Справа № 639/5703/16-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 серпня 2016 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

представника ХВК № 18 ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео-конференції заяву засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році»,
В С Т А Н О В И В:
22 липня 2016 року до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла заява засудженого ОСОБА_5 , 1983 року народження, про застосування Закону України №1185-VII від 08.04.2014 року «Про амністію у 2014 році», який набрав чинності 19.04.2014 року.
В обґрунтування клопотання ОСОБА_5 посилається на те, що був засуджений вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24.12.2013 року за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70, 75 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки, вину визнав повністю, став на шлях виправлення, просить застосувати до нього ст.6 Закону України «Про амністію у 2014 році» та скоротити навпіл призначений судом строк покарання.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 заяву підтримав та просив застосувати до нього ст.6 Закону України «Про амністію у 2014 році».
Прокурор у судовому засіданні висловив думку про відсутність підстав для задоволення заяви.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали судового провадження, особової справи засудженого, суд вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.85 КК України, на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Згідно ст.1 Закону України «Про застосування амністії в Україні», амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.
Відповідно до п. «в» ст.9 Закону України «Про амністію у 2014 році», питання про застосування амністії до засуджених, які перебувають в установах виконання покарань, суд вирішує за поданням начальника установи, погодженим з відповідною спостережною комісією або службою у справах дітей, або за клопотанням самого засудженого, його захисника чи законного представника.
Згідно ст.3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», рішення про застосування чи не застосування амністії приймається судом стосовно кожної особи індивідуально після ретельної перевірки матеріалів особової справи та відомостей про поведінку засудженого за час відбування покарання.
Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Прилуки Чернігівської області, українець, громадянин України, одружений, освіта середня спеціальна, не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24.12.2013 року за ч.1, 2 ст.185, 70, 75 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки, вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28.08.2014 року за ч.3 ст.186, ч.2 ст.185, 70, 71 КК України до 4 років 5 місяців позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 30.09.2014 року. Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 15.02.2016 року ОСОБА_5 зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 28.08.2014 року по 30.09.2014 року.
Відповідно до ст.8 Закону України «Про амністію у 2014 році» амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні».
Згідно п.в ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія не застосовується до осіб, які звільнені судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку, знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.
Відповідно довідки з особової справи, ОСОБА_5 скоїв злочин проти власності, за який засуджений та відбував покарання, знаходячись на іспитовому строку та знов вчинив тяжкий злочин.
Відповідно до вимог ст.12 КК України, злочин, передбачений ст.186 ч.3 КК України є тяжким.

Крім того, ухвалами Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29.12.2014 року, Жовтневого районного суду м.Харкова від 08.07.2016 року ОСОБА_5 вже було відмовлено у задоволенні клопотання про застосування амністії до нього.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що до засудженого ОСОБА_5 не може бути застосована амністія, а тому у задоволенні заяви про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році» - слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст.ст. 74, 85, 86 КК України, ст.8, ст.9 Закону України «Про амністію у 2014 році», ст.ст.1, 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», суд,
УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році» - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м.Харкова протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1