Справа № 159/3683/16-к
Провадження № 1-кп/159/225/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 грудня 2016 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
та його захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001615від 04.08.2016 року, щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ковеля, Волинської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 08.09.2005 Старовижівським районним судом Волинської області за ст. 185 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік, на підставі ст. 75, ст. 76 КК України звільнений від відбування вказаного покарання з іспитовим строком 1 рік; 7.07.2006 року Старовижівським районним судом Волинської області за ст. 121 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 7 років, на підставі ст. 71 КК України шляхом приєднання покарання за вироком Старовижівського районного суду Волинської області від 08.09.2005 засуджений до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців, згідно постанови Ківерцівського районного суду Волинської області від 02.03.2010 замінено невідбуту частину покарання 3 роки 7 місяців та 18 днів позбавлення волі на покарання у вигляді обмеження волі на той же строк; 23.05.2013 Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ст. 122 ч. 1, ст. 71 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки 6 місяців, згідно ухвали Ковельського міськрайонного суду від 16.06.2014 звільнений від відбування покарання на підставі ст.1 ЗУ «Про амністію у 2014 році», у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 153 ч.3 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_7 , будучи раніше неодноразово судимим, в тому числі за вчинення злочинів проти життя та здоров`я особи, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не став та вчинив нове умисне особливо тяжке кримінальне правопорушення (злочин) у сфері злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканості особи.

Так, він, неодноразово, починаючи з квітня 2013 року і до травня 2016 року, перебуваючи в будинку по місцю проживання за адресою: АДРЕСА_3 , а також на горищі новобудови житлового будинку за адресою: АДРЕСА_4 , усвідомлюючи значення і суспільно-небезпечний характер власних дій, керуючись єдиним злочинним умислом, спрямованим на насильницьке задоволення статевої пристрасті неприроднім способом, використовуючи безпорадний стан малолітньої потерпілої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка внаслідок малолітства не могла усвідомлювати сутність та значення вчинюваних щодо неї дій, неодноразово демонстрував малолітній потерпілій відеофільми порнографічного характеру, оголювався в її присутності та здійснював акти маструбації, в тому числі, взявши потерпілу за руку, притягуючи своєю рукою, примушував останню торкатись його статевого члена, тим самим застосовував щодо малолітньої потерпілої фізичне насильство, крім цього, неодноразово вступав з малолітньою потерпілою в орогенітальний статевий контакт, при цьому розводив ноги малолітньої потерпілої в сторони своїми руками, тим самим застосовував до ОСОБА_9 фізичне насильство.

Своїми усисними діями, які полягають у насильницькому задоволенні статевої пристрасті неприроднім способом із застосуванням фізичного насильства, вчиненому щодо малолітньої, з використанням безпорадного стану потерпілої особи ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 3 ст. 153 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні своєї вини в інкримінованому кримінальному правопорушенні, передбаченому ст.153 ч.3 КК України не визнав та відмовився давати покази на підставі ст. 63 Конституції України.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 доводиться показами малолітньої потерпілої ОСОБА_9 свідка ОСОБА_10 та письмовими доказами, які подані стороною обвинувачення та дослідженні в судовому засіданні.

Малолітня потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що ОСОБА_7 став проживати в їхньому будинку з 2012 року, коли їй виповнилось 5 років. Він добре до неї ставився, любив гратися, навчив читати, купляв іграшки, дивились з ним мультфільми. Починаючи з квітня 2013 року і до кінця квітня 2016 року, перебуваючи в будинку по місцю проживання, а також на горищі новобудови житлового будинку по сусідству, де він працював, ОСОБА_11 неодноразово демонстрував їй відеофільми порнографічного характеру, оголювався в її присутності, брав її за руку, притягуючи своєю рукою, просив її торкатись його статевого члена. В грудні 2015 року ОСОБА_7 перестав проживати в їхньому будинку, але він на її прохання купив ляльку «Бебі борн», однак сестра не дозволила нею гратись, тому він забрав її назад. В цей час вона на його запрошення приходила до нього на роботу, де він давав їй ляльку, щоб вона погралась , а він в цей час лизав язиком їй між ногами. Точну дату сказати, коли все це почалось вона не може, але перший раз був приблизно на Пасху в 2013 році вночі, коли мама була на роботі, він спав з нею та став чіплятися, став торкатися до неї іншими частинами тіла, язиком між ногами, розвівши ніжки, заставляв торкатись його статевого органу, а останній раз в квітні - травні 2016 року, коли приходив до них в гості. Також весною 2016 року, коли вона з мамою ходили до нього в гості на квартиру, де він проживав, після того як пішов від мами, то коли мама милася у ванній кімнаті, то ОСОБА_7 витираючи її після ванни, положив на диван і став «лизати» статеві органи. Також весною 2016 року ОСОБА_11 лизав їй статеві органи, розвівши ноги,

Потерпіла ОСОБА_9 також показала, що був випадок, коли ОСОБА_7 лежав на ліжку , то садив її на себе на ноги і просив подивитись, як він «виріс».

Свідок ОСОБА_10 показала, що вона проживає разом з матір`ю ОСОБА_12 , малолітньою сестрою ОСОБА_9 , бабою. З липня 2012 року по грудень 2015 року з ними проживав ОСОБА_7 30.07.2016 року у вечірній час мама розповіла їй, що ОСОБА_7 розбещував малолітню сестру, коли мами не було дома. Сестра розповіла мамі, що все почалося весною 2013 року, перед святом Пасхи, коли мами не було дома, тоді ОСОБА_7 з розповіді сестри показував їй порнографічне відео, після цього демонстрував свій статевий член в стані ерекції, пропонував торкнутися рукою, що вона і зробила, пропонував лизнути , але сестра відмовилась. На слідуючий тиждень, коли сестра залишилась з ОСОБА_7 , то він запропонував сестрі лизнути статевий член і цього разу сестра погодилась. Сестра також повідомляла, що ОСОБА_7 торкався статевим членом до статевих губ сестри, без проникнення, цілував її статеві органи, лизав їх язиком, неодноразово демонстрував відео порнографічні фільми. ОСОБА_7 на прохання сестри подарував ляльку «Бейбі борн», за якою вона доглядала, як за справжньою дитиною. ОСОБА_7 завжди спав голий.

Свідок ОСОБА_10 також зазначила, що у її присутності ОСОБА_7 пропонував малолітній сестрі ОСОБА_13 вийти за нього заміж, але вона не сприйняла ці його слова всерйоз, а лише дізнавшись від мами про обставини подій із сестрою та ОСОБА_7 зрозуміла таку поведінку ОСОБА_7 .

Згідно висновку судово медичної експертизи № 263 у малолітньої ОСОБА_9 при судово медичній експертизі не виявлені тілесні ушкодження та дівоча пліва непошкоджена. В описовій частині цієї експертизи при викладі обставин справи експертом зазначено, що зі слів потерпілої та мами відомо, що неодноразово в період з 2013 року по квітень числа 20.30.2016 року її заставляв насильно займатись розбещенням вітчим ОСОБА_7 , при цьому знімав з неї одежу, мацав руками голе тіло і статеві органи, заставляв її лизати язиком його статевий член.

Згідно висновку судово психіатричного експерта № 210 аналіз матеріалів справи і експериментального обстеження вказують на те, що ОСОБА_9 в силу вікових особливостей погано орієнтована в питаннях сексуального характеру. Про обставини кримінальної ситуації розповідала без примусу. У відповідях малолітньої грубих неточностей , щодо обставин справи, якою цікавиться слідство, не було. ІІ міркування , щодо цього можна вважати досить послідовними та автономними. Спроможна була показати хронологію обставин і відтворити фактичний бік правопорушення ( вказувала приблизний час, місце, описувала зовнішній вигляд обвинуваченого, тощо). На це вказують відсутні ознаки інтелектуального і особистісного недорозвитку, хороший стан памяті, уваги, динаміки і міркувань, стан емоційно вольової сфери, нормативні віку показники навіюваності і фантазування. На даному етапі розвитку ситуації підекспертна, природно, не могла правильно розпізнати і такі загрозливі обставини, що складалися для неї, як особистості, котра формується. Через малолітство могла правильно аналізувати ситуацію і чинити психічний та фізичний опір. Подібні діяння, вчинені проти малолітніх підривають, як фізичне, так і психічне здоровя таких і вкрай негативно впливають на формування особистості. У такому ранньому віці сексуальні стосунки (у різних їх формах і проявах) нав`язані дорослими, призводять до незворотньої деформації в структурі незрілої особистості, атрофування почуття сорому, що в майбутньому може негативно відобразитися на статевих стосунках, викривлення сприйняття і розуміння прийнятих у соціумі морально-етичних засад стосовно статевої поведінки ; ретардація сексуального розвитку з відповідними психічними наслідками; ризик венеричних та інших захворювань, формування почуття безвідповідальності; залежність, соціальний інфантилізм,тощо.

Період досудового слідства являється для малолітньої психотравмуючим. В цей час вона може відчувати напругу, розгубленість, невмотивований страх при наполегливих розпитування про конфліктну ситуацію, не виключені блокування вербальної активності у судовому засіданні та і деяких функціональних відхилень у психіці малолітньої.
Згідно цього ж висновку у ОСОБА_9 ознак будь-якого психічного захворювання, в період, що відноситься до вчинення проти неї правопорушення чи в даний час не виявлялося і не виявляється. Вона могла правильно сприймати обставини вчинених по відношенню до неї дій та давати щодо них покази згідно її віку. Загальний психічний розвиток підекспертної відповідає її віку. Надмірного, невідповідного віковим особливостям навіювання чи фантазування, які б могли суттєво вплинути на достовірність її свідчень, не виявлено.

Висновком судово психіатричної експертизи № 210 стверджується, що враховуючи індивідуальні особливості підекспертної ОСОБА_9 і стан розумового розвитку у неї є здатність правильно сприймати і давати вірні покази, щодо зовнішнього боку подій та обставин, котрі розгорталися в рамках кримінальної ситуації (пора року, час доби, місцевість, особа, її зовнішній вигляд, послідовність дій), не усвідомлюючи внутрішнього змісту, соціального та правового їх значення.

З характеристики ОСОБА_9 , яка зробила практикуючий психолог ОСОБА_14 вбачається, що 06.09.2016 року до психолога Палацу учнівської молоді звернулась ОСОБА_12 мама ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за направленням спеціалістів Ковельської ССД, з проханням надати психологічну допомогу дитині, яка зазнала сексуальних домагань та розбещення з боку співмешканця матері.

Практикуючий лікар психолог ОСОБА_14 вказує, що 13.09.2016 року відбувся перший контакт дитини з практичним психологом ОСОБА_14 в присутності мами. Дівчинка обережно йде на контакт, замкнута, сором`язлива, чутлива, психоемоційний стан пригнічений. У процесі зустрічі вдалось налагодити мінімальний контакт, провести діагностику інтелекту та арт-терапевтичну методику «Злість».

Рівень невербального інтелекту вище середнього, що говорить про досить і хороший потенціал у навчально-пізнавальній діяльності. Рівень навчальних досягнень - достатній.

Арт-терапевтична методика дала можливість вивільнити емоції гніву. Тут важливо відмітити, що перша емоційна проекція дитини була забарвлена як сором, після того як вдалось перевести сором у гнів відбулось емоційне вивільнення. Це свідчить про важку адаптацію дитини до того що сталось.

Під час зустрічі 20.09.2016 року обговорювались теми сімейних стосунків, відносин з протилежною статтю та проведена арт-терапевтична методика «Чаша».

Дитина потребує подальшої довготривалої роботи з психологом у напрямку терапії пережитої психологічної травми інакше наслідки можуть бути невиправними: вади особистісного розвитку, асоціальність, шкідливі звички, проблеми у майбутніх стосунках з протилежною статтю. Напрямки роботи можуть бути різними та наголосити слід на арт-терапії й проективних методиках.

Із ксерокопії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 15 червня 2007 року вбачається, що ОСОБА_9 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що в книзі реєстрацій народжень 15.06.2007 року зроблено актовий запис за № 478 і її батьками зазначені ОСОБА_15 тв ОСОБА_16 .

Витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань стверджується, що відомості про злочин відповідно до вимог ч. 1 та ч. 4 ст. 214 КПК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000165 04.08.2016 року на підставі усної заяви матері малолітньої потерпілої, ОСОБА_12 і розпочате кримінальне провадження за ознаками складу кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України.

Із протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 04.08.2016 року вбачається, що ОСОБА_12 після попередження її про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України зробила усну заяву про те, що ОСОБА_7 у період часу з 2013 року по квітень 2016 року розбещував її малолітню дочку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 шляхом демонстрації їй свого статевого органу.

Згідно висновку судово психіатричного експерта № 202 ОСОБА_7 ознак будь якого захворювання, а рівно тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, а також психічних розладів, що можуть впливати на бажання останнього вчиняти дії сексуального характеру щодо малолітніх в період, що відноситься до часу вчинення інкримінованого йому правопорушення не виявилося. Він міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Після затримання у ОСОБА_7 розвинувся розлад адаптації у вигляді тривожно депресивної реакції, які на час огляду комісією частково редагувалися. Ступінь змін зі сторони психіки не така, що позбавляє його на даний час можливості усвідомлювати свої дії(бездіяльність) і керувати ними.

У висновку судовопсихіатричного експерта № 202 також зазначається, що при розпитуванні про інкриміноване йому правопорушення ОСОБА_7 розповідав « там було тільки те, що я написав … Вона для мене як дочка, нічого я з нею не робив, сама прибігала грітися», суб`єктивно винним себе не вважає.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.153 ч.3 КК України, що доводиться показами малолітньої потерпілою ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_10 , висновком судово-медичної експертизи, висновками судово психіатричної експертизи № 210, судово психіатричної експертизи № 202, витягом з ЄРДР від 04.08.2016 року про злочин вчинений ОСОБА_7 щодо малолітньої потерплої ОСОБА_9 , протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 04.08.2016 року, з якого вбачається, що ОСОБА_12 після попередження її про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України зробила усну заяву про те, що ОСОБА_7 у період часу з 2013 року по квітень 2016 року розбещував її малолітню дочку ОСОБА_9 .

При цьому суд зробив даний висновок виходячи з показів малолітньої потерпілої ОСОБА_9 , в судовому засіданні, з яких вбачається , що ОСОБА_7 починаючи з квітня 2013 року і до травня 2016 року, перебуваючи в будинку по місцю проживання за адресою: АДРЕСА_3 , а також на горищі новобудови житлового будинку за адресою: АДРЕСА_4 , неодноразово демонстрував малолітній потерпілій відеофільми порнографічного характеру, оголювався в її присутності та здійснював акти маструбації, в тому числі, взявши потерпілу за руку, притягуючи своєю рукою, примушував останню торкатись його статевого члена, тим самим застосовував щодо малолітньої потерпілої фізичне насильство, крім цього, неодноразово вступав з малолітньою потерпілою в орогенітальний статевий контакт, при цьому розводив ноги малолітньої потерпілої в сторони своїми руками, тим самим застосовував до ОСОБА_9 насильство, і ці покази малолітньої потерпілої щодо обставин вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 по відношенні до неї є послідовними. Аналогічні пояснення малолітня потерпіла ОСОБА_9 давала експертам при проведенні судово психіатричної експертизи і відповідно до висновку судово психіатричної експертизи № 210 вона могла правильно сприймати обставини вчинених по відношенню до неї дій та давати щодо них покази згідно її віку та надмірного, невідповідного віковим особливостям навіювання чи фантазування, які б могли суттєво вплинути на достовірність її свідчень, не виявлено.

Суд визнає неналежним доказом аудіо запис розмови між ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , оскільки він не отриманий в порядку визначеному КПК України, і тому не може бути використаний відповідно до ст.86 ч.2 КПК України при прийнятті процесуального рішення.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує суспільну небезпеку вчиненого ним кримінального правопорушення (злочину), особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом не встановлено.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд відносить вчинення ним рецидиву злочинів.

З врахуванням того, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відсутні, він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення злочинів проти життя та здоров`я особи, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не став та вчинив нове умисне особливо тяжке кримінальне правопорушення (злочин) у сфері злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи , тобто вчинив рецидив злочинів, що є обставиною, яка обтяжує покарання з врахування того, що за місцем проживання ОСОБА_7 характеризується позитивно, а тому необхідним та достатнім покаранням для виправлення та перевиховання ОСОБА_7 в цьому випадку, на думку суду, буде покарання в межах санкції ст. 153 ч.3 КК України у виді позбавлення волі.

На думку суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень.
В кримінальному провадженні законним представником потерпілої ОСОБА_12 заявлено цивільний позов до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди. Позивачка просить стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_12 , як законного представника потерпілої ОСОБА_9 моральну шкоду в сумі 200000,00 грн.

Обгрунтувала заподіяння моральної шкоди глибиною моральних та психічних страждань потерпілої ОСОБА_9 , вказала, що ОСОБА_9 будучи малолітньою, отримала сильну душевну травму, яка полягає у моральних стражданнях з приводу ушкодження здоров`я, відчуття болю та приниження людської гідності, істотного порушення звичного способу життя через необхідність візитів до психолога, неодноразової потреби з`являтись у правоохоронні органи для давання показань і оцінила завдану моральну шкоду в розмірі 200000,00 грн.

У судовому засіданні ОСОБА_12 позовні вимоги підтримала повністю з підстав викладених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_7 позов не визнав, обставин які спростовують позовні вимоги не вказав.

Суд виходить з обставин справи зазначених у висновку судово психіатричної експертизи № 210, якою стверджується, що такі діяння, вчинені проти малолітніх підривають, як фізичне, так і психічне здоров`я таких і вкрай негативно впливають на формування особистості і у такому ранньому віці сексуальні стосунки (у різних їх формах і проявах) нав`язані дорослими, призводять до незворотньої деформації в структурі незрілої особистості, атрофування почуття сорому, що в майбутньому може негативно відобразитися на статевих стосунках, викривлення сприйняття і розуміння прийнятих у соціумі морально-етичних засад стосовно статевої поведінки; ретардація сексуального розвитку з відповідними психічними наслідками; ризик венеричних та інших захворювань, формування почуття безвідповідальності; залежність, соціальний інфантилізм, тощо.

тощо. Період досудового слідства являється для малолітньої психотравмуючим. В цей час вона може відчувати напругу, розгубленість, невмотивований страх при наполегливих розпитування про конфліктну ситуацію, не виключені блокування вербальної активності у судовому засіданні та і деяких функціональних відхилень у психіці малолітньої.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_12 до ОСОБА_7 про стягнення моральної шкоди, виходячи із тривалості цих моральних страждань, наслідків, які можуть настати відповідно до висновку судово психіатричної експертизи №2010, слід задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_7 в користь ОСОБА_12 моральну шкоду спричинену малолітній потерпілій ОСОБА_17 в сумі 150000,00 грн.

В порядку ст. 100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Судових витрат по справі не має.

Керуючись ст. ст. 368,369, 370, 371, 373, 374, 375,376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.153 ч.3 КК України призначивши йому покарання у виді позбавлення волі на строк 12 ( дванадцять ) років.
Міру запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити попередню тримання під вартою.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_7 рахувати з 08.08.2016 року.
Зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання призначеного його цим вироком, термін перебування його під вартою з 08.08.2016 року і до дня набрання вироком законної сили включно у співвідношенні один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов ОСОБА_12 до ОСОБА_7 про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути ОСОБА_7 в користь ОСОБА_12 моральну шкоду в сумі 150000,00 грн.
Речові докази: компакт диск СD R «Perfeo», який долучений до матеріалів кримінального провадженя залишити при матеріалах кримінального провадження , 4 (чотири) банківські платіжні картки ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , сім картку оператора мобільного зв`язку 2Київстар» з написами: НОМЕР_6 » , мобільний телефон марки «Samsung Е 1100Т» ІМЕІ НОМЕР_7 з сім карткою оператора мобільного зв`язку «Life», мобільний телефон марки «Nоkia Х 2» чорного кольору ІМЕІ НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , які зберігаються в кімнаті речових доказів Ковельського ВП ГУНП у Волинській області повернути ОСОБА_7 . Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_7 в такий самий строк з дня отримання копії вироку.

Головуючий:ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2
Суддя ОСОБА_3