У Х В А Л А

Іменем України

справа № 610/4087/16-к провадження 1-в/610/645/2016

м. Балаклія 29.12.2016 року
Балаклійський районний суд Харківської області -
головуючий: ОСОБА_1 ,

за участі

засудженого: ОСОБА_2 ,

захисника: ОСОБА_3 ,

представника ПВК (№ 17): ОСОБА_4 ,

прокурора: ОСОБА_5 ,

секретаря: ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у режимі відеоконференції клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бориспіль Київської області, в силу ст. 89 КК України судимості не має,
засудженого:
08.04.2015р. Бориспільським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 309 КК України до 2р. позбавлення волі. За ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 03.02.2016р. строк попереднього ув`язнення зарахований за правилами ч. 5 ст. 72 КК України,
кінець строку відбування покарання 31.01.2017р., не відбута частина покарання становить 01міс. 02дн., -

в с т а н о в и в:

Клопотання засудженого обґрунтоване тим, що він відбув необхідну частину строку покарання, сумлінною поведінкою довів своє виправлення.

В судовому засіданні засуджений клопотання підтримав. Вказав, що виправився, переглянув свої погляди на житті, режим не порушує, є інвалідом 2 групи, тому не може приймати участі у самодіяльності та бути членом ради колективу засуджених. Станом здоров`я пояснює своє формальне ставлення до участі у програмі диференційованого виховного впливу «Подолання наркотичної залежності».

Представник ПВК (№ 17) та прокурор заперечували проти задоволення клопотання, внаслідок не доведення засудженим сумлінною поведінкою свого виправлення.

Відповідно до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений фактично відбув необхідну частину покарання, передбаченого вироком суду, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Дійсно, засуджений 31.01.2016р., з урахуванням правил ч. 5 ст. 72 КК України, відбув необхідну 1/2 частину строку покарання.

03.03.2016р. адміністрацією ПВК (№ 17) було відмовлено в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання з підстав не доведення виправлення (особ спр. а.с. 62).

03.03.2016р. і 23.12.2016р. засуджений охарактеризований нейтрально (особ. спр. а.с. 60, а.с. 9).

Його особа вивчена достатньо, в ПВК (№ 17) він перебуває з 17.07.2015р.

Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Подолання наркотичної залежності», але за даними характеристиками ставиться до цього формально.

Не виявив бажання приймати участі у самодіяльності та бути членом ради колективу засуджених.

Згідно до ч. 3 ст. 6 КВК України, основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Програми диференційованого виховного впливу є складовою соціально-виховної роботи.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 КВК України, участь засуджених у виховних заходах, які проводяться в колоніях, враховується при визначенні ступеня їхнього виправлення, а також при застосуванні заходів заохочення і стягнення.

Згідно до ч.ч. 2-3 КВК України, участь у самодіяльних організаціях є добровільною справою кожного засудженого, його соціально корисна активність заохочується адміністрацією колонії і враховується при визначенні ступеня його виправлення.

У колоніях із числа засуджених, які зарекомендували себе позитивно, створюються ради колективів колоній і відділень соціально-психологічної служби. У колоніях можуть створюватися й інші самодіяльні організації засуджених, якщо їхня діяльність не суперечить порядку і умовам відбування покарання.

Засуджений з 01.11.2016р. є інвалідом 2 групи за захворюванням опорно-рухового апарату, однак його захворювання не перешкоджає можливості приймати участь у виховних заходах, у самодіяльності, у роботі ради колективу засуджених по мірі його можливостей.

Однак, він навіть не виясняв такої можливості, не виявляв ініціативи, не подавав відповідних заяв про свою участь тощо.

По факту засуджений приймав участь у цьому судовому засіданні протягом тривалого часу, тому до його доводу про перешкоджання станом здоров`я суд ставиться критично.

Протягом півтора року перебування у ПВК (№ 17) засуджений жодного разу не був заохочений, т.я. він позитивно, ініціативно себе жодного разу не проявив. Суду не надано доказів про те, що в особистості засудженого відбуваються позитивні зміни, які створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Згідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002р. «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. При цьому, прийняття рішення про умовно дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Саме сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідними доказами виправлення засудженого. Висновок суду про виправлення засуджених повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про їх поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення.

Під сумлінною поведінкою розуміють утримування засудженого від порушень режиму відбування покарання, порушень правил внутрішнього розпорядку, активну участь у суспільному житті, сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.

Переконливої сумлінної поведінки засудженого не встановлено.

Раніше він 5 разів притягувався до кримінальної відповідальності, реально відбував покарання у вигляді позбавлення волі, одного разу вже умовно-достроково звільнявся від відбування покарання, однак продовжував злочинну діяльність.

Не доведено, що засуджений сумлінною поведінкою довів своє виправлення, а цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України та ст.ст. 537-539 КПК України,
у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області протягом 7 днів з дня її оголошення, через Балаклійський районний суд. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Головуючий ОСОБА_1