Провадження № 11-кп/792/247/17
Категорія: ч. 2 ст. 186 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 травня 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

потерпілих ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на вирок Хмельницького міськрайонного суду від 31 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а:
Цим вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, машиніста Хмельницького міського водоканалу, одруженого, на утримані має неповнолітню дитину, раніше не судимого,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, безробітного, одруженого, на утримані має неповнолітню дитину, раніше не судимого,
визнано винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначено, кожному з них, покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі статті 75 КК України звільнено ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від відбування призначеного судом покарання з випробовуванням, із встановленням, кожному, іспитового строку- на 1 рік, якщо вони, протягом цього строку, не вчинять нового злочину, а також виконають, покладенні на кожного судом обов`язки, в силу ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробацїї; повідомляти уповноважений орган з питань пробацїї про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнуто з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , солідарно, на користь держави 263 грн. 88 коп., документально підтверджених витрат на залучення експертів.
Цивільний позов задоволено частково.
Стягнуто з обвинувачених, солідарно, на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 6000 (шість тисяч ).
За вироком суду, 07 вересня 2016 року, приблизно о 19 год. 10 хв., ОСОБА_8 , за попередньою змовою із ОСОБА_9 , виявивши що на ставу в с. Давидківці Хмельницького району Хмельницької області, у гумовому човні, пливає ОСОБА_7 , ловить рибу та витягує сітки із водойми, під`їхали на автомобілі марки «Volkswagen Т4» р.н. НОМЕР_1 до берега ставу, куди, в той час, човном доплив ОСОБА_7 . Після цього, ОСОБА_8 , підійшовши до ОСОБА_7 , з метою відкритого викрадення вищевказаного човна, умисно, наніс один удар кулаком правої руки в ліву щічну ділянку обличчя та один удар кулаком правої руки в ліву перед вушну ділянку ОСОБА_7 , чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді садна шкіри лівої щічної ділянки обличчя та крововиливу лівої перед вушної ділянки, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. У свою чергу, ОСОБА_9 , також, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , з метою доведення спільного умислу до кінця, наніс один удар кулаком правої руки в область лівої надбрівної дуги та один удар кулаком правої руки в область підборіддя ОСОБА_7 , чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді садна підборіддя та крововиливу м`яких тканин лівої надбрівної дуги, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. Після застосування вищевказаного насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, ОСОБА_9 за попередньою змовою із ОСОБА_8 відкрито, з корисливих мотивів, викрали у ОСОБА_7 , гумовий човен марки «BARK», який належав ОСОБА_11 на праві власності, з двома веслами, які входили в комплект човна, загальною вартістю 2040 гривень, який перебував у потерпілого ОСОБА_7 на праві користування, заподіявши потерпілому ОСОБА_11 майнової шкоди на вказану суму.
В подальшому, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , вказаний гумовий човен із веслами помістили до кузова автомобіля марки «Volkswagen 14» р.н. НОМЕР_2 та перевезли його до місця свого проживання, за адресою АДРЕСА_1 .
В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 , в інтересах обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , просить вирок суду змінити: перекваліфікувати дії обвинувачених на ч. 1 ст. 125 КК України і призначити, кожному з них, покарання у вигляді штрафу у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією цієї статті КК України.
У задоволенні цивільного позову ОСОБА_7 до ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовити, обмежившись сумою, добровільно, відшкодованих коштів.
Захист вважає, що вирок суду підлягає зміні у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального законодавства, невідповідністю висновків суду, викладених у вироку фактичним обставинам справи, неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та відомостям про особу внаслідок суворості.
Вказує, що доказів наявності у ОСОБА_8 та ОСОБА_9 корисливого мотиву чи мети отримання матеріальної вигоди, органами досудового слідства суду не надано та судом не встановлено.
Висновки суду про наявність в діях обвинувачених складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, суперечать вищевказаним об`єктивним даним, оскільки обов`язковою ознакою цього кримінального правопорушення є корисливий мотив та мета отримання матеріальної вигоди.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, обвинувачених та їх захисника, на підтримання апеляційної скарги, з викладених у ній мотивів, думку прокурора та потерпілого про залишення вироку суду без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України відповідають фактичним обставинам справи, підтверджується дослідженими в судовому засіданні й детально викладеними у вироку доказами.

Доводи обвинувачених та захисту, в апеляційній скарзі, про невинуватість ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні, інкримінованого їм злочину, оскільки в їх діях відсутній корисливий мотив та мета обернення майна, яким, на думку суду, вони заволоділи, не грунтуються на матеріалах кримінального провадження і є безпідставними.

Самі обвинувачені не заперечували, що у вказаний день та час, заподіяли тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_7 та забрали у нього човен з веслами, який погрузили в свій автомобіль і який, на наступний день, віддали працівникам поліції. Вказали, що такі дії вчинили з помсти, за те, що потерпілий витягнув з водойми, не належні йому риболовецькі сітки, мали намір розібратись з ним з усіма рибалками села.
Проте, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно не погодився з їх доводами про непричетність до грабежу, оскільки їх вина підтверджується дослідженими судом доказами.

За показаннями потерпілого ОСОБА_7 07 вересня 2016 року він на ставку, в с. Давидківці Хмельницького району, на човні, який взяв у ОСОБА_11 , ловив рибу та почув постріл, тому поплив до берега. Там, до нього, підійшов ОСОБА_8 і почав бити в обличчя. Від ударів у нього випали протези зуби. Потім підійшов ОСОБА_9 і, також, наніс удар в обличчя, після чого ОСОБА_8 сказав, що вони забирають човен.
Зазначені обставини потерпілий підтвердив під час проведення, з його участю, слідчого експерименту 21.09.2016 року.

Ці показання потерпілого ОСОБА_7 узгоджуються з даними:

висновку експерта за № 1169 від 09.09.2016 року, відповідно до яких у нього виявлені тілесні ушкодження у вигляді крововиливу м`яких тканин лівої надбрівної дуги, лівої перед вушної ділянки, саден шкіри лівої щічної ділянки обличчя, підборіддя, що могли утворитись від ударів тупими твердими предметами, з обмеженою контактуючою поверхнею, та за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки і могли утворитись від ударів руками чи подібними їм предметів, не менше ніж від 4-х разової травмуючої дії, в межах 1-ї доби до початку проведення судово-медичної експертизи 08.09.2016 року.
Факт викрадення майна належного йому човна, підтвердив потерпілий ОСОБА_11 і пояснив, що, у вказаний день, давав ОСОБА_7 човен для ловлі риби на ставку. Від останнього дізнався, що його побили обвинувачені та забрали човен.

За показаннями свідка ОСОБА_12 , він з ОСОБА_7 рибачив на ставку, а потім, той, поплив до дамби, звідки було чути крики. ОСОБА_7 повернувся без човна та його обличчя було в крові.

Відповідно до показань ОСОБА_13 , він бачив на ставку ОСОБА_14 , який пливав на човні та ловив рибу. Через деякий час, батько та син ОСОБА_15 спустили човен, і з сітками та веслами погрузили його в автомобіль.

Згідно з даними протоколу огляду місця події від 08.09.2016 року, за місцем проживання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , за адресою АДРЕСА_1 , вилучено надувний човен рибацький марки «BARK» та рибацькі сітки.
Відповідно до даних висновку експерта № 913т від 15.09.2016 року, ринкова вартість надувного човна «Bark В-240», разом із веслами, станом на 07.09.2016 року, становить 2040 грн.
Уся сукупність зібраних у справі доказів була ретельно проаналізована судом, що дало можливість дійти обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинувачених, в інкримінованому їм злочині.

За встановлених судом першої інстанції фактичних обставин кримінального провадження дії ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна(грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, кваліфіковані правильно.

При цьому суд обґрунтовано відкинув твердження обвинувачених, а колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги з приводу того, що в діях ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відсутній корисливий мотив та мета обернення майна на свою користь. Як встановлено судом, з чим погоджується колегія суддів, обвинувачені, проти волі потерпілого, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для його життя чи здоров`я, відкрито, заволоділи майном, яке їм не належало, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій. Їх дії, під час вчинення злочину, та після, свідчать про відсутність у них наміру повертати вказане майно потерпілому, чи його власнику. Після вчинення злочину вони не намагались з`ясувати дійсні мотиви дій потерпілого ОСОБА_7 щодо витягнення сіток і повернули лише 29.01.2017 року родичу потерпілого ОСОБА_11 сідушки до човна.

Наведені обставини вказують, що у ОСОБА_8 та ОСОБА_9 був умисел саме на вчинення грабежу, а не на заподіяння потерпілому ОСОБА_7 умисного легкого тілесного ушкодження.

Показання потерпілих та свідків суд правильно визнав за достовірні, оскільки вони повністю узгоджуються з іншими доказами у кримінальному провадженні, вони є послідовні, не суперечливі, доповнюють один одного, безсумнівні і обґрунтовано покладені судом в основу обвинувального вироку.

При перевірці доводів апеляційної скарги колегією суддів не встановлено підстав для обмови обвинувачених, вказаними особами.

Покарання за ці злочини, у виді 4 років позбавлення волі, із застосуванням положень ст. 75 КК України, призначено ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у відповідності до положень ст. 65КК України та у межах санкції ч.2 ст.186 КК України, з наведенням у вироку обґрунтувань такого рішення.

Призначаючи таке покарання, судом враховані фактичні обставини справи, особи обвинувачених, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, думка потерпілих, а також пом`якшуючі і обтяжуючі покарання обставини.

Зокрема, судом враховано, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 по місцю проживання характеризуються позитивно, дії обвинувачених щодо добровільної згоди на проведення огляду домоволодіння та видачу майна, яким вони заволоділи, суд розцінив, як сприяння розкриттю злочину, також суд визнав часткове відшкодування завданої шкоди та щире каяття в скоєному, як обставини, що відповідно до положень статті 66 КК України є пом`якшуючими покарання обставинами.
Обтяжуючих обставин покарання судом не встановлено
ОСОБА_16 ризначене обвинуваченим покарання є необхідним й достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів, підстав визнати його надмірно суворим колегія суддів не знаходить.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.407, ч.1 ст.418, ст.419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

п о с т а н о в и л а:
Вирок Хмельницького міськрайонного суду від 31 січня 2017 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Судді (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Хмельницької області ОСОБА_2