Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________
Справа № 490/7715/16-к
Провадження № 1-кп/490/561/2016
У Х В А Л А
26 квітня 2017 року м.Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2

ОСОБА_3

при секретарі - ОСОБА_4

за участі прокурора - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження № 0000021 за обвинуваченням:
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві, є громадянином України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочинів, передбачених частиною 1 статті 14 - частиною 1 статті 111, частиною 4 статті 407, частиною 3 статті 409 Кримінального Кодексу України, -

встановив:
До Центрального районного суду міста Миколаєва надійшов обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених частиною 1 статті 14 - частиною 1 статті 111, частиною 4 статті 407, частиною 3 статті 409 Кримінального Кодексу України.

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений заявив відвід колегії суддів, головуючому у справі та прокурору.

Він вказував, що відповідно до статті 31 КПК України кримінальне провадження здійснюється у складі колегії суддів лише у разі, якщо у йому йдеться про злочин, за яке може бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі строком більш ніж на 10 років. Він же звинувачений у готуванні до злочину, за що йому може бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі на строк, що не може перевищувати 7 років 6 місяців. Як на думку обвинуваченого, за такого розгляд його справи має проводитись суддею одноособово.

Що ж стосується головуючого у справі судді ОСОБА_1 , то обвинувачений вказував, що цей суддя під час розгляду цієї справи виявив непослідовність та порушує його права в процесі. Так, як вказував обвинувачений, 3 серпня 2016 року, будучи членом іншої колегії з розгляду цієї справи, головуючий в ухвалі суду виклав правову позицію, з якої вбачалось, що ця справа може розглядатись судом у разі, якщо допуск до державної таємниці має лише один головуючий у справі. Всупереч цього в подальшому ним же було складене подання про замну членів колегії з тих підстав, що вони такого допуску не мали. До того, викладені в ухвалі від 3 серпня 2016 року міркування, як на думку обвинуваченого, не є переконливими. Окрім того, як вказував далі обвинувачений, головуючий ігнорує його звернення із приводу ознайомлення з журналом та звукозаписом судових засідань, які він надсилав до суду неодноразово.

До того ж, обвинувачений вказував про те, що ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 29 березня 2017 року посадові особи Військової прокуратури Південного регіону України зобов`язані внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення відносно нього злочинів співробітниками Служби Безпеки України, процесуальними керівниками у цій справі, а також слідчими суддями Центрального районного суду міста Миколаєва в зв`язку із незаконним його затриманням та порушенням його прав. Спираючись про таке, обвинувачений заявив відвід прокурору, що підтримує державне обвинувачення у справі.

Захисник під час судового розгляду кримінального провадження заяву обвинуваченого підтримав та вважав викладені обвинуваченим міркування обґрунтованими. При цьому він заявив відвід всьому складу Центрального районного суду міста Миколаєва, спираючись про те, що відомості про вчинення злочинів відносно ОСОБА_6 є внесеними до Єдиного Реєстру досудових розслідувань.

Прокурор під час судового розгляду кримінального провадження відніс розгляд питання про відводи на розсуд суду.

Після вислуховування сторін та дослідження матеріалів кримінального провадження суд дійшов висновку про те, що заявлені відводи не підлягають задоволенню за такого.

1. Зі змісту статті 75 КПК України вбачається, що підставами для відводу судді є не пов`язані із його процесуальною діяльністю обставини, що свідчать про наявність конкретного приватного /але не службового/ інтересу судді, що об`єктивно можуть вплинути на об`єктивність чи упередженість прийнятих ним рішень у конкретній справі.

В цьому випадку про такі обставини обвинувачений та захисник не посилаються взагалі, натомість наводе свої заперечення проти обставин визначення складу суду та вказує про своє незадоволення суто процесуальними діями судді та ухваленими ним внаслідок таких дій процесуальними рішеннями.

Проте, такі обставини не утворюють підстав для відводу, але можуть бути використані під час апеляційного чи касаційного оскарження.

2. Далі, посилання обвинуваченого про відсутність підстав для розгляду справи щодо нього колегією суддів є хибними.

Так, відповідно до частини 2 статті 31 КПК України кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років, здійснюється колегіально судом у складі трьох професійних суддів.

При цьому відповідно до частини 1 статті 11 Кримінального Кодексу України злочином є передбачене цим Кодексом суспільно-небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

В цьому випадку здійснюється кримінальне провадження щодо незакінченого злочину, передбаченого частиною 1 статті 111 Кримінального Кодексу України. За вчинення ж злочину, передбаченого частиною 1 статті 111 Кримінального Кодексу України передбачене покарання на строк від 12 до 15 років. Стаття 68 Кримінального Кодексу України ж передбачає не розмір покарання /про що посилається обвинувачений/, але - порядок призначення покарання.
Проте, як доведено вище, Закон пов`язує склад суду для розгляду кримінального провадження лише з покаранням, яке є передбаченим, але не з покаранням, яке може бути призначене за тих чи інших обставин.

2. Твердження обвинуваченого про непослідовність дій головуючого у справі не відповідає дійсності.

Так, в ухвалі суду від 03 серпня 2016 року /аркуш ухвали 1зворот, пункт 1, абзац 2/ прямо вказано, що сформований на момент винесення вказаної ухвали склад суду на час винесення ухвали дає можливість здійснити судовий контроль на відповідній стадії розгляду кримінального провадження. З цього приводу в ухвалі зазначено: "Наявний склад колегії на цей час має можливість здійснити судовий контроль на цій стадії розгляду кримінального провадження".

При цьому про інші стадії розгляду в ухвалі не йдеться взагалі.

Натомість у поданні головуючого йдеться про розгляд справи на пізніших стадіях, які дійсно передбачають більш складі форми судового контролю.

За такого дії головуючого є послідовними, адже відповідають стадіям розгляду кримінального провадження та специфіці завдань суду у них.

При цьому суд вважає за необхідне підкреслити, що дійсний зміст ухвали є відомим обвинуваченому, адже йому завчасно була вручена її копія.

3. Твердження обвинуваченого про наявність в нього права на ознайомлення з звукозаписом та журналом судового засідання на цій стадії процесу також не відповідає дійсності.

Так, відповідно до частини 5 статті 107 Кримінального Процесуального Кодексу України учасники судового провадження мають право отримати копію запису судового засідання, зробленого за допомогою технічних засобів, а відповідно до статті 108 КПК України журнал ведеться протягом усього судового засідання.

В цьому ж випадку судове засідання з розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_6 є незавершеним. За такого ані звукозапису судового засідання, ані журналу судового засідання на цій стадії не існує, існують тільки частини фонограми та відповідні їм паперові документи, що не мають юридичного значення та будуть сформовані у запис судового засідання та журнал судового засідання по завершенню розгляду справи.

Право ж на ознайомлення із цими частинами діючим законодавством не передбачене.

4. З наданої сторонами копії ухвали Приморського районного суду міста Одеси від 29 березня 2017 року та долученого до неї витягу з кримінального провадження № 0000046 вбачається, що відомості, внесені до ЄРДР, учасників колегії суддів, що розглядає ці кримінальні провадження, не стосуються.

Більше того, статтями 79-80 КПК України передбачена можливість відводів конкретному судді, але - не "всьому складу суду", як було вказано захисником.

5. Зі змісту статті 77 КПК України вбачається, що підставами для відводу прокурора є не пов`язані із його процесуальною діяльністю обставини, що свідчать про наявність конкретного приватного /але не службового/ інтересу прокурора, що об`єктивно можуть вплинути на об`єктивність чи упередженість прийнятих ним рішень у конкретній справі.

В цьому випадку обвинувачений посилається про наявність кримінального провадження стосовно прокурора в зв`язку із обставинами розгляду цієї справи.

Стосовно цієї обставини суд відзначає таке.

Згідно правової позиції, сформульованої у рішенні Конституційного Суду України № 6-рп/2001 від 23 травня 2001 року та № 19-рп/2011 від 14 грудня 2011 року кримінальне судочинство - це врегульований нормами КПК України порядок діяльності органів досудового розслідування, прокуратури і суду (судді) щодо вчинення процесуальних дій у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, та оскарження таких дій є можливо виключно в порядку, встановленому КПК України.

КПК України ж передбачає, що процесуальні дії прокурора можуть бути оскаржені виключно в суді під час підготовчого судового засідання /частина 2 статті 303 КПК України/, а у разі, якщо розпочатий судовий розгляд - заперечення проти правильності їх вчинення можуть бути висловлені у суді під час розгляду справи по суті.

Оскарження ж цих дій шляхом внесення відомостей про їх вчинення до ЄРДР та в межах іншого кримінального провадження діючим законодавством не передбачене.

Більше того, оскарження процесуальних дій та рішень прокурора тягне за собою оцінку доказів у кримінальному провадженню за межами цього провадження, що суперечить закріпленій у статті 23 КПК України засаді безпосередності дослідження доказів судом. До того ж, таке має наслідком спробу створення в суду упередженого ставлення до певних доказів, що суперечить пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року "Про незалежність судової влади" та таким створює загрозу незалежності судової влади та позбавлення доступу до правосуддя.

За такого дії, що призвели до становища, про яке вказує обвинувачений, а саме - внесення до ЄРДР відомостей про начебто вчинені прокурором в межах цього кримінального провадження порушення, як неправомірні за своєю суттю, можуть стати лише приводом для притягнення винних в їх вчиненні осіб до відповідної відповідальності, але не можуть стати підґрунтям для прийняття рішень в межах цього кримінального провадження.

Отже, обставини, про які посилається обвинувачений, із врахуванням позиції прокурора, свідчать лише про незаконні дії осіб, що внесли відповідні вимоги до ЄРДР, але не свідчать про зацікавленість прокурора у вирішенні справи.
На підставі викладеного, керуючись положеннями ст.276 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
У задоволенні заяви обвинуваченого про відвід головуючого у справі судді ОСОБА_1 , колегії суддів Центрального районного суду міста Миколаєва, а також заяв захисника про відвід Центральному районному суду міста Миколаєва та прокурору ОСОБА_5 - відмовити.
Ухвала оскарженню окремо від судового рішення не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3

19.05.2017