АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 серпня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
особи, що подала скаргу ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03 липня 2017 року,
в с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03 липня 2017 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_5 на висновок ДОП Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 про відмову у порушенні кримінальної справи від 20 травня 2017 року.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просив суд апеляційної інстанції поновити строк апеляційного оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, посилаючись на порушення слідчим суддею норм кримінального процесуального закону.
Апелянт зазначав, що 28 квітня 2017 року та 08 травня 2017 року він звертався до Голосіївського УП ГУНП у м. Києва із заявами про вчинення кримінальних правопорушень, та повноваження слідчого, який перевіряв викладені у його заявах обставини, виконував ДОП Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 , який у передбачений ст. 214 КПК України строк не вніс відомості за його заявами до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Обгрунтовуючи порушення слідчим суддею норм кримінального процесуального законодавства, апелянт зазначав про недотримання вимог п. 3 ст. 306 КПК України, оскільки скаргу розглянуто у його відсутності, та без повідомлення про дату та час її розгляду.
В судове засідання прокурор не з`явився, про день та час розгляду апеляційної скарги був належним чином повідомлений, відомостей щодо поважності причин своєї неявки чи клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги Апеляційному суду міста Києва не надав.
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_5 , який просив задовольнити подану ним апеляційну скаргу, розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно пункту 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень.
Відповідно до ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.
Кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Як убачається з матеріалів судового провадження, дані про дату вручення ОСОБА_5 копії ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03 липня 2017року у матеріалах справи відсутні.
Як зазначено в апеляційній скарзі, копію оскаржуваної ухвали слідчого судді ОСОБА_5 отримав 17 липня 2017 року, тоді як подав апеляційну скаргу 21 липня 2017 року, тобто в строк, передбачений п. 3 ч. 2, ч. 3 ст. 395 КПК України.
Враховуючи наведене, підстави для вирішення питання про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді відсутні.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
На переконання колегії суддів, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні доводів апеляційної скарги та матеріалів судового провадження, ухвала слідчого судді зазначеним вимогам кримінального процесуального закону не відповідає.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
У відповідності до ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Як убачається з матеріалів, наданих судом першої інстанції, 03 липня 2017 року ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва зі скаргою у порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, в якій просив поновити строк оскарження рішення про відмову у порушенні кримінальної справи, скасувати висновок ДОП Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 про відмову у порушенні кримінальної справи від 20 травня 2017 року, та зобов`язати відповідальних осіб Голосіївського УП ГУНП у м. Києві внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявами про кримінальні правопорушення.
В обгрунтування доводів поданої слідчому судді скарги ОСОБА_5 зазначав, що 28 квітня 2017 року та 08 травня 2017 року він звертався до Голосіївського УП ГУНП у м. Києві із заявами про вчинення кримінальних правопорушень, однак у передбачений ст. 214 КПК України строк відомості за вказаними заявами до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені не були, натомість 22 червня 2017 року його повідомлено про відмову у внесенні відомостей про кримінальне правопорушення за його заявами до Єдиного реєстру досудових розслідувань, оформлену у виді висновку ДОП Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 від 20 травня 2017 року про відмову у порушенні кримінальної справи.
Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03 липня 2017 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_5 на підставі ч. 4 ст. 304 КПК України.
Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження за скаргою, слідчий суддя виходив з того, що положеннями ст. 303 КПК України не передбачено можливість оскарження висновку ДОП Голосіївського УП ГУНП у м. Києві про відмову у порушенні кримінальної справи.
З такими висновками слідчого судді колегія суддів погодитись не може та приходить до висновку про необхідність скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали, з наступних підстав.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України під час досудового розслідування може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.
Згідно частини 1 статті 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.
Відповідно до ч. 2 ст. 113 КПК України будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.
Постановляючи ухвалу про відмову у відкриті провадження за скаргою, слідчий суддя не звернув увагу на те, що у своїй скарзі ОСОБА_5 наводив обставини звернення ним 28 квітня 2017 року та 08 травня 2017 року до Голосіївського УП ГУНП у м. Києва із заявами про вчинені кримінальні правопорушення, та невнесення уповноваженою особою відомостей про кримінальні правопорушення за вказаними заявами до Єдиного реєстру досудових розслідувань у встановлений ст. 214 КПК України строк, про що він дізнався з висновку ДОП Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 від 20 травня 2017 року про відмову у порушенні кримінальної справи.
При цьому, зазначений висновок є джерелом, з якого заявнику стало відомо про бездіяльність слідчого, допущену унаслідок невнесення у встановлений ст. 214 КПК України строк відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, викладених у заявах про кримінальні правопорушення.
Встановлено, що у поданій слідчому судді скарзі ОСОБА_5 фактично оскаржував у порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України бездіяльність уповноваженої особи Голосіївського УП ГУНП у м. Києва, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяв про кримінальне правопорушення, однак некоректне формулювання скаржником вимог прохальної частини скарги стало підставою для помилкового застосування слідчим суддею положень ч. 4 ст. 304 КПК та необґрунтованої відмови у відкритті провадження за скаргою.
З урахуванням зазначеного, наведені слідчим суддею мотиви, з яких він виходив при постановленні оскаржуваної ухвали, зокрема, що вимоги скарги ОСОБА_5 не підлягають оскарженню в порядку ст. 303 КПК України, є такими, що не відповідають вимогам кримінального процесуального закону.
Відповідно до частин 1, 3 статті 110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.
Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.
Процесуальних рішень органів досудового розслідування у виді висновків, у тому числі про відмову у порушенні кримінальної справи за результатами розгляду заяви про вчинене кримінальне правопорушення, яку слідчий, прокурор згідно ст. 214 КПК України невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування, чинний КПК України не передбачає.
Відповідно до чинного Кримінального процесуального кодексу України (ч. 2 ст. 214) досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розділом ІІІ Кодексу не передбачено таких процесуальних рішень слідчого, як відмова у порушенні кримінальної справи.
Наведене дає колегії суддів підстави вважати, що висновок ДОП Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 від 20 травня 2017 року про відмову у порушенні кримінальної справи, прийнято вказаною службовою особою не в межах компетенції згідно із законом та порушує охоронювані законом права, свободи та інтереси скаржника.
Зазначена обставина залишена поза увагою слідчого судді, який дійшов помилкового висновку про відмову у відкритті провадження за скаргою, порушивши гарантоване ст. 24 КПК України право ОСОБА_5 на оскарження процесуальної бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, тим самим обмеживши скаржнику здатність безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спору за встановленою процедурою на засадах верховенства права.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 про безпідставну відмову у відкритті провадження слідчим суддею за його скаргою, є обґрунтованими, у зв`язку з чим ухвала слідчого судді не може залишатися в силі та підлягає скасуванню.
З урахуванням того, що колегія суддів позбавлена можливості перевірити наявність чи відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого, оскільки питання, які порушуються у скарзі, не були предметом розгляду у суді першої інстанції, а суд апеляційної інстанції уповноважений здійснювати перевірку правильності застосування законодавства лише в частині прийнятого слідчим суддею рішення щодо відмови у відкритті провадження за скаргою, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана апелянтом ухвала є незаконною, а тому підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про призначення нового судового розгляду.
Керуючись ст. ст. 303, 304, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03 липня 2017 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді :

____________ ___________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3