМАЦІЯ_4, одруженого, непрацюючого, на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 23 серпня 2013 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Луцького РВ УМВС України у Волинській області про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И Л А:

22 серпня 2013 року слідчий СВ Луцького РВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_2, який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 23 серпня 2013 року клопотання було задоволено, застосовано до підозрюваного ОСОБА_2 запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів до 18.10.2013 року, із визначенням розміру застави в сумі 22 740 грн.

Таке рішення було мотивоване тим, що, як в ході досудового розслідування, так і під час розгляду клопотання в суді першої інстанції, встановлено наявність обґрунтованих ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний ОСОБА_2 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому, слідчий суддя прийшов до висновку про неможливість застосування більш мякого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді Когут В.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати останню та постановити нову, якою застосувати до нього запобіжний захід у вигляді особистого зобовязання. В обґрунтування зазначає, що приймаючи рішення про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя залишив поза увагою, що його дружина знаходиться на 8-му місяці вагітності, є інвалідом другої групи та сама виховує ще одну дитину, а також незадовільний стан його здоровя, оскільки він хворіє на виразку шлунка.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, підозрюваного ОСОБА_2 та його захисника, які підтримали останню та просили її задовольнити, застосувавши особисте зобовязання або домашній арешт, прокурора, який заперечив апеляційну скаргу та просив залишити ухвалу слідчого судді без зміни, пояснення слідчого, перевіривши матеріали справи за доводами апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 176 178 КПК України, п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства, запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватись лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатись ухилятись від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобовязаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м'яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Дані вимоги закону при розгляді клопотання про взяття ОСОБА_2 під варту слідчим суддею були дотримані.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 21 серпня 2013 року ОСОБА_2 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого про взяття ОСОБА_2 під варту, врахував тяжкість злочину, в якому він підозрюється, дані, які характеризують його особу, а саме, що він негативно характеризується по місцю проживання, ніде не працює, не має постійного джерела доходу, раніше судимий за вчинення умисних злочинів, в тому числі і за втечу з місця позбавлення волі, судимість за які на даний час не знята і не погашена у встановленому законом порядку.

Окрім цього з матеріалів кримінального провадження вбачається, що 31 січня 2013 року постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області з метою недопущення вчинення ОСОБА_2 нових правопорушень було встановлено адміністративний нагляд за останнім строком на 1 рік з відповідними обмеженнями, передбаченеми ст. 10 ЗУ «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» від 01.12.1994 року, в тому числі і забороною виїзду в особистих справах за межі м. Луцька без дозволу працівників Луцького МВ УМВС.

Посилання ОСОБА_2 на неврахування слідчим суддею при обранні запобіжного заходу його стану здоровя та сімейного стану, є обґрунтованими, однак, на думку колегії суддів, дані обставини не виключають можливості настання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновками про наявність ризиків, зазначених як у клопотанні слідчого, так і в ухвалі слідчого судді, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, залишаючись на свободі, може ухилятися від слідства та суду, перешкоджати встановленню обєктивної істини в кримінальному провадженні, продовжувати займатись злочинною діяльністю, а тому, застосування іншого, більш мякого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді й зміни запобіжного заходу підозрюваному з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, а тому, керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК України,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 23 серпня 2013 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_2 без зміни.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: