Справа №705/3188/17
1-кс/705/862/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 серпня 2017 року м. Умань
Слідчий суддя Уманського міськрайоного суду Черкаської області ОСОБА_1
за участю:
секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
слідчого ОСОБА_4
заявника ОСОБА_5
ОСОБА_5 в судовому засіданні доводи своєї скарги підтримав та просив її задовольнити.
Слідчий СВ Уманського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив проти задоволення скарги, оскільки постанова про закриття кримінального провадження уже скасована.
Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши скаргу і приєднані до неї матеріали, дослідивши матеріали кримінального провадження, зокрема і постанову слідчого про закриття кримінального провадження та постанову про скасування постанови про закриття кримінального провадження від 07.08.2017 року за підписом заступника керівника Уманської місцевої прокуратури,слідчий суддя приходить до наступного висновку.
За змістом ст. 26 КПК, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК, при цьому сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК.
Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора визначено главою 26 Кримінального процесуального кодексу України, параграф №1, ст.ст. 303 308.
Пунктом 3 частини 1 ст. 303 КПК України передбачено, що рішення слідчого про закриття кримінального провадження може бути оскаржене заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
З матеріалів скарги та пояснень ОСОБА_5 вбачається, що в ніч з 11 на 12 червня 2017 року, під час чергування ОСОБА_5 , як охоронником на СТО по АДРЕСА_1 , громадянин Володимир, який знаходився в стані алкогольного сп`яніння, безпричинно, з хуліганських мотивів, грубо порушуючи громадський порядок, зайшовши до приміщення охорони, витягнув його на вулицю, де наніс руками близько 10 ударів в різні частини тіла, в результаті чого він втратив свідомість та отримав тілесні ушкодження. Від отриманих ушкоджень ОСОБА_5 , у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, знаходився на стаціонарному лікуванні з 03.07.2017 року по 20.07.2017 року в Черкаському обласному онкологічному диспансері.
За змістом ч. 5 ст.110 КПК України, обґрунтованість рішення (постанови), яке прийняли прокурор та слідчий, повинна знайти відображення в його мотивуванні, постанова слідчого про закриття кримінального провадження згідно зі ст.110 КПК України має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи.
Відповідно до вимог ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення; слідчий приймає постанову, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.
Оскаржувана Постанова слідчого про закриття кримінального провадження повинна відповідати вимогам щодо її змісту, які закріплені нормами частини 5 ст. 110 КПК України.
Закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження. А тому прийняття рішення про його закриття можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження, у сукупності.
У постанові про закриття кримінального провадження слід вказати, яку саме з підстав і чому застосовано в цьому випадку. Повнота й чіткість мотивування мають результатом те, що всі рішення, викладені в резолютивній частині постанови про закриття провадження, логічно випливають із її мотивувальної частини. Важливою властивістю постанови про закриття кримінального провадження є логічність, послідовність, відсутність суперечностей.
Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Згідно зі ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Згідно положень п.4 ч.1 ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження. У відповідності до ч.2 ст.91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
При цьому, положеннямист.92 КПК України регламентовано, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Керуючись ст. 303, 306, 307, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали оголосити 08.07.2017 року о12 год.30 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1