Справа № 296/4530/16-к
У Х В А Л А

25 травня 2016 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого СУ ГУ НП України в Житомирській області ОСОБА_4 , розглянувши матеріали клопотання про накладення арешту на майно,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні СУ ГУ НП в Житомирській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000029 від 02.03.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.358 КК України.

Слідчий звернувся з клопотанням, погодженим прокурором відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_3 , про накладення арешту на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями площею 1133,7 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,0802 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 несільськогосподарського використання з об`єктом незавершеного будівництва; земельну ділянку площею 0,0800 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно положень ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При цьому у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 КК України.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до вимог ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Однак, всупереч вимог ст.171 КПК України у клопотанні відсутнє обґрунтування необхідності арешту зазначеного у клопотанні майна саме з зазначенням процесуального статусу його власників (підозрюваний, обвинувачений, засуджений, третя особа) відповідно до положень ст.170 КПК України. Крім того, до клопотання не додані документи та інші матеріали, якими слідчий обґрунтовує клопотання, у тому числі щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. При цьому, у клопотанні зазначено, що документи на право власності на будинок видані реєстраційними органами Російської Федерації 01.02.2016 року на ім`я ОСОБА_5 на підставі так званого рішення Алуштинського міського суду Республіки Крим Російської Федерації, однак, до клопотання додано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відомості в якій суперечать твердженням слідчого.

Згідно ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст.170-173, 309 КПК України,-

У Х В А Л И В:

Клопотання про арешт майна повернути прокурору та встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1