Провадження № 1-кп/337/158/2017
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
5 травня 2017 року місто Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянину України, освіта середня-спеціальна, не працюючого, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимому,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

03 березня 2017 року, приблизно о 12 годині 30 хвилин, водій ОСОБА_5 керуючи автомобілем «КФ1» (ГАЗ 3302), реєстраційний номер НОМЕР_1 від`їхав від магазину «Арні» та здійснював рух заднім ходом по тротуару уздовж проїзної частини вул. Лахтинської у м. Запоріжжі, з боку пр. Ювілейного в напрямку вул. Ентузіастів.

В цей час, в районі будинку № 10 по вул.Лахтинська, рухаючись з права наліво за напрямком руху автомобіля «КФ1» (ГАЗ 3302), реєстраційний номер НОМЕР_1 тротуар перетинала пішохід ОСОБА_7 , 1927 року народження.

Водій ОСОБА_5 , здійснюючи рух заднім ходом, маючи при цьому об`єктивну можливість своєчасно виявити у дзеркало заднього виду пішохода ОСОБА_7 , яка наближалась до автомобіля справа, та маючи при цьому технічну можливість уникнути наїзду на неї, негайних заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу не вжив.

Своїми діями водій ОСОБА_5 порушив вимоги п.п. 10.9, 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, зі змінами № 136 від 06.03.2013 року, відповідно до яких:

- п. 10.9. «Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкоди іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб»;

- п. 12.3. «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».

Порушення водієм ОСОБА_5 вимог п. 10.9, 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 9-143 від 17.03.2017 року, з технічної точки зору знаходяться в прямому причинному зв`язку з подією ДТП.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження від яких померла на місці пригоди.

Так, згідно висновку судової медичної експертизи № 839 від 23.03.2017, причиною смерті ОСОБА_7 є поєднана тупа травма тулубу і кінцівок з чисельними переломами кісток скелету та пошкодженням внутрішніх органів, при явищах шоку. Комплекс пошкоджень у ОСОБА_7 , як небезпечний для життя, має ознаки тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Враховуючи зовнішній вигляд пошкоджень у ОСОБА_7 , вказаний механізм їх виникнення, масивність пошкоджень, висоту їх, всі пошкодження виникли прижиттєво, незадовго до смерті та могли виникнути в умовах дорожньо-транспортної пригоди під час зіткнення автомобіля з пішоходом з подальшим переїздом колеса (коліс) через тулуб потерпілої.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення повністю визнав, у скоєному розкаявся та пояснив суду, що 03.03.2017 року на автомобілі «КФ1» (ГАЗ 3302), реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , здійснював доставку хлібобулочних виробів до магазину. Після розгрузки товару під`їхав до тротуару, оскільки не біло іншого виїзду від магазину та почав рух заднім ходом по тротуару вздовж проїзної частити вул. Лахтінська у м. Запоріжжі, з боку пр. Ювілейного в напрямку вул. Ентузіастів із ввімкнутим звуковим сигналом. Швидкість руху автомобілю була приблизно 3км/ч. Під час руху у дзеркало бачив жінку, яка стояла боком до його автомобілю. Після чого почув крик, зупинив транспортний засіб та побачив жінку під колесами автомобілю. Вказана жінка пояснила, що впала, після чого він викликав швидку медичну допомогу. У кареті швидкої допомоги жінка померла.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_7 є її матір`ю, яка 03.03.2017 року вийшла на вулицю. Через деякий час від працівників поліції їй стало відомо, що її мати померла в дорожньо-транспортній пригоді.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, судом роз`яснено про позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку.

При встановлених обставинах, оцінивши зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, особу винного, який раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, вину визнав повністю та щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, добровільно частково відшкодував шкоду потерпілій, що визнається обставинами, що пом`якшують покарання. За місцем мешкання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, має на утриманні малолітнього сина, працює водієм. Крім того суд враховує думку потерпілої, яка просила призначити покарання ОСОБА_5 не пов`язане з позбавленням волі та без позбавлення права керування транспортним засобом, у зв`язку із домовленістю відшкодування шкоди в подальшому, а робота водія є єдиним способом отримання доходу, а тому суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливо без ізоляції від суспільства, призначивши йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України без застосуванням додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами з метою подальшого відшкодування обвинуваченим завданої потерпілій шкоди.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлено. Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 370, 371, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі, без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання з випробовуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

На підставі ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтись на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Обраний ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту скасувати.

Зняти арешт з автомобілю «КФ1» (ГАЗ 3302), реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , накладений ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 07.03.2017 року

Речові докази: вилучені змиви під час огляду місця події знищити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти діб з дня його проголошення через Хортицький районний суд м. Запоріжжя.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1