Справа № 642/6549/15-к
Провадження 1кп/642/518/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 жовтня 2016 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Луганської обл., Меловського р-ну., смт. Мелова, громадянина України, українця, неодруженого, не працюючого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає; АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 24.10.2000 Алчевським м/с Луганської обл., ч.3 ст.140 КК України (в ред. 1960 р.) до 3 років позбавлення волі, з конфіскацією ? частини майна; звільнений за відбуттям строку покарання;

- 03.08.2004 Алчевським м/с Луганської обл. за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ст. 304 КК України в силу ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі; звільнений умовно-достроково на 4 місяці 21 день;

- 13.10.2008 Алчевським м/с Луганської обл. за ч.2 ст. 121,ч. ч.2, 3 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України в силу ст. 70, 71 КК України до 5 років 8 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; звільнений 08.02.2014 за відбуттям строку покарання;

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Луганської обл., м. Рубіжне, громадянина України, українця, неодруженого, не працюючого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 ; раніше судимого :

-25.09.2008р. Рубіжанським м/с Луганської області ст.185 ч.3 КК України до 3 р. 6 міс. позбавлення волі, з застосуванням ст. 75 КК України - з іспитовим строком на 2 роки;

-14.09.2009р. Рубіжанським м/с Луганської області за ст.198 КК України з застосуванням ст. 71 КК України до 3 років 8 місяців позбавлення волі,

-30.11.2009р. Кремінським р/с Луганської області за ч.2 ст.185 КК України до 6 місяців позбавлення волі, відповідно до ч.4 ст.70 КК України остаточно визначено покарання у вигляді 3 років 8 місяців позбавлення волі,

-04.03.2013р. Перевальским р/с Луганської області за ст. 391 КК України з застосуванням ст. 71 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі, звільнений 07.03.2014р. по відбуттю покарання,

-26.08.2015 Дзержинським районним судом м.Харкова за ч.2ст. 190, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України в силу ст. 70 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.396 КК України,-

в с т а н о в и в:
17.07.2015 приблизно о 20 годин 00 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи біля будинку №. 18 по вул. Малопанасівській в м. Харкові разом із знайомим ОСОБА_7 , помітив раніше незнайомого йому потерпілого ОСОБА_8 , у якого з собою знаходилась барсетка чорного кольору. У ОСОБА_6 раптово виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення майна потерпілого, про який він ОСОБА_7 не повідомив, після чого, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, під приводом допомогти продати мобільний телефон потерпілому ОСОБА_8 , ОСОБА_6 пішов разом з потерпілим, а потім раптово наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_8 , вивівши його зі стану рівноваги, та повалив його на землю, де сівши зверху на потерпілого, взяв його за волосся руками та почав бити головою об асфальт, спричинивши ОСОБА_8 відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 3281-ая/15 від 20.07.2015 року садна на голові, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Після цього ОСОБА_6 вихопив барсетку, що належить ОСОБА_9 , яка матеріальної цінності для потерпілого не представляє, в якій знаходились грошові кошти в сумі 550 гривень, мобільний телефон Lenovo A390 вартістю відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 368 від 22.07.2015 року 735 грн. 00 коп., в якому знаходилась карта пам`яті «Veriko» вартістю відповідно до вказаного висновку експертизи 85 грн. 00 коп., сім карта мобільного оператора МТС, на рахунку якої грошових коштів не було та яка матеріальної цінності для потерпілого не представляє, паспорт громадянина України та довідка про ідентифікаційний код на ОСОБА_8 . Після чого ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном зник та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 , матеріальні збитки на загальну суму 1 370 грн. 00 коп.

ОСОБА_7 достовірно знаючи, що ОСОБА_6 17.07.2015 приблизно о 20 годині 00 хвилин, вчинив вказаний тяжкий злочин, діючи в порушення вимог діючого законодавства, з метою недопущення викриття останнього, як злочинця та притягнення його до кримінальної відповідальності, умисно не повідомив правоохоронні органи про скоєння ОСОБА_6 тяжкого злочину за таких обставин.

Так, 17.07.2015 приблизно о 20 годині 00 хвилин ОСОБА_7 разом із ОСОБА_6 , перебували біля буд. АДРЕСА_5 . ОСОБА_7 на деякий час відлучився, та вийшовши з магазину помітив, що ОСОБА_6 розмовляє із раніше незнайомим потерпілим ОСОБА_8 . Як стало зрозуміло ОСОБА_7 , ОСОБА_6 разом із ОСОБА_8 домовилися продати мобільний телефон останнього. ОСОБА_6 та ОСОБА_8 йшли попереду ОСОБА_10 , та про що розмовляли, останньому було невідомо. ОСОБА_6 раптово наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_8 , вивівши його зі стану рівноваги, та повалив його на землю. Після цього ОСОБА_6 , сівши зверху на потерпілого, взяв його за голову руками та почав бити головою об асфальт, спричинивши ОСОБА_8 відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 3281-ая/15 від 20.07.2015 року садна на голові, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Після чого ОСОБА_6 вихопив барсетку, що належить ОСОБА_9 , яка матеріальної цінності для потерпілого не представляє, в якій знаходились грошові кошти в сумі 550 гривень, мобільний телефон Lenovo A390 вартістю відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 368 від 22.07.2015 року 735 грн. 00 коп., в якому знаходилась карта пам`яті «Veriko» вартістю відповідно до вказаного висновку 85 грн. 00 коп., сім- карта мобільного оператора МТС, на рахунку якої грошових коштів не було та яка матеріальної цінності для потерпілого не представляє, паспорт громадянина України та довідка про ідентифікаційний код на ОСОБА_8 .

ОСОБА_7 був присутній при вказаних вище подіях та намагався відтягнути ОСОБА_6 від потерпілого ОСОБА_8 з метою припинення протиправних дій ОСОБА_6 , після чого залишив вказане місце події.

Після цього ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном зник, та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 , матеріальні збитки на загальну суму 1 370 грн.

В подальшому ОСОБА_7 достовірно знаючи і усвідомлюючи, що ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, діючи умисно, в порушення вимог законодавства України, з метою недопущення викриття останнього, як злочинця та притягнення його до кримінальної відповідальності, умисно за проханням ОСОБА_6 приховав в своєму помешканні предмет злочину - мобільний телефон та барсетку чорного кольору, та не повідомив правоохоронні органи про скоєння ОСОБА_6 тяжкого злочину.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні свою провину визнав повністю, зазначив, що 17.07.2015 він знаходився біля Південного вокзалу у м.Харкові разом з Грубою, де вони побачили раніше незнайомого потерпілого ОСОБА_11 , якій мав намір продати мобільний телефон. Він - ОСОБА_12 - запропонував ОСОБА_11 допомогти у цьому, маючи намір пограбувати потерпілого, завівши у темне місце. Він повів потерпілого нібито для продажу телефону, йшов з ним попереду, а ОСОБА_13 йшов позаду, не чув їхньої розмови. Грубі не було відомо про його - Вольського - намір вчинити грабіж. Коли вони прийшли в безлюдне темне місце, він - ОСОБА_12 наніс ОСОБА_11 удар кулаком в обличчя, від чого той впав на землю, а він сів на нього зверху та став наносити удари по тулубу, бив головою об асфальт. Груба участі у цьому не приймав, потерпілого не бив, а навпаки відтягував його від потерпілого, зупиняв його, коли він бив потерпілого, а потім побіг, коли побачив прохожих. Потім він - ОСОБА_12 - забрав у потерпілого барсетку, в якій було 550 грн., мобільний телефон Lenovo с картою карта пам`яті та сім- картою мобільного оператора МТС, на рахунку якої грошових коштів не було, паспорт та довідку про ідентифікаційний код на ОСОБА_8 . Потерпілий залишився лежати на землі, а він - Вольський - пішов з викраденим майном. Груба вже пішов з того міста, та не бачив, як він грабував потерпілого. Гроші він - ОСОБА_12 - потратив, телефон подарував ОСОБА_13 , з яким вони разом проживали в орендованій квартирі, тоді той і дізнався про вчинення грабежу. В ході досудового розслідування внаслідок застосування до нього Вольського - працівниками міліції фізичного насильства він вимушений був підписати неправдиві показання щодо участі у грабежі Груби.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні свою вину у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.396 КК України визнав, та пояснив, що разом з ОСОБА_12 вони орендували квартиру у м.Харкові. 17.07.2015 вони були удвох біля вокзалу, ОСОБА_12 залишився на вулиці, а він пішов у магазин АТБ. Коли він вийшов, побачив, що ОСОБА_12 спілкується з раніше незнайомим потерпілим ОСОБА_11 , який, як з`ясувалось, також був раніше судимим за ч.3 ст. 185 КК України. Вольський повідомив його, що ОСОБА_11 хоче здати в ломбард мобільний телефон, та сказав, що допоможе йому. Вольський повів потерпілого нібито здати телефон,йшов попереду з потерпілим, а він - ОСОБА_13 - йшов позаду них, про що вони розмовляли, не чув. Потім, коли зашли у темне місце, потерпілий перелякався, став кричати,та раптом наніс йому - ОСОБА_13 - удар в обличчя. Вольський почав бити потерпілого. Він - ОСОБА_13 - потерпілого не бив, навпаки відтягував Вольського від потерпілого, намагався припинити його дії. Потім він - ОСОБА_13 - побіг з місця події. Вже вдома він побачив телефон потерпілого у Вольського, та зрозумів, що ОСОБА_12 вчинив грабіж. Цей телефон йому ОСОБА_12 подарував. Він зрозумів, що ОСОБА_12 вчинив грабіж, однак не повідомив про це в правоохоронні органи, телефон залишив собі. В ході досудового розслідування визнавав себе винним внаслідок застосування до нього працівниками міліції фізичного насильства, протокол слідчого експерименту від підписав, не читаючи, що там написано, йому не було відомо.

Винуватість обох обвинувачених у повному обсязі пред`явленого кожному обвинувачення повністю підтвердилась в судовому засіданні такими доказами:

- показаннями потерпілого ОСОБА_8 , даними в судовому засіданні, який пояснив, що 17 липня 2015 року познайомився з ОСОБА_13 та ОСОБА_12 біля вокзалу, вони розмовляли про те, де відбували раніше покарання у місцях позбавлення волі, оскільки всі були раніше судимі. Він - потерпілий - повідомив їх про намір закласти в ломбард свій телефон, після чого ОСОБА_12 вирішив показати йому, де це можливо зробити, та вони пішли за вказівкою ОСОБА_12 , щоб показати йому, де можна закласти його телефон в ломбард. Вони зайшли в темне місце, де хлопець нижчого зросту - ОСОБА_12 - наніс йому потерпілому - удар по обличчю, від чого він впав,та ОСОБА_12 сів на нього зверху та продовжив наносити удари, бив його головою о землю, після чого забрав у нього барсетку, в якій було 550 грн., мобільний телефон з картою пам`яті та сім-картою без грошей на рахунку, паспорт і довідку про ідентифікаційний код. Також зазначив, що ОСОБА_13 був поруч, однак будь-яких дій ОСОБА_13 по відношенню до нього він не бачив, тому впевнено не може пояснити, чи чинив якісь дії проти нього ОСОБА_13 , однак бив його ОСОБА_12 , який і забрав у нього барсетку зі змістом. Претензій він не має, телефон з картою пам`яті йому повернуто;

- висновком судової товарознавчої експертизи № 368 від 22.07.2015р., з якого вбачається, що вартість мобільного телефон Lenovo A390 становить 735 грн. 00 коп., карти пам`яті «Veriko» -85 грн. 00 коп.,а всього 820 грн. (а.с.109-110);
- висновком судово-медичної експертизи № 3281-ая/15 від 20.07.2015р., відповідно до якого у ОСОБА_8 мали місце садна на голові, які утворилися від травматичної дії тупих твердих предметів, які за ступенем тяжкості відносяться до легких (а.с.113);
- фактом впізнання потерпілим ОСОБА_8 у числі 4-х пред`явлених для впізнання осіб ОСОБА_6 , як особи, яка викрала його майно з застосуванням насильства, зафіксованому в протоколі пред`явленні особи для впізнання від 17.07.2015 (а.с117-119);
- даними, зафіксованими в протоколі огляді місця події від 20 липня 2015 року, про вилучення у ОСОБА_7 мобільного телефону Lenovo A390,з картою пам`яті, належних потерпілому ОСОБА_8 (а.с.122-124);
- розпискою потерпілого ОСОБА_8 про отримання мобільного телефону с сим-картою, вилученого 20 липня 2015 року у ОСОБА_7 під час огляду місця події 20 липня 2015 року (а.с.121).
Відповідно до положень ч.4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Виходячи з зазначених положень, суд не посилається на показання ОСОБА_7 та ОСОБА_14 , дані ними в ході досудового розслідування, та, зокрема, під час проведення слідчого експерименту, а також на показання потерпілого ОСОБА_8 під час досудового розслідування.

Надані стороною обвинувачення протоколи слідчого експерименту від 23 липня 2015 року за участю ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , в яких зазначено, що останні визнавали вину в вчиненні грабежу за попередньою змовою групою осіб, суд вважає недопустимими доказами, та не приймає їх до уваги, оскільки протокол слідчого експерименту з участю одного обвинуваченого дослівно відтворює протокол з участю іншого, обидва протоколи є повністю ідентичними, та, враховуючи малу розбіжність у часі проведення цих слідчих дій, зазначеному в протоколах, заслуговують на увагу та не спростовані стороною обвинувачення показання обвинувачених в тій частині, що фактично слідчий експеримент проводився з ними обома одночасно.

Вказане дає суду підстави для сумніву у тому, що такі викладені в протоколах показання дійсно давали обвинувачені, тому суд визнає протоколи слідчих експериментів з участю ОСОБА_7 та ОСОБА_6 недопустимим доказом, та не посилається на них у вироку.

Також недопустимим доказом суд вважає протокол пред`явлення ОСОБА_7 для впізнання потерпілому ОСОБА_8 від 17.07.2015(а.с 114-116), в якому зазначено, що потерпілий впізнав його як особу, яка викрала його майно, оскільки в судовому засіданні потерпілий не підтвердив, що ОСОБА_13 викрав його майно, а зазначив, що він впізнав його як особу, яка була разом з ОСОБА_6 , коли вони йшли здавати телефон у ломбард, а барсетку з майном у нього викрав ОСОБА_6 .

Показання обвинувачених та потерпілого, дані в суді, суперечать викладеним в протоколі слідчого експерименту та протоколі впізнання Груби даним, та суперечать показанням потерпілого, з яким слідчий експеримент не проводився.
Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Показання обвинувачених, дані в суді, щодо обставин події, в судовому засіданні належними та допустимими доказами не спростовані.

Суд приймає показання потерпілого ОСОБА_8 , як доказ вчинення ОСОБА_6 грабежу відносно нього, оскільки зазначені його показання об`єктивно підтверджуються показаннями обвинувачених, висновком судово-медичної експертизи, висновком товарознавчої експертизи, фактом вилучення мобільного телефону з сім-картою у ОСОБА_7 , з яким разом проживав ОСОБА_6 .

Відповідно до ст. 337 КПК України суд розглядає вказане кримінальне провадження

лише в межах висунутого обвинувачення, відповідно до зміненого прокурором обвинувального акта.

Оцінивши надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність вини обох обвинувачених у вчиненні інкримінованих кожному кримінальних правопорушень.

Таким чином, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 396 КК України, тобто заздалегідь не обіцяне приховування тяжкого злочину.

Вивченням даних про особи ОСОБА_7 та ОСОБА_6 встановлено, що вони на обліку у психіатра та нарколога не перебувають. Не працюють. Обидва раніше неодноразово судимі.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 , суд визнає щире каяття, а обвинуваченого ОСОБА_6 - повне визнання ним своєї вини та часткове відшкодування шкоди потерпілому шляхом повернення вилученого в натурі.

Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_6 є рецидив злочинів, оскільки він раніше судимий і за ст. 198 та 391 КК України.

Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_7 є рецидив злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченим суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кожним кримінального правопорушення, те, що злочин, передбачені ч.2 ст. 186 КК України є тяжким, а ч.1 ст. 396 КК України - середньої тяжкості, вищенаведені дані про особу кожного обвинуваченого, які неодноразово відбували покарання у місцях позбавлення волі, однак продовжують вчиняти злочини, а також ставлення їх до вчиненого, відсутність претензій з боку потерпілого.

Враховуючи, що ОСОБА_6 вчинив вказане кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 396 КК України, 17 липня 2015 року, до винесення вироку Дзержинським районним судом м.Харкова від 26.08.2015, яким він засуджений за ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України в силу ст. 70 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, суд призначає покарання відповідно до ст. 70 ч.4 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, та в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, частково відбуте за попереднім вироком.

Цивільний позов не заявлений.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати на проведення судово - товарознавчої експертизи № 368 від 22.07.2015 року у розмірі 245 грн. 52 коп. підлягають стягненню на користь держави з засуджених в рівних частках, по 122,76 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 373- 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України з урахуванням вироку Дзержинського районного суду м.Харкова від 26.08.2015 року за сукупністю злочинів, передбачених ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України та злочину, передбаченого ч.1 ст. 396 КК України за даним кримінальним провадженням, шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді 4 років 3 місяців позбавлення волі.

В строк відбування покарання зарахувати, частково відбуте покарання за вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 26.08.2015 року в період з 12 серпня 2016 року.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.396 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_6 рахувати за даним вироком з моменту затримання - з 20 липня .2015 року.

У відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 перебування в установі попереднього ув`язнення з 20 липня 2015 року по день постановленні вироку з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання законної сили вироком залишити без змін у вигляді тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області № 27.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання законної сили вироком залишити без змін у вигляді тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області № 27, а у після відбуття строку покарання до набрання вироком законної сили - скасувати, та з-під варти ОСОБА_7 звільнити.

Стягнути з ОСОБА_7 , ОСОБА_6 процесуальні витрати по 122,76 грн. з кожного на користь держави.

Речові докази: мобільний телефон Lenovo А390 з картою пам`яті «Vеrіко» - залишити у володінні потерпілого.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженими - з дня вручення копії вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Суддя - ОСОБА_1