АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/863/16 Справа № 183/753/15 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2016 року м. Дніпропетровськ

19 травня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську матеріали кримінального провадження № 0000944 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2016 року, яким

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області, працюючого водієм ТОВ «Компанія ЯНГ», проживаючого та зареєстрованого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 287 КК України, та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На зазначений вирок обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок суду, пом`якшивши йому покарання, шляхом застосування статті 75 КК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги обвинувачений вказує на необґрунтованість вироку суду, через неповноту та однобічність судового розгляду, допущене порушення його прав, як обвинуваченого. В апеляції вказується, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі. Також, зазначається, що суд у вироку не відобразив його відношення до вчиненого кримінального правопорушення, критично віднісся до того, що він вину у вчиненому визнав, розцінивши це як спосіб захисту з метою уникнення відповідальності.

Провадження № 11-кп/774/863/16 Головуючий в суді I інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 287 КК України Суддя-доповідач ОСОБА_2
В апеляції наголошується на безпідставному висновку суду стосовно відсутності обставин, які пом`якшують покарання. Обвинуваченим вказується, що він активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, позитивно характеризується, має місце роботи та міцні соціальні зв`язки, зокрема неповнолітню дитину, яка потребує фінансової допомоги, оскільки дружина є непрацюючою. Акцентується увага на визнанні вини у вчиненому, на тому, що скоєний злочин був неумисним, а також на тій обставині, що відшкодування шкоди було щирим та добровільним.

Вироком суду встановлено, що 18 вересня 2014 року приблизно 23.30 годин ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в приміщенні будинку 7 по вул. Жуковського с. Комінтерн Новомосковського району Дніпропетровської області, являючись особою, яка відповідно до п. 2.2 Правил дорожнього руху України використовує транспортний засіб на законних підставах та маючи право на керування автомобілем «Peugeot 405» д.р.н. НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_10 , тобто, є відповідальним за експлуатацію зазначеного транспортного засобу, достовірно знаючи, що неповнолітній ОСОБА_11 не є водієм, оскільки не отримував посвідчення водія та не мав права на керування транспортним засобом, всупереч вимогам п.п. «г» п. 2.9 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого: «Водію забороняється передавати керування транспортним засобом особам, які не мають при собі посвідчення на право керування ним…», передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, допустив ОСОБА_11 до керування автомобілем «Peugeot 405» д.р.н. НОМЕР_1 шляхом передачі ключів від автомобіля та усної згоди на його керування.

Цього ж дня, приблизно о 23.40 годин ОСОБА_11 , не маючи посвідчення водія на право керування транспортними засобами, будучи допущенним особою, яка використовує транспортний засіб на законних підставах, до керування автомобілем «Peugeot 405» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в салоні якого на передньому пасажирському сидінні перебував пасажир ОСОБА_7 , рухався по вул. Котовського м. Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області з боку с. Комінтерн в напрямку вул. Шевченка, де навпроти домоволодіння 141 вказаної вулиці, в силу відсутності навиків керування механічними транспортними засобами у зв`язку з відсутністю посвідчення водія, проявляючи крайню неуважність щодо дорожньої обстановки та її змінам, не обрав безпечної швидкості руху та втративши можливість контролювати рух транспортного засобу, в порушення п. 12.1 Правил дорожнього руху України, де зазначено: «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», допустив виїзд автомобіля «Peugeot 405» д.р.н. НОМЕР_1 за межі проїзної частини дороги, в результаті чого відбулася дорожньо-транспортна пригода, а саме наїзд на залізобетонну електроопору, розташовану навпроти домоволодіння 141.

Внаслідок ДТП неповнолітній водій автомобіля «Peugeot 405» д.р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження, які у своїй сукупності за ступенем тяжкості відносяться до тяжких, як небезпечні для життя, та які у даному випадку призвели до смерті.

В суді апеляційної інстанції обвинувачений та його захисник підтримали апеляційну скаргу, повторили доводи викладені в ній та просили змінити вирок в частині призначення покарання, шляхом застосування статті 75 КК України.

Прокурор заперечував проти апеляції обвинуваченого, з причин безпідставності доводів наведених в ній, а також відповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі обвинуваченого.

Потерпіла ОСОБА_9 просила залишити вирок суду без змін.

Вислухавши пояснення учасників апеляційного провадження та їх доводи в судових дебатах, проаналізувавши доводи, які викладені в апеляційній скарзі і співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що принесена апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Доводи апеляції обвинуваченого щодо суворості призначеного покарання через упередженість та необ`єктивність суду, невмотивованість судового рішення в цій частині вироку, колегія суддів вважає обґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

В пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що коли санкція закону, за яким особу визнано винною, нарівні з позбавленням волі на певний строк передбачає більш м`які види покарання, при постановленні вироку потрібно обговорювати питання про призначення покарання, не пов`язаного з позбавленням волі. У разі обрання покарання у виді позбавлення волі це рішення повинно бути вмотивовано у вироку.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_7 вид та розмір покарання за ст. 287 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді штрафу, виправних робіт, обмеження волі та позбавлення волі, місцевий суд врахував дані про особу обвинуваченого, визнав вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння обставиною, що обтяжує покарання, а обираючи покарання у виді позбавлення волі врахував те, що обвинувачений вину не визнав а шкоду потерпілій відшкодував не з власної ініціативи.

Однак, вказівка суду при мотивуванні міри покарання у виді позбавлення волі на те, що обвинувачений не визнав свою вину, а відшкодування збитків потерпілій не було добровільним, носить емоційно-невиважений характер, є проявом упередженості та суперечить основним засадам кримінального провадження і є недопустимою.

Без об`єктивної оцінки при обранні міри покарання залишились такі дані про особу обвинуваченого як те, що ОСОБА_7 вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, має місце роботи та міцні соціальні зв`язки, а на його утриманні знаходиться неповнолітня дитина та дружина.

Також залишилась належним чином неврахованою ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до злочинів середньої тяжкості та необережна форма вини.

Отже, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, суд, порушив принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що зазначені вище обставини вказують на можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, із застосуванням ст. 75 КК України.

Покарання з випробуванням щодо обвинуваченого ОСОБА_7 буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

На підставі ст. 414 КПК України, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2016 року щодо ОСОБА_7 змінити.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного судом покарання, встановивши іспитовий строк терміном в 2 роки.

На підставі п. п. 2, 3 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_7 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня її проголошення.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області