Справа № 417/3334/16-к
Провадження № 11-кп/782/28/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
« 27 » березня 2017 року Апеляційний суд Луганської області у складі:

головуючого: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі: ОСОБА_4

за участю прокурора: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

неповнолітнього

обвинуваченого: ОСОБА_7

законного представника

неповнолітнього: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні Апеляційного суду Луганської області в м. Сєвєродонецьку апеляційну скаргу прокурора Марківського відділу Старобільської місцевої прокуратури Луганської області ОСОБА_9 на ухвалу Марківського районного суду Луганської області від 26 грудня 2016 року у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_7 , відносно якого повернуто прокурору клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні № 0000313 у зв`язку з вчиненням суспільно небезпечного діяння за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Марківського районного суду Луганської області від 26 грудня 2016 року клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно неповнолітнього ОСОБА_7 , у зв`язку з вчиненням останнім суспільно- небезпечного діяння за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, повернуто прокурору для усунення недоліків.
Мотивуючи своє рішення, суд зазначив про допущені порушення закону, а саме: клопотання не містить відомостей про його затвердження прокурором, натомість після підпису слідчого наявна відмітка про погодження такого клопотання з прокурором, що не відповідає вимогам Закону.
Крім того, як вказав суд, згідно з вимогами ч.2 ст.497 КПК України, з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, клопотання про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру може бути складене і надіслане до суду за умови, що неповнолітній обвинувачений та його законний представник проти цього не заперечують. У підготовчому судовому засіданні також було з`ясовано, що надіслане до суду клопотання про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_7 , не є добровільним.
На ухвалу суду прокурором Марківського відділу Старобільської місцевої прокуратури Луганської області ОСОБА_10 подано апеляційну скаргу, в якій він ставить питання про скасування ухвали суду у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального процесуального законодавства, та призначення нового судового розгляду.
Прокурор посилається на те, що, відповідно до ч.1ст.292 КПК України, клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру має відповідати вимогам ст.291 КПК України, а також містити інформацію про захід виховного характеру, який пропонується застосувати; складене слідчим клопотання відповідає зазначеним вимогам закону та вказує на те, що суд, в порушення вимог КПК України, вийшов за межі судового розгляду, оскільки допустив під час підготовчого судового засідання судовий розгляд, що є неприпустимим; вказує на те, що під час досудового розслідування законним представником на неповнолітнім обвинуваченим в присутності захисника ОСОБА_11 добровільно надано згоду на застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру, що підтверджується клопотанням захисника від 31.10.2016р; до клопотання додана розписка, про отримання копій клопотання про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру та реєстру матеріалів досудового розслідування захисником, законним представником та неповнолітнім підозрюваним; у клопотанні зазначені обставини, які, відповідно до ст..ст. 66, 67 КПК України, пом`якшують і обтяжують покарання; посилається на те, що на момент направлення клопотання до суду потерпілий знаходився на лікуванні, то розмір матеріальної шкоди, завданої потерпілому, не виявилось можливим визначити, у зв`язку з чим цивільний позов не заявлявся; в клопотанні після підпису слідчого наявна відмітка про погодження такого з прокурором, що відповідає вимогам КПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив скасувати ухвалу суду і призначити новий судовий розгляд, думку захисника ОСОБА_12 , неповнолітнього ОСОБА_7 та його законного представника ОСОБА_8 , які заперечували проти доводів апеляційної скарги та вважали, що ухвала суду підлягає залишенню без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до вимог ч.1ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ї інстанції у межах апеляційної скарги.

Згідно ч.1ст.292 КПК України клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру має відповідати вимогам ст.291 КПК України, а також містити інформацію про захід виховного характеру, який пропонується застосувати.
Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.

Згідно ч.1 ст.291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором.

Всупереч вимогам ч.1 ст.291 КПК України, відповідно до якої обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором, обвинувальний акт не було затверджено прокурором, про що обґрунтовано зазначив суд першої інстанції в ухвалі.

Згідно з вимогами ч.2 ст.497 КПК України, з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, клопотання про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру може бути складене і надіслане до суду за умови, що неповнолітній обвинувачений та його законний представник проти цього не заперечують.
Однак, як зазначив суд в ухвалі, надіслане до суду клопотання про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_7 , всупереч вимогам ч.2ст.497 КПК України, не є добровільним, що також підтвердила законний представник неповнолітнього ОСОБА_8 в ході апеляційного розгляду.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції в ухвалі навів переконливі мотиви, з яких він дійшов висновку щодо повернення прокурору клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру стосовно ОСОБА_7 .

За таких обставин апеляційний суд не може погодитись з доводами апеляційної скарги прокурора, оскільки вважає ухвалу суду обґрунтованою.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 409 та 419 КПК України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Ухвалу Марківського районного суду Луганської області від 26.12.2016 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Апеляційну скаргу прокурора Марківського відділу Старобільської місцевої прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення.

СУДДІ:

--------------------- --------------------- -----------------------