У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 серпня 2016 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого СУ ФР ГУ ДФС України в Київській області щодо неповернення тимчасово вилученого майна в рамках кримінального провадження №0000019 від 28.07.2015 та нездійснені слідчим інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити, а саме у не відповіді згідно ст.220 КПК України на клопотання, -

ВСТАНОВИВ:
15.08.2016 ОСОБА_2 звернулася до слідчого судді із скаргою в порядку ст.303 КПК України, в якій зазначала, що СУ ФР ГУ ДФС України в Київській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, відомості за яким внесені до ЄРДР 28.07.2015 під №0000019.

Так, ОСОБА_2 зазначає, що 28 травня 2015 року було проведено обшуки в приміщенні та автомобілі ОСОБА_2 в рамках вищезазначеного кримінального провадження, під час яких вилучені певні речі та документи.

Окрім того, що ОСОБА_2 в своїй скарзі акцентує увагу слідчого судді на численні, на її думку, порушення норм діючого КПК України під час проведення обшуку, вона також стверджує про те, що певне майно, яке вона перелічує є тимчасово вилученим і підлягає безумовному їй поверненню.

Незважаючи на те, що сам обшук було проведено ще в травні 2015 року ОСОБА_2 звертається із скаргою в порядку ст.303 КПК України в червні 2016 року, при цьому, порушує питання про поновлення пропущеного строку на звернення до суду із даною скаргою. В той же час, вважає, що строк слід поновити від моменту отримання відповіді від органу досудового розслідування щодо відмови їй у поверненні тимчасово вилученого майна, з чим слідчий суддя погодитися не може.

Так, відповідно до імперативних вимог КПК України бездіяльність слідчого, в тому числі щодо неповернення тимчасово вилученого майна може бути предметом розгляду слідчого судді в порядку ст.303-306 КПК України виключно в тому випадку, якщо із відповідною скаргою володілець такого майна звернувся протягом 10 днів з моменту вчинення такої бездіяльності, але аж ніяк протягом певних днів з моменту отримання відповіді слідчого про відмову у такому поверненні, бо із відповідною заявою зловживаючи своїми правами заявник до слідчого може звернутися і за спливом року від моменту проведення обшуку, відповідно і отримати таку відповідь слідчого також через рік від моменту такого ймовірного тимчасового вилучення, а потім безперешкодно по-декілька разів звертатися до слідчого судді.

Зважаючи на те, що сама заявник наполягає на тому, що визначене нею майно є тимчасово вилученим, також не заперечує той факт, що з відповідним клопотанням про арешт майна слідчий не звертався, відтак воно (майно) мало б бути повернуто їй ще в червні 2015 року, в той час як дана скарга подається в червні 2016 року.

Слідчий суддя акцентує увагу заявника на тому, що імперативними вимогами ч.1 ст.304 КПК України встановлено, що скарги на бездіяльність слідчого, в тому числі щодо неповернення тимчасово вилученого майна, можна подати виключно протягом 10 днів з моменту вчинення такої бездіяльності, але аж ніяк не отримання чергової відповіді чи навпаки не отримання відповіді на чергову заяву до органу про необхідність таке майно повернути.

В свою чергу, Апеляційний суд м. Києва своїм листом вих. №37205 від 07.02.2014 роз`яснив, що обрахування 10-денного строку на оскарження бездіяльності слідчого, прокурора розпочинається після спливу 24 годин з моменту, коли слідчий вчинив таку бездіяльність.

Так, в тому разі, коли вилучене майно, дозвіл на відшукання і вилучення якого не надавав слідчий судді в своїй ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, то орган досудового розслідування зобов`язаний негайно повернути таке майно володільцю або звернутися із клопотанням до слідчого судді про накладення на нього арешту.

Таким чином, з урахуванням викладеного, слідчий суддя не вважає за викладених обставин причину пропуску строку на звернення до суду через рік від моменту вилучення майна із даною скаргою поважною, тим більше що поновити його (строк) сам заявник просив від моменту отримання відповіді слідчого про відмову у поверненні майна.

Окремо слідчий суддя нагадує ОСОБА_2 , що зі скаргою аналогічного змісту вона зверталася в червні 2016 року, ухвалою слідчого судді від 17 червня 2016 року зазначена скарга вже була повернута останній через пропуск строку звернення до суду.

Більше того, така ухвала слідчого судді ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 29 липня 2016 року залишена без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_2 - без задоволення.

Будь-яких поважних причин, які б слідчий судді зміг врахувати як такові останньою зараз також не наведено.

Щодо оскарження бездіяльності слідчого, яка полягає за переконанням ОСОБА_2 у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий, на її думку, був зобов`язаний вчинити у передьачений КПК України строку із посиланням ОСОБА_2 на ст.220 КПК України, тобто не відповіді на клопотання, подане нею слідчому.

Так, згідно ч.1 ст.220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких проесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Таким чином, ст.220 КПК України може бути застосована виключно тими особами, вичерпний перелік яких навдений в ній самій.

Оскільки сама ОСОБА_2 не заперечує той факт, що вона не є ні стороною захисту, ні потерпілим, ні представником останнього, то скарга в цій частині також підлягає поверненню їй як особі, яка не має права подавати таку скаргу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303, 304 КПК України, слідчий суддя-

УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого СУ ФР ГУ ДФС України в Київській області щодо неповернення тимчасово вилученого майна в рамках кримінального провадження №0000019 від 28.07.2015, повернути їй на підставі ч.ч.1, 2 ст.304 КПК України.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня отримання копії судового рішення безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_1