1 із 4 Провадження №1-КП/303/464/17
Справа №303/3621/17
Номер рядка статистичного звіту-39
вирок
03 липня 2017 року м.Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в складі: головуючої ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Мукачево кримінальне провадження №0000577 відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Мирзагуль, Республіка Узбекистан, мешканки АДРЕСА_1 , з середньою освітою, тимчасово не працюючої, раніше не судимої в порядку ст. 89 КК України, громадянки України,
обвинуваченої за частиною 2статті 310 КК України,-
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника ОСОБА_5
В С Т А Н О В И В:
29 червня 2017 року до суду звернувся прокурор з обвинувальним актом, затвердженим в порядку статті 291 КПК України, щодо якого ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 310 КК України, з угодою про визнання винуватості.
Із матеріалів кримінального провадження, судом встановлено що обвинувачена ОСОБА_3 на початку травня 2017 року, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настанні суспільно-небезпечних наслідків, для власних цілей без мети збуту, без передбаченого законом дозволу, на подвір`ї власного будинку по АДРЕСА_1 , здійснила посів та вирощування рослин коноплі в загальній кількості 16 штук, які посадила в чотири полімерні відра та одну пінопластову ємність за якими в подальшому здійснювала догляд шляхом прополювання та поливання.
Згідно висновку науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України за №6/331 від 14 червня 2017 року, вказані вище рослини мають ботанічні ознаки коноплі, містять тетрагідроканабінол і є рослинами коноплі, які містять наркотичні засоби та психотропні речовини.
Такі дії органом досудового розслідування кваліфіковані за частиною 2 статті 310 КК України, при цьому обвинувачена повністю визнала свою вину у вчиненому. Таким чином своїми умисними діями, ОСОБА_3 вчинила незаконний посів та вирощування конопель будучи раніше засудженою за цією статтею.
Обвинувачена ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні пояснила, що права, надані їй законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості розуміє, з наслідками укладення та затвердження угоди обізнаний, характер обвинувачення та його суть їй зрозумілі, обраний вид покарання, який застосовується до неї
2 із 4
у разі затвердження угоди, з нею узгоджено та є цілком зрозумілим, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, визнала у повному обсязі, щиро покаялася і дала показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочину.
21 червня 2017 року сторонами була укладена угода про визнання винуватості, відповідно до якої ОСОБА_3 повністю визнала себе винною і сторони дійшли згоди щодо призначення покарання ОСОБА_3 за частиною 2 статті 310 КК України у виді 4(чотирьох) років позбавлення волі. На підставі статтей 75,76 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом іспитового строку в 2(два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.
Дана угода про визнання винуватості з обвинувальним актом надійшла до суду 29 червня 2017 року. У підготовчому судовому засіданні прокурор підтримав укладену угоду про визнання винуватості, просив її затвердити.
Згідно пункту 1 частини 3 статті 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Суд вважає необхідним затвердити умови угоди і ухвалити вирок на підставі такої угоди відповідно до положення статті 475 КПК України з наступних мотивів.
Матеріали кримінального провадження, надані стороною обвинувачення, свідчить про наявність події злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 і що в його діях, є склад злочину, передбаченого частиною 2статті 310 КК України.
Кваліфікація дій ОСОБА_3 стороною обвинувачення, визначена правильно.
Згідно положень статті 12 КК України, злочин, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнала себе винуватою, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості. Потерпілих від злочину немає. Угода, сторонами укладена в період досудового слідства, про що заявлено в підготовчому судовому засіданні.
Частинами 1 та 2 статті 474 КПК України визначено, що в разі досягнення угоди під час досудового розслідування, обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою невідкладно надсилається до суду. Розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження. Відсутність інших учасників судового провадження не є перешкодою для розгляду.
У відповідності до пункту 2 частини 1 статті 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
За частиною 4 статті 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.
Умови угоди щодо міри кримінального покарання відповідають положенням санкції частини 2статті 310 КК України, а застосування до ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення із застосування статтей 75,76 КК України допускається, і таке покарання, відповідає обставинам справи і даним про особу обвинуваченої, яка за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
Крім того, угода про визнання винуватості укладена добровільно і відсутні підстави, передбачені частиною 7 статті 474 КПК України, які б суд міг використати для відмови в затвердженні такої угоди.

3 із 4
Зазначене узгоджується із положеннями статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог частини 1 статті 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.
При цьому суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27 лютого 1980 року (скарга № 6903/75) Девеер проти Бельгії (Deweer v. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.
Виходячи з обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, конкретних обставин справи, суд вважає за необхідне ухвалити в даному провадженні вирок згідно положень угоди про визнання винуватості та призначити ОСОБА_3 узгоджену сторонами угоди, міру покарання.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався. Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченої. Долю речових доказів слід вирішити в порядку статті 100 КПК України.
З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст.314,315,373-376 та ст.ст.468,471,474 КПК України, суд -
ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 21 червня 2017 року між прокурором Мукачівської місцевої прокуратури та обвинуваченою ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000577.
ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 310 КК України, за якою призначити їй покарання у виді у виді 4(чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі статті 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом іспитового строку в 2(два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.
У відповідності пунктів 1,2 частини 1 статті 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Контроль за поведінкою засудженої ОСОБА_3 покласти на орган пробації за місцем її проживання.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати по справі в сумі 742 (сімсот сорок дві) грн. 20 коп.
Речовий доказ 16 стебел рослини коноплі, які знаходиться в камері зберігання речових доказів Мукачівського відділу поліції - знищити.
4 із 4
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з обмеженням :
- засудженим виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди, відповідно до пункту 1 частини 3 статті 394 КПК України;
- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена, відповідно до пункту 2 частини 4 статті 394 КПК України.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору.
Головуюча ОСОБА_1