ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/692/17
Провадження № 1-в/210/95/17
У Х В А Л А
іменем України
"28" лютого 2017 р. м. Кривий Ріг

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

представника КВК № 80 ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, українця, із середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Засудженого: 22.12.2010 року вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська за ст. 186 ч. 2 КК України до позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з випробувальним терміном на 3 роки. 22.05.2012 року Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 відмінено випробувальний термін та направлено його для відбування покарання до місць позбавлення волі. Початок строку: 16.08.2012 року, кінець строку: 16.08.2017 року,

про вирішення питання щодо умовно-дострокового звільнення, суд

ВСТАНОВИВ:
До Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу надійшло вищевказане клопотання засудженого ОСОБА_4 . В обґрунтування клопотання зазначає, що за період відбуття покарання ОСОБА_4 відбував покарання у підрозділі господарського обслуговування ДУВП № 4 м. Дніпропетровська, мав два заохочення. Характеризується посередньо.

Судове засідання проведено в порядку ст. 336 КПК України з урахуванням клопотання засудженого.

У судовому засіданні засуджений підтримав своє клопотання та просив суд його задовольнити.

Прокурор просив відмовити у задоволенні заяви засудженого, оскільки останній своїм ставленням до праці не довів свого виправлення, має стягнення, тому до нього не можуть бути застосовані положення ст. 81 КК України, після застосування ст. 72 КК України з урахуванням внесених змін, засуджений відбув необхідну частину покарання, однак лише стає на шлях виправлення.

Суд, вислухавши, прокурора, дослідивши клопотання, дослідивши особову справу засудженого, його індивідуальну програму, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у вигляді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох четвертих строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин (ч.2, п 3 ч.3 ст. 81 КК України).

Як слідує зі змісту кримінального закону, положення про те, що засуджений довів своє виправлення, означає, що його сумлінна поведінка і ставлення до праці свідчать про успішність процесу виправлення і можливості ефективного продовження його при умові застосування умовно-дострокового звільнення.

Передумовою застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання згідно з ч.1 ст. 81 КК України є фактичне відбування особою певного виду покарання.

Разом з тим, підставами для такого звільнення є не лише фактичне відбуття засудженим певної частини покарання, а й доведення засудженим свого виправлення.

Доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці. При цьому сумлінна поведінка характеризується дотриманням режиму відбування покаранню виконанням покладених на засудженого законних обов`язків; виконанням законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання; підвищенням загальноосвітнього і професійно-технічного навчання; поведінкою у побуті; стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього розпорядку, неухильним додержанням загальноприйнятих норм і правил поведінки; активною участю у суспільному житті і сумлінним виконання громадських доручень у процесі відбування покарання; прагненням своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин тощо.

Ставлення до праці характеризується постійною свідомою участю у суспільній корисній праці; систематичним виконанням трудових обов`язків, виробничих завдань і дорученої роботи; відсутністю відмов від роботи, невиходів на роботу без поважних причин і порушень трудової дисципліни; відсутністю трудових порушень тощо.

Суд зазначає, що сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого.

Розглядаючи заяву ОСОБА_4 про застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення, та оцінюючи ступінь виправлення засудженого, суд враховує дані про його поведінку і ставленні до праці за весь час відбування покарання.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 відбуває покарання за за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2012 року, яким засуджений за ст. 186 ч. 2 КК України до 5 років позбавлення волі, тобто за тяжкий умисний злочин.

З матеріалів особової справи засудженого вбачається, що прибувши до КВК № 80 ОСОБА_4 має два заохочення: додаткове побачення від 25.12.2012 року та подяку від 28.11.2014 року, підлягав стягненню 7 разів, останні стягнення: догана від 22.03.2016 року за нетактовну поведінку до представників адміністрації колонії; догана від 13.06.2016 року за самовільне пересування по території колонії; 4 доби карцеру від 13.06.2016 року за паління в неустановленому місці; попередження від 19.07.2016 року за опір обшуку; догана від 13.09.2016 року за порушення локалізації. Станом на момент звернення до суду із клопотанням про застосування ст. 81 КК України, останнє стягнення не погашене.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2016 року ОСОБА_4 зараховано в строк відбування покарання час попереднього ув`язнення за період з моменту перебування під вартою з 14 грудня 2010 року по 22.12.2010 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

З матеріалів особової справи засудженого вбачається, що станом на 20 жовтня 2016 року (довідка про заохочення і стягнення засудженого) ОСОБА_4 на шлях виправлення не став.

Дані факти не можуть свідчити, що ОСОБА_4 своїм сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення.

Також суд враховує, що п. 17 ППВСУ від 26 квітня 2002 р. зазначено, що судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання здійснює великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, під час судового засідання у справах цієї категорії суди повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, у тому числі й ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, тощо.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

В сукупності з зазначеним та наявною в матеріалах справи інформацією щодо особи засудженого, який своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, суд не знаходить підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення.

Суд зазначає, що підставою для умовно-дострокового звільнення є доведення виправлення сумлінним ставленням до праці, тому вважає, що ОСОБА_4 звернувся передчасно із заявою про застосування умовно-дострокового звільнення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537 ч. 1 п. 2, 539 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання в Криворізькій виправній колонії № 80 за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2012 року, яким засуджений за ст. 186 ч. 2 КК України до 5 років позбавлення волі, про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу протягом семи діб з моменту її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1