справа 274/3253/16-к провадження: 1-кп/0274/309/16
В И Р О К І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.12.2016 року м. Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд в складі головуючого-судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві кримінальне провадження відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Ріпки, Ріпкінського району, Чернігівської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , відповідно до ст. 89 КК України несудимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 407 ч. 4 КК України,
за участю сторін: прокурора ОСОБА_4 ; обвинуваченого ОСОБА_3 ,-
В С Т А Н О В И В:
21 липня 2015 року солдат ОСОБА_3 призваний на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 15/2015 від 14 січня 2015 року.
Наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 02.09.2015 № 201 солдата ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу вказаної військової частини та призначено на посаду майстра ремонтної майстерні артилерійського озброєння взводу забезпечення другого гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону.
У зв`язку із затвердженням Верховною Радою України Указів Президента України «Про часткову мобілізацію» № 303/214 від 17 березня 2014 року, № 454/2014 від 06 травня 2014 року, № 607/2014 від 21 липня 2014 року, № 15/2015 від 14 січня 2015 року, в Україні розпочато мобілізацію та оголошено особливий період, тобто період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Так, відповідно до вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України та кожен повинен додержуватися вимог Конституції України та законів України. Ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.
Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_3 , відповідно до положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.
В подальшому, наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 12.04.2016 № 91 солдату ОСОБА_3 була надана відпустка, з якої останній мав повернутися до військової частини 28 квітня 2016 року.
Однак, солдат ОСОБА_3 під час проходження військової служби у Збройних Силах України, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів, вирішив стати на злочинний шлях та тимчасово ухилитися від військової служби.
Реалізуючи задумане, 28 квітня 2016 року о 08 год. 00 хв. військовослужбовець призваний під час мобілізації військової частини - польова пошта НОМЕР_1 солдат ОСОБА_3 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ст. ст. 11, 12, 16, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 2, 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, маючи об`єктивні можливості для вчасного прибуття до місця проходження військової служби у військову частину - польова пошта НОМЕР_1 , без дозволу командування військової частини та поважних причин, на військову службу до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , з відпустки вчасно не з`явився, обов`язки за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини органи державної влади або правоохоронні органи, в тому числі органи військового управління, про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від неї та його причини, не повідомив та проводив час на власний розсуд до 10 травня з 2016 року в умовах особливого періоду.
10 травня 2016 року о 16 год. 00 хв. солдат ОСОБА_3 самостійно повернувся до військової частини та приступив до виконання службових обов`язків.
Своїми умисними діями, які виразились у нез`явленні військовослужбовцем (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, ОСОБА_3 скоїв злочин, передбачений ст. 407 ч. 4 КК України.
В ході судового розгляду ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю та по суті обвинувачення пояснив, що 21.06.2015 року Ріпкінським військоматом він був призваний на військову службу. Спочатку проходив службу в м. Полтава. З вересня 2015 року проходив службу у в/ч НОМЕР_2 АДРЕСА_2 . Потім вони поїхали на полігон, а далі в зону АТО. В зоні АТО він перебував з 20.11.2015 по 04.04.2016 року. З 12.04. по 28.04.2016 року він перебував у відпустці.
Оскільки сильно скучив за родиною, не повернувся вчасно до військової частини. Крім того, в нього велике господарство, батько хворіє, тому він займався родиною та господарством. Потім йому почали телефонувати з військової частини і він зрозумів, що треба повертатися до військової частини.
Він отримав статус учасника бойових дій. Проживає з батьком похилого віку, дружиною та 2 дітьми. У вчиненому щиро розкаявся.
Крім повного визнання вини обвинуваченим, його винуватість підтверджується матеріалами кримінального провадження, а саме:
витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_3 за № 201 від 02.09.2015 року, відповідно до якого військовослужбовця ОСОБА_3 з 02.09.2015 року зараховано до списків особового складу військової частини на всі види забезпечення та призначено на посаду майстра ремонтної майстерні артилерійського озброєння взводу забезпечення другого гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону ВОС 715244А. Він вважається таким, що з 02.09.2015 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків (т. 1 а. п. 28);
актом службового розслідування від 05.05.2016 року, відповідно до якого встановлено факт не прибуття з чергової відпустки військовослужбовця ОСОБА_3 ( т.1 а.п. 10-12 );
витягом з наказу командира військової частини польова пошта В НОМЕР_2 за № 913 від 05.05.2016 року, відповідно до якого за особисту недисциплінованість, неприбуття із відпустки, порушення вимог статей 11,128 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, солдату ОСОБА_5 оголошено сувору догану та за підсумками роботи у квітні місяці 2016 року позбавлено премії в повному обсязі ( т.1 а.п. 9 );
витягом з наказу командира військової частини польова пошта В НОМЕР_2 за № 110 від 29.04.2016 року, відповідно до якого солдата ОСОБА_5 , що перебував у щорічній основній відпустці за 2016 рік, вважати таким, що не повернувся із щорічної основної відпуски за 2016 рік та самовільно залишив розташування частини 28.04.2016 року (т. 1. а. п. 36);
витягом з наказу командира військової частини польова пошта В НОМЕР_2 за № 119 від 11.05.2016 року, відповідно до якого військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період солдата ОСОБА_3 , що знаходиться в розпорядженні командира частини, який самовільно залишив частину 28 квітня 2016 року, вважати таким, що 09 травня 2016 року був затриманий та знаходився у ІНФОРМАЦІЯ_3 з ознаками алкогольного сп`яніння та 10 травня 2016 року прибув до пункту постійної дислокації після самовільного залишення частини, зарахувати на котлове забезпечення частини з 12 травня 2016 року (т. 1 а. п. 37).
Дослідивши усі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 в скоєні злочину.
Суд знаходить винуватість ОСОБА_3 у незявленні військовослужбовцем вчасно на службу без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, тобто у скоєні злочину, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України, повністю доведеною.
Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину злочин тяжкий, особу винного, який за місцем проживання характеризується посередньо, за місцем проходженням служби негативно, відповідно до ст. 89 КК України раніше несудимий, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, є учасником бойових дій.
Обставинами, що відповідно до ст. 66 ч. 1 п. 1 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.
На підставі наведеного, враховуючи наявність кількох обставин, що помякшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме: щире каяття обвинуваченого; активне сприяння розкриттю злочину, з урахуванням особи винного, який відповідно до ст. 89 КК України несудимий, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, учасник бойових дій, суд приходить до висновку про можливість застосування до обвинуваченого ст. 69 ч.1 КК України та переходу до іншого, більш мякого виду основного покарання, не зазначеного у ст. 407 ч.4 КК України, а саме до арешту.
Цивільний позов у проваджені не заявлено. Процесуальних витрат немає.
Приймаючи до уваги поведінку ОСОБА_3 при проведенні досудового розслідування та судового розгляду, підстав для обрання щодо нього запобіжного заходу не вбачається.
Керуючись ст.ст. 369- 371, 373- 374 КПК України, суд, -
визнати винуватим ОСОБА_3 у скоєні злочину, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України, та з урахуванням ст. 69 ч.1 КК України призначити йому покарання у виді 3 місяців арешту, з відбуванням покарання обвинуваченим на гауптвахті.
До вступу вироку в законну силу міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 не обирати.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1