Справа № 372/1481/17
Провадження 1-кп-125/17
ухвала
Іменем України
16 червня 2017 року Обухівський районний суд Київської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1
за участі секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області матеріали кримінального провадження за обвинувальним актом, внесеним в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000373 від 28.02.2017 року, відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,
В С Т А Н О В И В :
25 травня 2017 року до Обухівського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000373 від 28.02.2017 року, відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.
Ухвалою суду від 25.05.2017 року призначене підготовче судове засідання по вищевказаному кримінальному провадженню.
В підготовчому судовому засіданні прокурором висловлена думка про можливість призначення обвинувального акту у кримінальному провадженні до судового розгляду, оскільки кримінальне провадження підсудне Обухівському районному суду Київської області, обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, підстави для закриття справи відсутні.

Також прокурором було заявлено клопотання про продовження обвинуваченим строків тримання під вартою, оскільки ризики, які існували під час обрання саме такого запобіжного заходу, не відпали.

Захисник ОСОБА_4 щодо призначення справи до судового розгляду заперечив, росив обвинувальний акт повернути прокурору, оскільки він не відповідає вимогам КПК України. Зазначив, що в акті викладені фактичні обставини справи без конкретного формулювання обвинувачення для кожного з обвинувачених, що є незрозумілим для його підзахисного та порушує його права на захист.

Також заперечив щодо клопотання прокурора про продовження обвинуваченим строків тримання під вартою, оскільки наявність ризиків, які існували під час обрання саме такого запобіжного заходу, прокурором не доведена. Просив змінити запобіжний захід для його підзахисного на більш м`який цілодобовий домашній арешт.

Захисник ОСОБА_5 також заперечив щодо призначення справи до судового розгляду, просив обвинувальний акт повернути прокурору, оскільки він не відповідає вимогам КПК України. Зазначив, що з акту не зрозуміло від яких конкретно дій була заподіяна смерть потерпілому.

Проти клопотання прокурора щодо продовження строків тримання під вартою також заперечив, з підстав недоведеності наявності будь-яких ризиків. Просив змінити запобіжний захід для його підзахисного на більш м`який цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтримали своїх захисників.

Потерпіла в судове засідання вдруге не з`явилась.

Заслухавши думку учасників процесу з приводу призначення кримінальної справи до судового розгляду, суд приходить до такого висновку.

За змістом п.13 ч.1 ст. 3 КПК України, обвинуваченням є твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Підсумковим процесуальним документом досудового слідства, за допомогою якого здійснюється функція обвинувачення, є обвинувальний акт, у якому викладається сутність обвинувачення та його підстави, дається юридична оцінка і кваліфікація дій обвинуваченого, визначаються межі майбутнього судового розгляду. Невипадково для обвинувального акту законом встановлена спеціальна процесуальна форма (ч.2 ст.291 КПК) та передбачені наслідки у випадку її недотримання (п.3 ч.3 ст.314 КПК).

Так, за змістом п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити у собі виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланнями на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Обвинувачення у вчиненні злочину вважається сформульованим, якщо у ньому викладене твердження про вчинення особою діяння, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України із викладенням у ньому ознак цього діяння, зазначених у диспозиції відповідної статті Особливої частини КК України і посиланням на обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному процесі. Тільки обвинувачення, яке є конкретним і зрозумілим для обвинуваченого вважається належно сформульованим і породжує відповідні наслідки, в тому числі необхідність та можливість захисту обвинуваченого від даного обвинувачення.

Обвинувачення, яке сформульоване в обвинувальному акті, є неконкретним і порушує право обвинувачених на захист. Так, у цьому обвинувачені лише зазначається, який злочин ними був вчинений, без вказівки на ті дії, які обвинуваченими були вчинені для досягнення своєї злочинної мети, без викладення об`єктивної та суб`єктивної сторони злочину та інших обставин, які підлягають доказуванню у ході кримінального провадження, що робить обвинувачення неконкретним і незрозумілим для обвинувачених.

Поза увагою сторони обвинувачення залишилась та обставина, що виклад фактичних обставин вчинення злочину та формулювання обвинувачення є різними складовими частинами обвинувального акту. У зв`язку із цим, формулювання обвинувачення не може підмінятись викладенням обставин вчинення злочину. У даному обвинувальному акті стороною обвинувачення формулювання обвинувачення фактично замінене викладенням обставин вчинення злочину, які прокурор вважав встановленими, без формулювання конкретного обвинувачення, що є порушенням вимог п.5 ч.2 ст. 291 КПК України.

Наведене у своїй сукупності вказує на недотримання вимог закону, що визначає вимоги до обвинувального акту (п.5 ч.2 ст. 291 КПК України), що перешкоджає суду призначити обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України до судового розгляду.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про направлення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогами цього Кодексу.
Щодо міри запобіжного заходу.
01.03.2017 року ухвалою Обухівського районного суду Київської області ОСОБА_6 , ОСОБА_7 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який був продовженим Обухівським районним судом Київської області до 27.06.2017 року включно.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, суд незалежно від наявності клопотань зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу продовженого строку, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
Виходячи з положень статей 177, 178, 183, 194 КПК України, та враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належною процесуальної поведінки обвинувачених під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що обвинуваченим необхідно продовжити строк тримання під вартою на 60 днів, оскільки судовий розгляд ще не розпочався та раніше існуючи ризики не відпали.
Керуючись статтями 291, 314, 315, 331, 384 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000373 від 28.02.2017 року, відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, повернути прокурору.

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Київському слідчому ізоляторі на 60 днів до 12 серпня 2017 року, включно.
На ухвалу суду (в частині повернення обвинувального акту) може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд протягом 7 днів з дня її оголошення.

Копію ухвали направити учасникам судового провадження, начальнику СІЗО м. Києва.

Суддя