Справа № 755/6778/15-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ "10" квітня 2015 р.

Слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_4 від 19.03.2015 року про закриття кримінального провадження № 0000040 від 29.11.2012 року за ст. 356 ч. 1, ст. 382 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргою на дії слідчого СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_4 , які полягають у винесенні незаконної постанови про закриття кримінального провадження № 0000040 від 29.11.2012 року за ст. 356 ч. 1, ст. 382 КК України.

Відповідно до вимог ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

ОСОБА_3 в судове засідання з`явилась, заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити, з підстав викладених у скарзі.

Слідчий в судове засідання не з`явився, від нього надійшли письмові заперечення, в яких просить відмовити скаржнику у задоволенні заявлених вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши в судовому засіданні матеріали кримінального провадження, скаргу та наявні документи, вислухавши учасників процесу суд прийшов до висновку, що скарга ОСОБА_5 не підлягає задоволенню з наступних підстав:

відповідно до вимог ст. 110 КПК України, постанова слідчого СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в місті Києві ОСОБА_4 вмотивована, її зміст відповідає фактичним обставинам, встановленим в ході досудового розслідування.
Відповідно до положень ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Дослідженням матеріалів кримінального провадження встановлено, що слідчий СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в місті Києві ОСОБА_4 під час досудового розслідування детально та всебічно перевірив доводи заявниці ОСОБА_3 ..

З доводів заявниці вбачається, що 29.11.2012 року ОСОБА_6 здійснив заміну замків на вхідних дверях в квартирі АДРЕСА_1 , тим самим позбавив доступу ОСОБА_3 з неповнолітнім сином до даної квартири, чим створив перешкоди у користуванні квартирою ОСОБА_3 та її неповнолітньому сину ОСОБА_7 .

Встановлено, що в середині грудня 2011 року у невстановлений досудовим розслідуванням час доби за невстановлених обставин, ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем проживання, самовільно, реалізуючи своє уявне право, всупереч установленому законом порядку, замінив замок на вхідних дверях кв. АДРЕСА_1 , чим фактично позбавив можливості ОСОБА_3 , та неповнолітнього ОСОБА_7 , проживати за місцем реєстрації, оскільки ключів від даного замку ОСОБА_3 та ОСОБА_7 не надав та до приміщення квартири не впустив, тим самим завдавши нематеріальної шкоди інтересам ОСОБА_3 та ОСОБА_7 за наступних обставин.

Встановлено, що у 2008 році ОСОБА_6 , одружившись з ОСОБА_3 зареєстрував за своїм місцем проживанням останню та їхнього сина ОСОБА_8 у кв. АДРЕСА_1 .

Згідно довідки, виданої ЖРЕО №416 вих. №1014 від 11.11.2011 зареєстрованими за адресою: АДРЕСА_2 у 2-кімнатній квартирі, загальною площею 46,04 кв.м. значилися ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , власником особового рахунку цього житла є ОСОБА_9 , який помер, квартира не приватизована і станом на 11.11.2011 року перебувала на балансі ЖРЕО-416, та станом на 01.10.2011 року борг за спожиті комунальні послуги становив 10 500 гривень (станом на 08.09.2014 згідно довідки КП Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва ЖРЕО №401 в даній квартирі з 2012 року також зареєстрована ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та борг за спожиті комунальні послуги становить 17 559,72 грн).

Згідно відомостей Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна вих. №37311 від 16.07.2014 кв. АДРЕСА_1 на праві власності не зареєстрована.

Відповідно до ст. 61 Житлового кодексу України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією і наймачем громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Відповідно до статті 64 Житлового кодексу України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Відповідно до статті 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до статті 109 Житлового кодексу України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Однак в ході досудового розслідування не було доведено завдану значну шкоду інтересам ОСОБА_3 , тому недостатньо підстав для притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за ст. 356 КК України.

20.03.2012 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва по справі №2-5788/11 було зобов`язано ОСОБА_6 не чинити перешкоди ОСОБА_3 та неповнолітньому сину ОСОБА_7 у проживанні в квартирі АДРЕСА_1 ,

05.09.2014 року до Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві надійшло подання ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві про те, що ОСОБА_6 не виконує рішення суду від 20.03.2012 року.

В ході проведення досудового розслідування по даному факту було встановлено, що рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20.03.2012 року, не виконується ОСОБА_6 , про ще свідчать відповідні акти державного виконавця від 17.12.2013, 04.04.2013, 20.03.2014 та 28.08.2014.

При цьому слідчим СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_4 було встановлено відсутність прямого умислу ОСОБА_6 на невиконання рішення суду, оскільки останній 04.07.2014 повідомив, що замок на дверях замінив через несправність і перешкод ОСОБА_3 в користуванні квартири не чинить. Як пояснив ОСОБА_6 , на час примусового виконання рішення суду він був відсутній за місцем проживання. Про те, що ОСОБА_6 17.12.2013, 04.04.2013, 20.03.2014 та 28.08.2014 знаходився за місцем проживання, ні державний виконавець ОСОБА_11 , ні поняті ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , та ОСОБА_14 стверджувати не можуть, оскільки двері до під`їзду та до квартири ніхто не відкрив, та ніяких підозрілих звуків з квартири чутно не було, хоча останній був повідомлений про примусове виконання рішення суду у встановленому законом порядку.

Крім того листом УДППЗ Укрпошта за вих. №303/09-П-271 від 09.02.2015 повідомлено, що дійсно повідомлення на прізвище ОСОБА_6 отримані останнім не були, у зв`язку з чим повернуті відправнику.

Допитана як свідок майстер технічної дільниці ЖРЕО №401 ОСОБА_15 підтвердила, що нею дійсно наприкінці січня 2011 року та в липні 2011 року разом з ОСОБА_16 , ОСОБА_6 та ще одним сусідом по будинку проведено огляд кв. АДРЕСА_1 , сказати чи були в квартирі речі ОСОБА_3 та ОСОБА_7 остання не може.

З огляду на вище викладене, суд приходить до висновку, що слідчим СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_4 було виконано всі дії передбачені чинним законодавство, а саме, були допитані свідки, зібрано достатньо доказів, які свідчать про те, що постанова слідчого від 19.03.2015 року про закриття кримінального провадження є вмотивованою, її зміст відповідає фактичним обставинам, встановленим в ході досудового розслідування.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 220, 221, 303-307 КПК України,
УХВАЛИВ:
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_4 від 19.03.2015 року про закриття кримінального провадження № 0000040 від 29.11.2012 року за ст. 356 ч. 1, ст. 382 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали.

Слідчий суддя