н/п 1-кп/490/554/2017
В И Р О К
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України,
Сторони кримінального провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 , сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИВ:
15 серпня 2014 року громадянин ОСОБА_3 призваний ІНФОРМАЦІЯ_3 для проходження військової служби за мобілізацією.
Наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 № 210 від 15.08.2014 року старший солдат ОСОБА_3 зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду номера - обслуги аеромобільно - десантного відділення аеромобільно - десантного взводу аеромобільно - десантної роти аеромобільно - десантного батальйону зазначеної військової частини.
25 лютого 2015 року о 08:00 год. старший солдат ОСОБА_3 , діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, самовільно залишив військову частину - польова пошта НОМЕР_1 , на понад один місяць та перебував за місцем реєстрації: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків з військової служби.
07 грудня 2016 року о 08:00 год. солдат ОСОБА_3 самостійно прибув до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 та приступив до виконання обов`язків військової служби.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним у самовільному залишені військової частини тривалістю понад один місяць за вище викладених обставин, і дав показання про те, що він проходив війському службу, брав участь в АТО, після повернення до Миколаєва, проходив лікуваня у військовому госпіталі, однак лікування не закінчив та повернувся до військової частини, однак, не побачивши там своїх керівників, з якими проходив службу в АТО, прийняв рішення про залишення військової частини, та з 25.02.2015 року по 07.12.2016 року знаходився за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Усвідомлює, що вчинив злочин, у вчиненому щиро кається.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також суд роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Дослідивши обставини справи, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у самовільному залишені військової частини тривалістю понад один місяць військовослужбовцем (крім строкової служби), і кваліфікує його дії за ч.3 ст.407 КК України.
При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, особу обвинуваченого, який характеризується за місцем проходження військової служби позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий.
Як обставини справи, що пом`якшують покарання, суд враховує щире каяття обвинуваченого, участь у АТО, знаходження на його утриманні малолітньої дитини ІНФОРМАЦІЯ_2 , обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про можливість призначення ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст.407 КК України, оскільки саме таке покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів. Одночасно суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання і звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст.75 КК України, із покладенням на нього обов`язків передбачених ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає, запобіжний захід не обирався. Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки.
Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік, з покладенням на нього обов`язків передбачених ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому і прокурору.
Суддя ОСОБА_1