УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Категорія ст.72 КК Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 травня 2017 року Апеляційний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити його клопотання від 05.12.2016 р. про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання. При цьому, посилаючись на норми ч.5 ст.72 КК України та положення Конституції України, звертає увагу на незаконність та необґрунтованість зазначеної ухвали суду першої інстанції.
Згідно ухвали суду першої інстанції, засудженому ОСОБА_7 відмовлено в задоволенні клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання за відсутністю підстав.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора, який вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, а також ухвалу суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 засуджений вироком Київського міського суду від 13.04.1999 р. за ст.191, ч.2 ст.206, ч.2 ст.17, ч.3 ст.140, ч.1 ст.165, ч.3 ст.168, ч.3 ст.142, ч.2 ст.17 п.п. «а», «г», «і» ст.93, п.п. «а», «г», «ж», «з», «і» ст.93, 42КК України до смертної кари з конфіскацією всього майна, що є його особистою власністю з позбавленням права займати посади, пов`язані з виконанням функцій представника влади строком на 5 років (а.п.15-20).
Ухвалою Верховного Суду України від 28.10.1999 р. вирок Київського міського суду від 13.04.1999 р. щодо ОСОБА_7 залишено без зміни (а.п.21-23).
Ухвалою Київського міського суду від 22.08.2000 р. вирок Київського міського суду від 13.04.1999 р. щодо ОСОБА_7 приведено у відповідність до вимог Закону та ухвалено вважати останнього засудженим за п.п. «а», «г», «ж», «з», «і» ст.93КК України на довічне позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його особистою власністю. На підставі ст.42 КК України за сукупністю злочинів визнано ОСОБА_7 остаточно засудженим за ст.191, ч.2 ст.206, ч.2 ст.17, ч.3 ст.140, ч.1 ст.165, ч.3 ст.168, ч.3 ст.142, ч.2 ст.17 п.п. «а», «г», «і» ст.93, п.п. «а», «г», «ж», «з», «і» ст.93 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі у тюрмі суворого режиму з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю з позбавленням права займати посади, пов`язані з виконанням функцій представника влади строком на 5 років (а.п. 24-25).
На даний час засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання у Житомирській УВП (№8).
Згідно ч.5 ст.72 КК України зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VIII, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, в межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
При цьому, стаття 51 КК України містить перелік видів покарань, які можуть бути застосовані до осіб, визнаних винними у вчиненні злочину. Згідно до положень даної статті, позбавлення волі на певний строк та довічне позбавлення волі є різними видами покарання.
Норми ст.72 КК України розповсюджуються лише на осіб яким призначено строковий вид покарання. Довічне позбавлення волі до переліку таких покарань не відноситься.
У відповідності до ч.5 ст.72 КК України, правила щодо її застосування, стосуються лише осіб, які відбувають саме строковий вид покарання у виді позбавлення волі.
Як убачається з матеріалів провадження, засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі.
За вказаних обставин, апеляційний суд, визнає обґрунтованим та законним рішення суду першої інстанції про відсутність підстав для зарахування в порядку ч.5 ст.72 КК України засудженому до довічного позбавлення волі ОСОБА_7 строку його попереднього ув`язнення в строк покарання.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 23 березня 2017 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, без зміни.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: