Справа № 128/4421/15-к
Провадження №11-кп/772/445/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 травня 2016 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

розглянула 19 травня 2016 року у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0001360 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 05 лютого 2016 року, яким

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно непрацюючого, одруженого, раніше судимого: 17.08.2004 року Вінницьким районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 263, ст. 70, ст. 76 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років, на основі ст. 75 КК України від відбування покарання звільненого з випробувальним терміном 3 роки; 01.02.2005 року Вінницьким районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років 2 місяці з конфіскацією майна в силу ст. 71 КК України приєднано не відбутий термін по вироку Вінницького районного суду Вінницької області від 17.08.2004 до відбування 5 років 6 місяців позбавлення волі, 16.07.2010 звільненого з Літинської ВК-123 Вінницької області по відбуттю строку призначеного покарання;

засуджено за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

За ч. 2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, ОСОБА_7 визначено остаточно до відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, призначивши іспитовий строк тривалістю 3 роки.

Відповідно до п.п.2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 :

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання;

- періодично з`являтись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України,не одруженого, інваліда 3 групи з дитинства, раніше не судимого;

Засуджено за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки;

За ч. 2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців;

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, ОСОБА_6 визначити остаточно до відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, призначивши іспитовий строк тривалістю 1 рік 6 місяців.

Відповідно до п.п.2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 :

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання;

- періодично з`являтись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

За участю прокурора: ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В :
В апеляційній скарзі прокурора ставиться питання про зміну вироку Вінницького районного суду Вінницької області від 05 лютого 2016 року через неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, зменшити кримінальне покарання ОСОБА_7 , за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до 3 років 11 місяців позбавлення волі привівши його у відповідність до ст.68 КК України. На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, визначити остаточне покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.
Інші учасники кримінального провадження вирок суду не оскаржували.
Згідно вироку суду ОСОБА_7 та ОСОБА_6 засуджені за те, що 13.09.2015 року, близько 01:00год., поверталися від магазина «Караван», що у с. ЛукаМелешківська на моторолері «Ямаха», що належить ОСОБА_9 , повз домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . У цей момент ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_6 зайти до вказаного домоволодіння і викрасти метал, на що ОСОБА_6 погодився.
Так, ОСОБА_7 за попередньою змовою із ОСОБА_6 , з корисливих мотивів, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, зайшли на огороджену територію домоволодіння, що знаходиться по АДРЕСА_3 та належить ОСОБА_10 , після чого через незачинені на замок металопластикові двері проникли до вищевказаного будинку, звідки з кімнати таємно здійснили крадіжку автомобільного фаркопу до автомобіля «Рено Кенго» 1 шт. вартість якого згідно висновку експерта НДЕКЦ № 167 від 03.11.2015 - 1650 гривень, далі разом із ОСОБА_6 тримаючи фаркоп, кожний з свого краю, покинули територію домоволодіння ОСОБА_10 , на вулиці підійшли до скутера «Ямаха», що належить ОСОБА_9 , та поїхали до будинку ОСОБА_9 в АДРЕСА_1 , де поставили майно ОСОБА_10 у підсобному приміщенні, для того щоб в подальшому реалізувати, а отримані кошти витратити на власні потреби. Завдали ОСОБА_10 матеріальний збиток на загальну суму 1 650 гривень.
Окрім цього, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_6 знову вчинити крадіжку з домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , на що останній погодився.
Так, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_6 13.09.2015 приблизно о 02 год. 00 хв., зайшли на подвір`я через хвіртку на огороджену територію домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 та належить ОСОБА_10 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, шляхом відчинення не зачинених на замок металопластикових дверей, проникли в будинок, користуючись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, повторно скоїли крадіжку з кімнати речей, а саме: звуковий сигнал до автомобіля «Рено Кенго» 1 шт. вартістю згідно висновку експерта НДЕКЦ № 167 від 03.11.2015 року - 250 гривень, а саме ОСОБА_7 взяв майно з полиці в кімнаті та помістив в сумку, яку завчасно заготовив, яка знаходилась у руках ОСОБА_6 , після чого вони намагалися зникнути з місця вчинення злочину, для того щоб розпорядитись викраденим майном на власний розсуд.
Однак, по незалежних від них причинам довести свій злочинний умисел до кінця не змогли. Після того як ОСОБА_7 з ОСОБА_6 намагалися залишили приміщення вищевказаного будинку з сумкою в руках в якій знаходилось викрадене майно ОСОБА_10 , були затримані власником будинку ОСОБА_10 , та повернули викрадене.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; прокурора, який просив задовільнити його апеляційну скаргу; обвинуваченого ОСОБА_6 , який поклався на розсуд суду; дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку про зміну вироку суду, із частковим задоволенням апеляційної скарги прокурора.
Обвинувачений ОСОБА_7 отримав повідомлення про апеляційний розгляд, проте на нього не з`явився, що не перешкоджає розгляду апеляційної скарги прокурора.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень, за які їм призначено покарання, при обставинах викладених у вироку, правильні і ґрунтуються на безпосередньо у суді досліджених доказах і ніким не оскаржуються.
Доводи апеляційної скарги прокурора на вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 05 лютого 2016 року в частині призначення покарання ОСОБА_7 заслуговують на увагу та підлягають до задоволення оскільки, відповідно до ст.413 КПК України місцевим судом неправильно застосовано закон про кримінальну відповідальність.
Як вбачається з вироку суду ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, а саме за вчинення закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного із проникненням у житло та йому призначено покарання за даною статтею у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Виходячи з положень ч.3 ст.68 КК України та роз`яснень п.6-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України.
Санкцією ч.3 ст.185 КК України передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від 3 до 6 років.
Таким чином, Вінницький районний суд засуджуючи ОСОБА_7 за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України мав би призначити обвинуваченому лише таке покарання, що не перевищує 4 років позбавлення волі.
Крім того, суд відповідно до ст.70 КК України за сукупністю злочинів застосував принцип призначення остаточного покарання шляхом часткового складання призначених покарань.
Проте, фактично визначив обом обвинуваченим остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. В зв`язку з чим, вирок суду і в цій частині слід змінити, в тому числі і відносно обвинуваченого ОСОБА_6 в порядку ч.2 ст.404 КПК України.
За таких умов судом першої інстанції допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що відповідно до п. 4 ст. 40 КПК України є підставою для зміни судового рішення.
Зважаючи на вищенаведене та керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 413, 419 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу прокурора частково задовільнити.
Вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 05.02.2016 року в частині покарання щодо ОСОБА_7 за ч.3 ст.185, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України змінити.
Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.3 ст.185 КК України до покарання, визначеного місцевим судом, у виді 4 років позбавлення волі, за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України призначити покарання у виді 3 років 11 місяців позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів визначитиостаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного судом покарання з іспитовим строком на 3 роки та покласти обов`язки передбачені п.п.2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України.
В порядку ч.2 ст.404 КПК України вирок суду в частині визначення принципу призначення покарання на підставі ст.70 КК України обвинуваченому ОСОБА_6 змінити.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, остаточне покарання вважати визначеним шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, без зміни визначених місцевим судом строків покарання.
В решті вирок відносно ОСОБА_7 і ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом вірно: