23 грудня 2016 року Підволочиський районний суд Тернопільської області
в складі:
головуючого ОСОБА_1
за участі :
секретаря судового засідання ОСОБА_2
сторони обвинувачення прокурорів ОСОБА_3
сторони захисту адвоката ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, із середньою спеціальною освітою, одруженого, не депутата, тимчасово не працюючого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,
В С Т А Н О В И В :
Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у скоєні інкримінованого органами досудового слідства кримінального правопорушення визнав повністю, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до переконання про повну доведеність обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,
Так, будучи допитаним у судовому засіданні в якості потерпілого ОСОБА_5 показав, що обвинувачений являється його близьким другом. 09 червня 2016 року близько 23.00 год. вони домовились поїхати із с. Остап`є в с.Старий Скалат до родичів. У с. Новосілка Підволочиського району Тернопільської області виїхали на смугу зустрічного зуху з метою об`їхати вибоїни. В той час із-за горбу виїхав легковий автомобіль із включеними світлом фар. Обвинувачений намагався якнайшвидше уникнути зіткнення та переїхати на протилежну смугу руху, однак не встиг та допустив зіткнення із автомобілем. Внаслідок ДТП йому було спричинено тяжкі тілесні ушкодження. На даний час претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого немає, просить суворо його не карати та не застосовувати додаткове покарання у виді позбавлення права.
Покази дані в судовому засіданні потерпілим ОСОБА_5 , обвинуваченим ОСОБА_6 перебувають у логічному зв`язку із показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .
Будучи допитаною у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 показала, що 09 червня 2016 року близько 23.00 год. вона разом із сестрою їхали у м. Скалат Підволочиського району Тернопільської області. У с. Новосілка Підволочиського району їм на зустріч виїхав мотоцикл під керуванням обвинуваченого. ЇЇ сестра намагалась уникнути зіткнення, спрямувавши автомобіль уліво, а також застосувала екстрене гальмування, однак враховуючи те, що відстань була незначною, уникнути зіткнення не вдалося. Після чого вони намагались надати допомогу обвинуваченому та його пасажиру, оскільки останні отримали тілесні ушкодження.
Покази свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 узгоджуються між собою, взаємодоповнюють, є логічними, послідовними, а тому суд їх покази бере до уваги та кладе в основу обвинувального вироку, крім того дані покази, а також покази потерпілого та обвинуваченого об`єктивно підтверджуються дослідженими і проаналізованими у судовому засіданні письмовими доказами, які суд вважає допустимими, зокрема :
Згідно висновку експерта науково-дослідного експертно-криміналістичного центру № 5-393/16 від 26 серпня 2016 року з технічної точки зору, показання ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , стосовно розташування місця зіткнення автомобіля та мотоцикла, суперечать об`єктивним слідовим даним, що зафіксовані на місці ДТП та механізму зіткнення транспортних засобів, а тому є технічно неспроможним, і вони не можуть братись до уваги, так як об`єктом дослідження даної експертизи є комплекс (сукупність) фактичних даних про обставини пригоди пов`язаних з механізмом ДТП.
З технічної точки зору, із врахуванням встановленого експертизою місця зіткнення транспортних засобів, а також слідових даних, що зафіксовані на місці ДТП, показання ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 стосовно розташування місця зіткнення автомобілів та мотоцикла, є технічно спроможним.
В даній дорожньо-транспортній ситуації, невідповідність дій водія мотоцикла «ИЖ» вимогам пунктів 10.1, 11.3 ПДР України, з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з настанням даної ДТП.
При встановлених обставинах розвитку дорожньо-транспортної пригоди і заданому слідством комплексі технічно спроможних вихідних даних у варіанті № 1, невідповідність дій водія мотоцикла «ИЖ» технічним вимогам п.п. 10.1, 11.3 ПДР України призвела до виникнення цієї ДТП, тобто причиною настання цієї ДТП з технічної точки зору, були обставини пов`язані з невідповідністю дій водія мотоцикла «ИЖ» зазначеним вимогам пунктів правил.
Згідно висновку експерта науково-дослідного експертно-криміналістичного центру № 5-318/16 від 14 липня 2016 року встановлено, що на момент експертного дослідження робоча гальмова система мотоцикла «ИЖ», знаходиться в стані часткової відмови, по причині відсутності (демонтажу) елементів гальм переднього колеса (рукоятки, тросу, важеля на кришці барабану), та вимогам п. 31.1 ПДР України не відповідає. Несправності системи гальм переднього колеса утворились до ДТП та носять експлуатаційний характер. Виявлені під час експертного дослідження несправності експлуатаційного характеру, а саме гальмівної системи переднього колеса та приладів зовнішнього освітлення (відсутність передніх та задніх покажчиків повороту, ламп світла заднього ліхтаря)) мотоцикла «ИЖ», що надано на дослідження, водій мав можливість виявити до настання ДТП. При відсутності у мотоцикла гальм переднього колеса під час його гальмування збільшується відстань гальмівного шляху до повного зупинення.
Згідно висновків експерта Тернопільського обласного бюро судово-медичної експертизи № 790, 791 від 10 червня 2016 року при газохроматогрофічному досліджені взірця крові громадян ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_6 знайдено етиловий спирт в кількості : ОСОБА_5 - 1,0 % проміле, ОСОБА_6 2,28 % проміле.
Згідно висновку експерта № 1252 від 26 липня 2016 року Тернопільського обласного бюро судово-медичної експертизи у ОСОБА_5 за наведеними у вивчених медичних документах даними клінічного обстеження і спостереження лікарями Підволочиської КЦРЛ та КЗТОР «Тернопільська університетська лікарня» з 10 по 23 червня 2016 року і проведених комп`юторно-томографічних досліджень була виявлена черепно-мозкова травма у вигляді перелому лобової кістки склепіння черепа зліва, забою головного мозку середнього ступеня тяжкості і крововиливу під тверду мозкову оболонку над його лівою лобовою часткою; а також рана калитки і крововилив у праве яєчко; синець із забоєм м`яких тканин ділянки правого гомілково-ступеневого суглоба та синець в ділянці лівої брови. Зазначені вище ушкодження утворились від дії тупих предметів незадовго до госпіталізації, що підтверджується їх характером, відсутністю даних про загоєння при первинному лікарському обстеженні та описаним у медичних документах клінічним перебігом черепно-мозкової травми. Виявлені у ОСОБА_5 тілесні ушкодження належать до тяжких за ознакою небезпеки для життя відповідно до п.п. 2.1.2 і 2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.
Оцінюючи у сукупності із проаналізованими у судовому засіданні письмовими доказами, показання потерпілого та свідків при встановлених обставинах, суд вважає, що між ними існує прямий взаємозв`язок, і винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю, і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.
За вказаних обставин, суд приходить до переконання про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 в діях, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тяжкості тілесні ушкодження і повністю погоджується із кваліфікацією органами досудового слідства дій за ч.2 ст. 286 КК України.
З письмових даних, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 вбачається, що останній проживає у с. Остап» є Підволочиського району Тернопільської області, разом із матір`ю ОСОБА_13 , братами ОСОБА_14 , ОСОБА_15 . В сім`ї та побуті веде себе добре. Претензій зі сторони сільської ради до нього не має. З довідки Підволочиського відділу поліції вбачається, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Також встановлено, що в період, який відноситься до інкримінованого йому злочину ОСОБА_6 психічними захворюваннями чи тимчасовими розладами психічної діяльності не страждав, тому міг давати звіт своїм діям та керувати ними. На обліку у лікаря психіатра чи нарколога не знаходився.
При призначені покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, зокрема відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів, наслідків, що наступили, а саме заподіяння потерпілому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, особу обвинуваченого, те, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, його молодий вік, характеризуючі дані з місця проживання. До обставин, котрі у відповідності до вимог ст.. 66 КК України пом`якшують покарання суд відносить щире каяття та активне сприянні розкриттю злочину. До обставин, що обтяжують покарання суд відносить вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. З урахуванням фактичних обставин справи, а також, враховуючи думку потерпілого щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_6 найм`якшої міри покарання без застосування додаткового покарання, відсутність матеріальних чи моральних претензій, суд приходить до переконання, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, встановивши обвинуваченому іспитовий строк з застосуванням додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом, оскільки на думку суду саме таке покарання відповідатиме меті його призначення, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Разом із тим суд вважає, що заявлені позовні вимоги прокурора Тернопільської області в інтересах держави в особі фінансового управління Підволочиської районної ради, а також позовні вимоги прокурора в інтересах держави в особі Департаменту фінансів Тернопільської обласної державної адміністрації до обвинуваченого ОСОБА_6 , про відшкодування витрат, понесених закладами охорони здоров`я на лікування особи, яка потерпіла від кримінального правопорушення, підлягають до задоволення оскільки :
В результаті заподіяння тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_5 у період з 10 червня по 10 червня 2016 року знаходився на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні Підволочиської комунальної центральної районної лікарні, а з 10 червня по 23 червня 2010 року у нейрохірургічному відділенні комунального закладу Тернопільської обласної ради «Тернопільська університетська лікарня».
Згідно ч.1,3 ст. 1206 Цивільного кодексу України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.
Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" № 11 від 07.07.1995 року, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.
З довідки комунального закладу Тернопільської обласної ради «Тернопільська університетська лікарня» від 12 серпня 2016 року за № 01-2/1663 вартість затрат на лікування та перебування становить 3380 гривень (13 ліжко днів Х 260 грн = 3380 грн.)
З відповіді Підволочиської комунальної центральної районної лікарні Тернопільської області № 243 від 19 серпня 2016 року слідує, що загальна сума затрачених на лікування потерпілого ОСОБА_5 коштів становить 270,78 грн., зокрема : вартість перебування одного хворого за один ліжко день у Підволочиській КЦРЛ становить 270,78 в тому числі : заробітна плата 179,80 грн.; нарахування на оплату праці 38,45 грн.; медикаменти 8,39 грн., продукти харчування 3,52 грн., оплата комунальних послуг 27,62 грн., інші видатки 13.00 грн.
За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що в результаті протиправних дій ОСОБА_6 порушені права закладів охорони здоров`я, які підлягають до захисту шляхом задоволення позовів та стягнення з обвинуваченого в користь держави в особі фінансового управління Підволочиської районної державної адміністрації понесених закладом охорони здоров`я витрат на лікування потерпілої від злочину в розмірі 270,78 грн. та в користь Департаменту фінансів Тернопільської обласної державної адміністрації 3380 гривень.
Крім того, відповідно до положень ст.118 КПК України процесуальні витрати складаються з: 1) витрат на правову допомогу; 3) витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.
Положеннями статті 124 КПК України передбачений розподіл процесуальних витрат в разі ухвалення обвинувального вироку. Відповідно до цієї норми Закону у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені витрати.
Частиною п`ятою статті 128 КПК України передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Оскільки прокурором Підволочиського відділу Кременецької місцевої прокуратури в інтересах держави пред`явлено позови до обвинуваченого ОСОБА_6 в зв`язку з цим виникають певні процесуальні відносини, в тому числі і пов`язані з розподілом судових витрат, і ці процесуальні відносини не врегульовані кримінальним процесуальним законом, тому суд ,вирішуючи питання про стягнення судових витрат в виді судового збору, на підставі положень ч.5 ст. 128 КПК України, керується нормами ЦПК України, так як вони не суперечать засадам кримінального судочинства, зокрема :
Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
За вказаних обставин суд вважає, що з обвинуваченого ОСОБА_6 слід стягнути процесуальні (судові) витрати пропорційно до задоволених позовних вимог.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 в користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз.
Речові докази по справі повернути законному володільцю.
Клопотання про скасування арешту майна, що визнаний у вказаному кримінальному провадженні речовим доказом - задоволити.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 не обирався.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши йому 1 (один) рік іспитового строку.
Цивільний позов заявлений прокурором Підволочиського відділу Кременецької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Підволочиської районної ради до відповідача ОСОБА_6 задоволити.
Цивільний позов заявлений прокурором Підволочиського відділу Кременецької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Департаменту фінансів Тернопільської обласної державної адміністрації до відповідача ОСОБА_6 задоволити.
Стягнути із ОСОБА_6 в користь держави процесуальні витрати (судовий збір) в розмірі 1102,40 грн. (дві вимоги майнового характеру).
Стягнути з ОСОБА_6 в користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз зокрема :
-660,03. за проведення судової інженерно-технічної експертизи від 14 липня 2016 року № 5-318/16року;
-660,03 грн. за проведення судової інженерно-технічної експертизи від 12 липня 2016 року № 5-320/16року;
-1100,05 грн. за проведення судової інженерно-транспортної експертизи від 20 липня 2016 року № 5-319/16 року.
-1320,06 грн. за проведення судової інженерно-транспортної експертизи від 26 серпня 2016 року № 5-393/16 року.
-1100,05 грн. за проведення судової автотоварознавчої експертизи від 21 липня 2016 року № 4-135/16 року.
Клопотання ОСОБА_9 про скасування арешту майна - задоволити.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 не обирався.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Підволочиський районний суд.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового вироку надсилається не пізніше наступного дня після його проголошення.
Головуючий суддя - підпис
Суддя Підволочиського районного суду
Тернопільської області ОСОБА_1