Провадження № 1-кп/761/9/2016
У Х В А Л А
06 квітня 2016 року м.Київ
Суд присяжних Шевченківського районного суду м.Києва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 , присяжних ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , запасного присяжного ОСОБА_6 , при секретарі ОСОБА_7 за участю прокурора ОСОБА_8 , потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , представників потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , захисників ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , обвинувачених ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п. п. 1, 5, 9, 11, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п. п. 1, 5, 9, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України,
В С Т А Н О В И В :
В провадженні суду присяжних Шевченківського районного суду м.Києва перебуває обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 .
До суду надійшли клопотання захисників обвинувачених про зміну запобіжного заходу щодо кожного з обвинувачених з тримання під вартою на домашній арешт.
Свої клопотання захисники обґрунтовують тим, що обвинувачені знаходяться під вартою тривалий час більш ніж по 3,5 роки кожен без вироку суду, посилаються на рішення Європейського Суду з прав людини, також зазначають, що ризики, які враховувались судом при попередніх судових засіданнях, істотно зменшились.
В судовому засіданні, відповідно до вимог ст.331 КПК України, головуючим на обговорення поставлене питання доцільності продовження строку тримання обвинувачених під вартою.
Прокурор ОСОБА_8 просила продовжити обвинуваченим строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки строк його дії закінчується, а ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 кожен обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, просить врахувати цинічну зухвалість та спосіб вчинення: група осіб, замовний характер, небезпечність для життя багатьох осіб. Також зазначає про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме: обвинувачені можуть ухилитись від суду з урахуванням покарання, що їм загрожує в разі доведеності їх вини, вони можуть впливати на потерпілих та свідків, скоїти інші правопорушення. Прокурор в обґрунтування своїх доводів пояснив, що замовник злочину ОСОБА_23 втік з під варти та переховується від слідства та суду в Російській Федерації, обвинувачений ОСОБА_19 має паспорт Російської Федерації, а також має дозвіл на постійне проживання у Чехії.
Потерпілі та їх представники - ОСОБА_13 та ОСОБА_12 підтримали думку прокурора, вважають за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченим.
Захисник ОСОБА_14 заперечував проти задоволення клопотання прокурора та підтримав своє клопотання про зміну запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_19 . В обґрунтування своєї позиції захисник посилається на рішення Європейського суду з прав людини, відповідно до яких навіть підозра у вчиненні особливо тяжких злочинів не може виправдати тривалий час перебування під вартою, а його підзахисний ОСОБА_19 перебуває під вартою майже 4 роки, і за цей час державне обвинувачення не змогло довести його вини. Крім того, просить врахувати, що ОСОБА_19 нагороджений державними нагородами, має постійне місце проживання, має 5 неповнолітніх дітей, одружений, має міцні соціальні зв`язки. Крім того, з урахуванням прийнятого Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», його підзахисний вже без рішення суду відбув більшу половину можливо призначеного максимального покарання. Просив суд змінити запобіжний захід ОСОБА_19 з тримання під вартою на інший, не пов`язаний з позбавленням волі.
Захисник ОСОБА_18 заперечував проти доводів прокурора та потерпілих, підтримав клопотання захисника ОСОБА_14 , та зазначив, що обвинувачений ОСОБА_19 перебуває під вартою більше ніж 3 роки, просить змінити для його підзахисного запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт. Зазначив, що оголошений прокурором обвинувальний акт не має взагалі формулювання обвинувачення.
Захисник ОСОБА_16 заперечувала проти думки прокурора та потерпілих, вважає, що з урахуванням прийнятого 26.11.2015 року Верховною Радою України Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», обвинувачені фактично відбули більшу половину можливого покарання без рішення суду. Вважає, що ризики, передбачені ст.177 КПК України за цей час значно зменшилися. Також зазначила, що прокурор в своїй промові зазначила ризики щодо обвинуваченого ОСОБА_19 , та взагалі не обґрунтувала ризики щодо її підзахисного, просила змінити її підзахисному ОСОБА_21 запобіжний захід з утримання під вартою на інший, не пов`язаний з позбавленням волі.
Захисник ОСОБА_15 підтримала думки захисників, заперечувала проти думки прокурора та потерпілих, посилалась на тривалий час перебування обвинувачених під вартою, на рішення ЄСПЛ, звернула увагу суду на умови утримання під вартою в СІЗО її підзахисного, який хворіє на ряд тяжких захворювань, проте в умовах СІЗО йому не надається належна медична допомога, просила змінити запобіжний захід її підзахисному ОСОБА_22 на інший, не пов`язаний з позбавленням волі.
Захисник ОСОБА_17 підтримала думки захисників, заперечувала проти доводів прокурора, вважає, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, значно зменшились, її підзахисний ОСОБА_20 страждає на захворювання, які в умовах СІЗО не лікуються, він має сім`ю та 4-х неповнолітніх дітей, перебуваючи під вартою позбавлений можливості приймати участь в їх вихованні та утриманні, також він має мати похилого віку. Просила суд змінити запобіжний захід її підзахисному на інший, не пов`язаний з триманням під вартою.
Обвинувачені підтримали думки своїх захисників.
Прокурор, потерпілі та їх представники заперечували проти задоволення клопотань захисників.
Суд присяжних, вислухавши заявлені клопотання, доводи сторін, дослідивши матеріали провадження, приходить до наступного:
Згідно вимог статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого; вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до положень глави 18 КПК України підставами для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.
Крім того, діючим КПК України передбачено обов`язок слідчого, прокурора довести, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Судом присяжних встановлено, що прокурор, при обґрунтовані своєї позиції, посилається на наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме: запобігання спробам переховуватись від суду, вчинити інше правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому вони обвинувачуються, впливати на свідків та співучасників злочину з метою уникнення від кримінальної відповідальності.
В обґрунтування своєї позиції щодо доведеності існування наведених ризиків, прокурор посилається на наявність даних про те, що обвинувачений ОСОБА_19 має паспорт громадянина РФ, а також дозвіл на проживання у Чеській Республіці, відсутність офіційного доходу у обвинувачених ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 упродовж 2010-2012 років. Крім того, вважає, що факт переховування замовника вказаного злочину ОСОБА_23 від правоохоронних органів України також може свідчити про наявність умислу у обвинувачених уникнути кримінальної відповідальності саме у такий спосіб. На думку прокурора, підтвердженням існування ризику впливу обвинувачених на свідків, можна вважати зміну показань в судовому засіданні свідком ОСОБА_24 в частині незаконного поводження зі зброєю. При цьому прокурор посилається на відсутність механізмів перешкоджання такому впливу, навіть за наявності електронного засобу контролю при домашньому арешті, оскільки засобами масової інформації неодноразово висвітлювалась його неефективність.
Окрім того, прокурор посилається на тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим, в разі доведеності їх вини за вчинені злочини, та конкретні обставини їх вчинення.
Суд присяжних, при вирішенні клопотань про зміну запобіжного заходу щодо обвинувачених, перш за все вважає необхідним зазначити, що відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою. Конвенція по суті відсилає до національного законодавства і проголошує зобов`язання держави дотримуватися його матеріальних і процесуальних норм, але вимагає, щоб будь-яке позбавлення свободи відповідало цілям статті 5 з метою захисту особи від свавілля (рішення у справі «Білоусов проти України»). При цьому, як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, якщо спочатку тяжкість злочину та підозра, що особа може втекти чи зашкодити слідству, можуть бути достатніми підставами для обрання такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, то чим довше відповідна особа знаходиться під вартою, тим більш вагомими і конкретними мають бути підстави для продовження цього заходу. Вирішуючи питання про доцільність продовження строку тримання під вартою (справа «Тодоров проти України»), суд повинен мати на увазі, що «для тривалого продовження строків тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатись достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку». Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Летельє проти Франції», «попереднє затримання не має передувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку».
Таким чином, національні суди зобов`язані переглядати правомірність попереднього ув`язнення осіб, які чекають суду, з метою забезпечення їх звільнення, коли обставини більше не виправдовують продовження тримання під вартою. Питання розумності терміну тримання під вартою не може бути оцінено абстрактно, але повинне оцінюватися в кожному випадку відповідно до його особливостей, бо немає встановлених строків, застосованих до кожної справи («Маккей проти Сполученого Королівства»).
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, обвинувачені ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 утримуються під вартою з липня 2012 року, тобто понад три роки вісім місяців. Протягом вказаного періоду часу слідчими суддями та судом неодноразово продовжувались терміни тримання під вартою обвинувачених. Разом з тим, як встановлено судом присяжних, жодних нових обставин, якими б обґрунтовувалась наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, прокурором не наведено. Також прокурором, окрім посилання на тяжкість злочину та припущення, що обвинувачені можуть втекти чи зашкодити слідству, більш вагомих та конкретних доводів, що обґрунтовують наявність підстав для продовження цього заходу, не наведено.
При цьому посилання прокурора на наявність у обвинуваченого ОСОБА_19 паспорту громадянина РФ та дозволу на проживання у Чеській Республіці не можуть самі по собі вважатись достатнім обґрунтуванням наявності ризику, що останній може ухилитись від суду, за умови зміни заможного заходу на такий, що передбачає постійний контроль за його поведінкою з боку працівників правоохоронних органів, а також з використанням електронних засобів контролю.
Також не заслуговують на увагу припущення прокурора про наявність умислу у обвинувачених уникнути кримінальної відповідальності шляхом переховування у Російській Федерації, та можливий вплив на свідків, оскільки такі доводи не підтверджені будь-якими об`єктивними даними.
Суд, вирішуючи зазначене питання, відповідно до вимог ст.178 КПК України, оцінює в сукупності всі обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу відносно кожного з обвинувачених, в тому числі дані про особу кожного з обвинувачених, їх репутацію, майновий стан та стан здоров?я, міцність соціальних зв`язків.
Так, судом враховується, що:
- обвинувачений ОСОБА_19 раніше не судимий, має сім`ю та 4-х неповнолітніх дітей на утриманні, має місце постійного проживання, позитивно характеризується, хворіє на тяжкі захворювання,
- обвинувачений ОСОБА_20 раніше не судимий, має сім`ю та 4-х неповнолітніх дітей на утриманні, має місце постійного проживання, позитивно характеризується, страждає на тяжкі захворювання,
- обвинувачений ОСОБА_21 раніше не судимий, має сім`ю та 2-х неповнолітніх дітей на утриманні, має місце постійного проживання, позитивно характеризується,
- обвинувачений ОСОБА_22 раніше не судимий, має місце постійного проживання, позитивно характеризується.
Крім того, на думку суду присяжних, заслуговують на увагу твердження захисників про те, що ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 прокурором не було висунуто обвинувачення у відповідності до вимог кримінального-процесуального закону у вчиненні ними кримінальних правопорушень, оцінку яким суд присяжних має надати при ухваленні остаточного рішення у справі.
З урахуванням наведеного, суд присяжних приходить до висновку, що прокурором не були наведені справді виняткові доводи, здатні переконати суд присяжних в тому, що тривале позбавлення волі понад три з половиною роки може бути виправдане з огляду на п.3 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Нових, недосліджених судом присяжних, достатніх підстав вважати, що кожен з обвинувачених буде намагатись ухилитися від слідства та суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність, впливати на свідків або потерпілих в матеріалах справи немає, а прокурором не наведено.
Тобто, підстав, які б виправдовували подальше тримання обвинувачених ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 під вартою, на даний час за матеріалами кримінального провадження не існує.
За таких обставин суд присяжних прийшов до висновку про необхідність задовольнити клопотання захисників ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та змінити відносно обвинувачених ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 міру запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. Зобов`язати обвинувачених ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 прибувати за кожною вимогою до суду, утриматись від спілкування з потерпілими та свідками по кримінальному провадженню, здати на зберігання до Шевченківського районного суду м.Києва паспорти для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, носити електронні засоби контролю.
З огляду на викладене, керуючись ст.176, 177, 178, 181, 183, 201, 202, 331, 370-372, 376 КПК України, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд присяжних

У Х В А Л И В:
Клопотання захисників ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 задовольнити.
Змінити відносно обвинувачених ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 міру запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт:
ОСОБА_19 за адресою: АДРЕСА_1 ,
ОСОБА_20 за адресою: АДРЕСА_2 ,
ОСОБА_21 за адресою: АДРЕСА_3 ,
ОСОБА_22 за адресою: АДРЕСА_4 ,
звільнивши їх з-під варти в залі суду негайно.
Зобов`язати обвинувачених ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 прибувати за кожною вимогою до суду, утриматись від спілкування з потерпілими та свідками по кримінальному провадженню, здати на зберігання до Шевченківського районного суду м.Києва паспорти для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, носити електронні засоби контролю.
Копію ухвали направити до Обухівського відділу поліції ГУНП України в Київській області, Долинського відділення поліції ГУНП України в Івано-Франківській області, Стрийський відділ поліції ГУ НП у Львівській області для виконання та контролю.
Ухвала оскарженню не підлягає.