Справа № 462/3576/17
У Х В А Л А
18 серпня 2017 року Слідчий суддя Залізничного районного суду міста Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю скаржника адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Львові скаргу представника заявника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 на постанови слідчого Залізничного ВП ГУНП у Львівській області про закриття кримінального провадження та про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим,

В С Т А Н О В И В:

Скаржник звернувся до суду зі скаргою, в якій просить скасувати постанову старшого слідчого СВ Залізничного ВП ГУНП України у Львівській області ОСОБА_5 від 30.08.2016 року про закриття кримінального провадження № 0003139 від 01.12.2014 року; скасувати постанову старшого слідчого СВ Залізничного ВП ГУНП України у Львівській області ОСОБА_5 від 30.01.2015 року про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілою у кримінальному провадженні № 0003139 від 01.12.2014 року; визнати ОСОБА_4 потерпілою у кримінальному провадженні, мотивуючи вимоги скарги тим, що зазначені постанови були винесені слідчим з грубим порушенням вимог КПК України.

У судовому засіданні скаржник скаргу підтримав, з мотивів викладених у ній.

У судове засідання не з`явився старший слідчий, проте надав матеріали кримінального провадження № 0003139 від 01.12.2014 року, а відтак його неявка не є перешкодою для розгляду скарги по суті.

Заслухавши скаржника, оглянувши матеріали скарги, кримінального провадження, прихожу до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 13.10.2014 року ОСОБА_4 звернулася до прокурора м. Львова зі заявою про вчинення кримінального правопорушення, в якій повідомляла, що вважає, що ПП ОСОБА_6 вчинив підроблення та видачу підприємцем документів, технічних висновків 2010 року про відповідність садиби/будинку ДБН за попередньою змовою групою осіб; ОСОБА_7 та ОСОБА_8 використали завідомо підроблений документ /а.с.9,10 кримінального провадження/.

01.12.2014 року слідчим Сихівського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_9 внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003139 за заявою ОСОБА_4 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України по факту того, що зі заявою звернулася ОСОБА_4 про те, що невідомі особи використали в Сихівському районному суді м. Львова завідомо підроблені технічні висновки 2010 року на будинок АДРЕСА_1 /а.с.1 кримінального провадження/.

З 17.01.2014 року досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснювалося старшим слідчим СВ Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_5 , оскільки постановою прокурора прокуратури Сихівського району м. Львова ОСОБА_10 від 12.12.2014 року територію Залізничного району м. Львова було визначено місцем проведення досудового розслідування вищевказаного кримінального провадження /а.с.28-30 кримінального провадження/.

Під час проведення досудового слідства старшим слідчим СВ Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_5 були допитані у якості свідків ОСОБА_8 (протокол допиту від 18.02.2015 року); ОСОБА_7 (протокол допиту від 18.02.2015 року); ОСОБА_6 (протокол допиту від 11.03.2015 року); ОСОБА_11 (протокол допиту від 12.03.2015 року).

24.06.2015 року постановою старшого слідчого СВ Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_5 кримінальне провадження № 0003139 від 24.06.2015 року було закрито у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_8 та ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

11.01.2016 року постановою прокурора Львівської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_12 вищевказану постанову старшого слідчого ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0003139 було скасовано. Підставою скасування слугувало те, що під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження старшим слідчим не з`ясовано з приводу підробки яких саме документів звернулася ОСОБА_4 , та не встановлено чи були такі підроблені.

30.08.2016 року постановою старшого слідчого СВ Залізничного ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 кримінальне провадження № 0003139 від 24.06.2015 року було закрито у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_8 та ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Аналізуючи постанову старшого слідчого СВ Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_5 від 24.06.2015 року про закриття кримінального провадження № 0003139 та постанову старшого слідчого СВ Залізничного ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 від 24.06.2015 року про закриття кримінального провадження № 0003139, слідчий суддя приходить до висновку, що зазначені постанови є повністю аналогічні за змістом.

Таким чином, під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження старшим слідчим ОСОБА_5 так і не було з`ясовано з приводу підробки яких саме документів звернулася ОСОБА_4 , та не встановлено чи були такі підроблені, а відтак, вказівки прокурора ОСОБА_12 , які містилися в його постанові від 11.01.2016 року про скасування постанови про закриття кримінального провадження залишилися невиконаними.

Стаття 110 КПК України передбачає, що постанова слідчого повинна містити відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування, тобто постанова має бути вмотивована

Проте, оскаржувану постанову старшого слідчого ОСОБА_5 не можна вважати вмотивованою, оскільки вказана постанова не містить відомості про мотиви її прийняття, їх обґрунтування, зокрема, у зазначеній постанові старшим слідчим не надано взагалі ніякої правової оцінки технічним висновкам за 2010 рік, які були виданні ПП ОСОБА_6 за результатами обстеження будинку АДРЕСА_1 , та про факт підробку яких ОСОБА_4 саме і зверталася зі заявою про вчинення кримінального правопорушення до правоохоронних органів.

Враховуючи наведене, слідчий суддя, беручи до уваги, що старший слідчий ОСОБА_5 , не виконавши вказівки прокурора, так і не з`ясовав з приводу підробки яких саме документів звернувся ОСОБА_4 , та не встановив чи були такі підроблені, приходить до висновку, що оскаржувана постанова старшого слідчого ОСОБА_5 від 30.08.2016 року є невмотивованою та прийнятою з порушенням вимог КПК України, а відтак така постанова підлягає скасуванню.

Також, підлягають задоволенню вимоги скарги про скасування постанови старшого слідчого СВ Залізничного ВП ГУНП України у Львівській області ОСОБА_5 від 30.01.2015 року про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілою у кримінальному провадженні № 0003139 від 01 грудня 2014 року, з огляду на таке.

28.01.2015 року ОСОБА_4 у межах кримінального провадження № 0003139 подала заяву від 21.01.2015 року про визнання її потерпілою /а.с.37 кримінального провадження/.

30.01.2015 року постановою старшого слідчого СВ Залізничного РВ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_5 ОСОБА_4 було відмовлено у визнанні її потерпілою у кримінальному провадженні № 0003139 /а.с.39,40 кримінального провадження/..

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Згідно з ч. 2 ст. 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

З аналізу вищевказаних норм КПК України слідує, що чинне кримінально-процесуальне законодавство передбачає можливість відмови у визнанні особи потерпілим. Разом з тим, умовою для цього є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч. 1 ст. 55 КПК України.

Як убачається з оскаржуваної постанови, старший слідчий при винесенні такої обмежився лише висновком про те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України, не є кримінальним правопорушенням, вчиненим відносно особи, та не передбачає в ході досудового розслідування статусу потерпілого. Однак, при цьому слідчим не взято до уваги ту обставину, що заява про кримінальне правопорушення була подана безпосередньо ОСОБА_4 , яка, на її думку вважає, що підроблення технічних висновків за 2010 рік, виданих ПП ОСОБА_6 , нанесло шкоду її житловим правам. Крім того, слідчим не взято до уваги, що суспільна небезпечність злочинів, передбачених ст. 358 КК України, визначається не лише тим, що їх вчинення порушує нормальну діяльність органів державної влади, підприємств, установ, організацій, але й може завдавати істотної шкоди правам і законним інтересам фізичних та юридичних осіб.

З огляду на наведене, вважаю, що оскаржувана постанова винесена передчасно, оскільки обставини, наведені слідчим у оскаржуваній постанові не можна вважати очевидними та достатніми, та слідчим при цьому не вжито належних заходів для з`ясування факту завдання шкоди ОСОБА_4 кримінальним правопорушенням, а тому дану постанову слід скасувати, зобов`язавши слідчого, який буде проводити досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003139 від 01.12.2014 року, розглянути у встановленому законом порядку заяву ОСОБА_4 від 21.01.2015 року про визнання потерпілою та за результатами розгляду заяви прийняти вмотивоване рішення відповідно до вимог ст.ст. 55, 220 КПК України.

Щодо вимоги скарги про визнання ОСОБА_4 потерпілою у кримінальному провадженні № 0003139, то відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

З аналізу положень закріплених у вищевказаній статті КПК України слідує, що чинне кримінально-процесуальне законодавство передбачає чіткий перелік ухвал, які може виносити слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування, зазначений перелік є вичерпний та не підлягає розширеному тлумаченню, до цього переліку не входить ухвала про визнання особи потерпілим у конкретному кримінальному провадженні.

Оскільки у повноваження слідчого судді не входить винесення ухвали про визнання особи потерпілим у конкретному кримінальному провадженні, то і у задоволенні скарги в частині цієї вимоги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 306,307,318-380 КПК України,-

У Х В А Л И В:

Скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого слідчого СВ Залізничного ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 від 30 серпня 2016 року про закриття кримінального провадження № 0003139 від 01 грудня 2014 року.

Скасувати постанову старшого слідчого СВ Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_5 від 30 січня 2015 року про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілою у кримінальному провадженні № 0003139 від 01 грудня 2014 року.

Зобов`язати слідчого, який буде проводити досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003139 від 01 грудня 2014 року, розглянути у встановленому законом порядку заяву ОСОБА_4 від 21 січня 2015 року про визнання потерпілою та за результатами розгляду заяви прийняти вмотивоване рішення відповідно до вимог ст.ст. 55, 220 КПК України.

Матеріали кримінального провадження № 0003139 від 01 грудня 2014 року направити в Залізничний ВП ГУНП у Львівській області для продовження досудового розслідування.

У задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала в апеляційному порядку оскарженню не підлягає та набирає законної сили в день її винесення.

Слідчий суддя:

Оригінал ухвали.