Справа № 761/3060/17
Провадження № 1-кс/761/2063/2017
У Х В А Л А
Іменем України
07 лютого 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
слідчого судді ОСОБА_1

секретаря судових засідань ОСОБА_2

представника потерпілої адвоката ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві провадження за скаргою представника потерпілої адвоката ОСОБА_3 на постанову від 16 січня 2017 року старшого слідчого СУ ГУ Національної поліції у м.Києві ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000844 від 20.06.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_6 складу злочину, та про зобов`язання слідчого продовжити досудове розслідування,

в с т а н о в и в :
в провадження Шевченківського районного суду м.Києва надійшла скарга представника потерпілої адвоката ОСОБА_3 на постанову від 16 січня 2017 року старшого слідчого СУ ГУ Національної поліції у м.Києві ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000844 від 20.06.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_6 складу злочину, та про зобов`язання слідчого продовжити досудове розслідування.

Свою скаргу представник потерпілої мотивує тим, що рішення слідчого про закриття кримінального провадження є не обґрунтованим, упередженим та передчасним, оскільки слідчим під час досудового розслідування не вжито вичерпних заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи, а саме: слідчим не проведені необхідні слідчі (розшукові) дії, не були встановлені та допитані всі свідки, в показаннях допитаних свідків містяться протиріччя з їх поясненнями та з показаннями інших свідків, які слідчим не усунуті, експертам були надані суб`єктивні вихідні дані, за результатами чого було зроблено висновки, що є суперечливими та не коректними.

В судовому засіданні представник потерпілої підтримав свою скаргу з мотивів в ній наведених.

Потерпіла ОСОБА_4 підтримала скаргу та вказала, що при закритті провадження слідчий взяв лише до уваги показання ОСОБА_6 , який зацікавлений в результатах даного кримінального провадження. При цьому показання інших свідків, які свідчать на користь її сина, що загинув внаслідок ДТП, були залишені поза увагою необґрунтовано. Не були встановлені слідчим шляхом проведення розшукових заходів свідки-мешканці будинків, що розташовані поблизу місця події, які їх в бесіді повідомляли, що звук удару в момент зіткнення був дуже гучним, що на переконання потерпілої свідчить про значно вищу швидкість руху з якою рухався водій ОСОБА_6 до моменту наїзду на її сина ніж була врахована органом досудового розслідування та надана у якості вихідних даних експертам.

Суб`єкт оскарження в судове засідання не з`явився, однак надіслав до суду матеріали кримінального провадження в одному томі та письмові пояснення по суті скарги, що не перешкоджає суду з огляду на положення ст.306 КПК України розглянути скаргу за його відсутності.

Слідчий суддя, вислухавши доводи представника потерпілої адвоката ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , вивчивши матеріали скарги, письмові пояснення суб`єкта оскарження та матеріали кримінального провадження № 0000844 від 20.06.2016 року, приходить до висновку про задоволення скарги представника потерпілої адвоката ОСОБА_3 в частині скасування постанови від 16.01.2017 року про закриття кримінального провадження, виходячи з наступного.

Як вбачається, 16.01.2017 року старший слідчий СУ ГУ Національної поліції в м.Києві ОСОБА_5 , розглянувши матеріали досудового розслідування № 0000844, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 червня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, постановив досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні за фактом дорожньо-транспортної пригоди за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, - закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_6 складу злочину.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що слідчий послався на показання свідка ОСОБА_7 , а також на показання вказаного свідка під час слідчого експерименту 27.08.2016 року в ході якого він уточнив свої попередні показання в частині темпу руху пішохода.

Також слідчий послався на показання свідка ОСОБА_6 в ході його допиту та на його ж показання під час слідчого експерименту від 27.08.2016 року, на протокол огляду місця події від 06.03.2016 року, схеми та фототаблиці до нього, вказавши, які дані зафіксовані у протоколі зазначеної слідчої дії.

Крім того, слідчий врахував висновок № 002838 від 18.07.2016 року результатів медичного огляду, з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та висновок судово-медичної експертизи № 1420/2 від 10.08.2016 при проведенні судово-медичної експертизи трупа та вивчення даних медичної документації ОСОБА_8 .

Також слідчим враховано висновки автотехнічної експертизи № 656ат від 21.12.2016.

Як зазначено слідчим в оскаржуваній постанові, що за результатами аналізу вказаних доказів та об`єктивних даних про механізм дорожньо-транспортної пригоди, він дійшов висновку про те, що головною причиною її виникнення стали необачні дії пішохода ОСОБА_8 на проїзній частині, які протирічать вимогам п.п.4.7, 4.14 а), г) Правил дорожнього руху, у зв`язку з чим в діях водія ОСОБА_6 порушень Правил дорожнього руху України не вбачається, а відповідно відсутній склад злочину, передбачений ч.2 ст.286 КК України.

Разом з тим, відповідно до ст.25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно до ст.9 КПК України.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України покладається на прокурора та слідчого.

Відповідно до ч.4 ст. 94 КПК України слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Слідчий при винесенні оскаржуваної постанови вказаних вимог закону не дотримався, оскільки не вжив вичерпних заходів для встановлення об`єктивної істини у справі, не зібрав достатньо доказів для прийняття відповідного процесуального рішення, належним чином не надав оцінки кожному доказу з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, оскільки в основу прийняття рішення про закриття поклав дані висновків двох експертиз, а саме: судово-медичної експертизи № 1420/2 від 10.08.2016 року, яка містить суперечливі відомості щодо розташування тілесних ушкоджень на тілі потерпілого (права сторона) та механізму їх утворення (повернутий лівою бічною поверхнею до транспортного засобу), що не було усунуто шляхом допиту експерта, та автотехнічної експертизи № 656ат від 21.12.2016 року, яка ґрунтується на суперечливих, суб`єктивних вихідних даних, що були надані слідчим вибірково з показань свідків та з даних, здобутих в ході слідчих експериментів за участю свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , що були отримані з порушенням положень ст.ст. 224; 240 КПК України.

Зокрема, надаючи у якості вихідних даних, дані, отримані внаслідок показань свідка ОСОБА_7 , слідчим не було звернуто уваги на суперечливість його показань, наданих безпосередньо йому як слідчому.

Так, будучи допитаним в якості свідка 03.08.2016 року свідок ОСОБА_7 стверджував, про те, що в полі його зору пішохід подолав близько одного кроку і на нього відразу відбувся наїзд. Як до цього рухався пішохід, він не бачив, але вважає, що ділянку дороги від вступу на проїзну частину і до моменту наїзду він подолав в темпі спокійного кроку. Місце наїзду знаходиться на відстані 0,5 1,0 м. від правого краю крайньої лівої смуги по якій рухався автомобіль.

В ході слідчого експерименту від 27.08.2016 року свідок ОСОБА_7 , дав показання про те, що пішохід перетинав проїзну часину в темпі бігу. Та наїзд відбувся на відстані, приблизно 10 метрів до електроопори та 5 мерів від правого бордюрного каменю.

Причиною зміни своїх показань свідок ОСОБА_7 пояснив впливом на нього з боку представника потерпілої.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу на те, що даючи показання слідчому, свідок також вказував на те, що представник потерпілого намагався його схилити до свідчень не на користь ОСОБА_6 , у той же час тоді свідок вказував, що пішохід рухався в темпі спокійного кроку.

Однак слідчий не надав відповідної оцінки таким показанням даного свідка.

Разом з тим, як вбачається, слідча дія - слідчий експеримент зі свідком ОСОБА_7 проводилася одразу ж після проведення такої ж слідчої дії зі свідком ОСОБА_6 .

При цьому, із фототаблиць до вказаних слідчих дій вбачається, що на них зафіксовано одночасно свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , а також статиста, яким була одна і та ж особа.

Наведене свідчить про те, що під час проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_6 , був присутнім свідок ОСОБА_9 , що суттєво могло вплинути на достовірність показань останнього під час проведення слідчого експерименту за його участі.

Окрім того, відповідно до ч.1 ст.224 КПК України допит проводиться за місцем проведення досудового розслідування, або в іншому місці за погодженням із особою, яку мають намір допитати. Кожний свідок допитується окремо, без присутності інших свідків.

За правилами ч.1 ст.240 КПК України, слідчий експеримент проводиться з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Таким чином, в порушення згаданих норм закону слідчий експеримент було проведено одночасно з участю двох свідків, окрім того під час цієї слідчої дії слідчим фактично не перевірялися та уточнювалися відомості, а отримувалися нові дані, які в подальшому не було надано належної оцінки.

Також слід звернути увагу на ту обставину, що слідчий експеримент відповідно до вимог кримінально процесуального закону проводиться шляхом відтворення дій обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

Дані матеріалів кримінального провадження свідчать про те, що повідомлення на лінію «103» про ДТП з потерпілим надійшло о 00:05 хв. 18.06.2016 року.

В протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 18.06.2016 року зафіксовано, що на час огляду пора доби темна та дана ділянка шляху освітлена міським електроосвітленням, тощо.

Разом з тим, відомості зафіксовані в протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 18.06.2016 року, а також щодо часу повідомлення на лінію «103», слідчим до уваги не взяті, оскільки слідчий експеримент проведено в денний час доби, що суттєво могло вплинути на сприйняття свідками відповідної обстановки на місці та на достовірність тих даних, які були здобуті в ході вказаної слідчої дії та в подальшому надані експерту, як вихідні дані.

Крім того, слідчим не було вжито вичерпних заходів для встановлення свідків дорожньо-транспортної пригоди та їх допиту.

Так, в матеріалах провадження містяться довідки з приводу здійснення слідчим телефонних розмов по телефону з певними особами, щодо обставин ДТП.

Разом з тим, КПК України не передбачено отримання пояснень від осіб в телефонному режимі та складання за результатами цього довідок, оскільки процесуальними джерелами доказів є показання, відповідно до ст. 84 КПК України.

Також в матеріалах кримінального провадження наявні документи, що містять відомості щодо номерів телефонів осіб, які повідомили поліцію та швидку медичну допомогу про зазначену дорожньо-транспортну пригоду, однак такі особи допитані не були.

Необхідно зазначити й про те, що для проведення автотехнічного дослідження слідчим надавались вихідні дані отримані в результаті слідчого експерименту, проведеного зі свідками ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , при цьому останній є зацікавлений в результатах даного кримінального провадження.

Окрім того слідчий обмежився лише призначенням у даному кримінальному проваджені автотехнічної експертизи, для проведення якої були надані суб`єктивні вихідні дані.

У той же час, слідчим не вжито заходів для отримання об`єктивних даних, які мають бути використані при проведенні авто технічної експертизи, шляхом призначення інших експертиз, зокрема: дослідження технічного стану транспортного засобу техніко-діагностична експертиза; дослідження обставин ДТП ситуалогічна експертиза, дослідження слідів на транспортному засобі, місці пригоди транспортно-трасологічна експертиза.

Звертає на себе увагу та обставина, що встановлення місця наїзду транспортного засобу на пішохода підлягає визначенню шляхом проведення транспортно-трасологічної експертизи.

Так, виключно до компетенції експерта, а не свідків, відноситься визначення швидкості руху транспортного засобу в задані моменти, визначення зупиночного та гальмівного шляху, відстаней, які долаються транспортним засобом у задані проміжки часу, де перебував пішохід у момент, коли водій мав технічну зупинити транспортний засіб, скільки часу водію необхідно для відповідної реакції та вжиття заходів для екстренної зупинки даного транспортного засобу.

З огляду на наведене, висновок авто технічної експертизи не може слугувати доказом відсутності в діях ОСОБА_6 складу злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя розглянувши скаргу, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, приходить до висновку про необхідність скасування постанови, як незаконної та необґрунтованої.

Прохання представника потерпілої щодо зобов`язання продовжити досудове розслідування не ґрунтується на положення кримінального процесуального закону та не відноситься до компетенції слідчого судді.

При цьому слід звернути увагу представника потерпілої, що сам факт скасування постанови про закриття кримінального провадження, передбачає продовження проведення досудового розслідування у конкретному кримінальному провадженню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 22, 25, 26, 91, 92, 284, 303, 306, 307, 309, 372, 532 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :
Скаргу представника потерпілої адвоката ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати постанову старшого слідчого СУ ГУ Національної поліції в м.Києві ОСОБА_5 від 16 січня 2017 року про закриття кримінального провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000844 за фактом дорожньо-транспортної пригоди за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_6 складу злочину.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя