справа № 216/7783/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 березня 2016 року
Центрально-Міський районний суд м.Кривого Рогу
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, неодруженого, в силу ст.89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, -
З травня 2014 року солдат ОСОБА_4 проходить військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , де займає посаду стрільця помічника гранатометника 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу військової частини п/п НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат».
Згідно з розпорядком дня військової частини п/п НОМЕР_1 , затвердженого наказом командира зазначеної частини, у військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації визначений робочий час з 08.00 год. до 17.00 год., обідня перерва з 13.00 год. до 14.00 год.
Будучи військовослужбовцем військової частини п/п НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІV, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 №551-ХІV (далі Статутів) зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути дисциплінованим; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватись вимог статутів Збройних Сил України; дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; додержуватись правил військової поведінки; постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки; завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили в цілому; не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.
Разом з тим, солдат ОСОБА_4 діючи всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам Статутів Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у вигляді нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, будучи придатним для проходження військової служби, 19 грудня 2015 року вирішив не з`являтися у встановлений службовий час на службу з метою тимчасового ухилення від військової служби та у вказаний період проводити час на власний розсуд за місцем свого мешкання: АДРЕСА_1 та в інших місцях.
Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на тимчасове ухилення від проходження військової служби, солдат ОСОБА_4 о 08.00 год. 19 грудня 2014 року не з`явився вчасно на службу та ухилявся від військової служби без поважних причин до 20.00 год. 15 травня 2015 року.
Протягом зазначеного періоду нез`явлення на службу солдат ОСОБА_4 органи військового управління про своє місце перебування не повідомляв, органами влади не затримувався, жодних перешкод для прибуття до військової частини не мав.
Таким чином, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем призваним за мобілізацією військової частини п/п НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та проходячи військову службу на посаді стрільця помічника гранатометника 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу п/п В2603, на порушення вимог ст.ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІV, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 № 551-ХІV, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у вигляді тимчасового ухилення від військової служби, будучи придатним для проходження військової служби, 19 грудня 2014 року не з`явився вчасно на службу та ухилявся від військової служби без поважних причин до 15 травня 2015 року, тобто тривалістю понад один місяць.
В судовому засіданні обвинувачений винним себе визнав, пояснив, що зранку 19 грудня 2014 року вирішив не виходити на військову службу щоб відпочити від службових обов`язків. Весь час він знаходився за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , і лише 15 травня 2015 року прибув до військової частини п/п В НОМЕР_2 . У вчиненому злочині розкаявся, просить суд не призначати йому сувору міру покарання.
Винність обвинуваченого крім його показань також підтверджується письмовими матеріалами кримінального провадження:
- витягом з наказу командира військової частини польова пошта В НОМЕР_2 від 28.04.2015 р. № 117, за яким призначено службове розслідування за фактом відсутності на військовій службі військовослужбовців, серед яких ОСОБА_4 а.с.3-4;
- актом службового розслідування про результати службового розслідування за фактами самовільного залишення військової частини військовослужбовцями від 15.05.2015 р., серед яких солдат ОСОБА_4 а.с.5-12;
- наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 15.05.2015 № 131 про результати службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини військовослужбовцями, серед яких солдат ОСОБА_4 а.с.13-14.
Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає обвинуваченого винним у кримінальному правопорушенні за ст.407 ч.3 КК України за ознаками самовільного залишення військової частини або місця служби, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць.
При призначенні покарання обвинуваченому суд керується ст.65 КК України та враховує тяжкість вчиненого злочину, особистість винного і обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання: обвинувачений вину визнав, розкаявся у вчиненому, характеризується задовільно, перебував в АТО та вважає, можливим призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі, із звільненням від відбуття покарання з випробувальним терміном.
Керуючись ст.ст.373-376 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним за ч.3 ст. 407 КК України та призначити покарання та призначити покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 від покарання звільнити з випробувальним терміном на 1 (один) рік.
В силу ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.
Вирок може бути оскаржено в апеляційний суд через Центрально-Міський районний суд м.Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня проголошення.
СУДДЯ: