АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/785/16 Справа № 709/1199/16-к Категорія: ч. 1 ст. 249 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 серпня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Черкаської області ОСОБА_7 на вирок Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 16 червня 2016 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , одруженого, має на утриманні малолітню дитину, не працює, раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, і йому призначено покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 1 700 грн. з конфіскацією знарядь лову та всього добутого,

в с т а н о в и л а :
ОСОБА_8 в період часу з 22 год. до 23 год. 30 хв. 05 квітня 2016 року, діючи з єдиним злочинним умислом, у порушення вимог п.п. 3.15, 4.13.3 Правил любительського та спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету водного господарства України № 19 від 15 лютого 1999 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 квітня 1999 року за № 269/3562, без належного дозволу умисно займався незаконним рибним добувним промислом у акваторії Сулинської затоки Кременчуцького водосховища на території ландшафтного заказника загальнодержавного значення "Сулинський" в районі с. Михайлівка Чорнобаївського району Черкаської області в забороненому для любительського та спортивного рибальства місці, використовуючи три сіткостнастні знаряддя лову, використання яких заборонено Правилами любительського та спортивного рибальства.

При цьому він добув велику кількість риби цінної породи: ляща в кількості 1 шт. вартістю 301 грн., плітки в кількості 7 шт. вартістю 150 грн. за одну на суму 1 050 грн.; синця в кількості 17 шт. вартістю 150 грн. за одну на суму 2 550 грн.; окуня в кількості 1 шт. вартістю 141 грн.; карася сріблястого в кількості 143 шт. вартістю 30 грн. за одну на загальну суму 4 290 грн.

Своїми незаконними діями ОСОБА_8 завдав Державному агентству рибного господарства України згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 541 від 24 липня 2013 року істотну шкоду охоронюваним інтересам держави, яка полягає у незаконному вилові великої кількості цінних порід риби, на загальну суму 8332 грн.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, заступник прокурора Черкаської області ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі прокурор, не заперечуючи доведеності вини ОСОБА_8 у вчинені інкримінованого йому злочину, правильність кваліфікації його дій, вважає вирок суду незаконним та просить вирок Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 16.06.2016 року змінити через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Просить виключити з мотивувальної та резолютивної частин вироку посилання на призначення покарання у виді конфіскації знарядь лову та всього добутого. Просить вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 1 ст. 249 КК України до штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 гривень. В решті вирок суду просить залишити без змін.

Зазначає, що суд першої інстанції, призначаючи відповідальність у виді спеціальної конфіскації, зокрема конфіскації знарядь і засобів промислу та всього добутого, не врахував вимоги закону України про кримінальну відповідальність, який діяв на момент вчинення інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, а також на час ухвалення вироку. Спеціальна конфіскація як особливий захід примусового характеру розповсюджується на предмети, що визнані речовими доказами у провадженні і застосовується на підставі ч. 9 ст. 100 КПК України або якщо вона передбачена у санкціях статей Особливої частини Кримінального кодексу України.

Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» від 18.02.2016 № 1019-VIII внесено зміни до ст. 249 КК України, а саме в абзаці другому частини першої і другої виключено слова «з конфіскацією знарядь і засобів промислу та всього добутого».

Тобто, вказує апелянт, на момент вчинення злочину, ухвалення вироку, а також на цей час санкція статті 249 КК України не передбачає конфіскацію знарядь і засобів промислу та всього добутого.

Неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, зокрема щодо призначення конфіскації знарядь і засобів промислу та всього добутого, яке не визначене у ч. 1 ст. 249 КК України, призвело до ухвалення вироку всупереч вимогам ст. 370 КПК України.

В судовому засіданні прокурор підтримав подану ним апеляційну скаргу з мотивів, які в ній наведені.

Заслухавши доповідача, прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, з урахуванням обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Колегія суддів вбачає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, давши його діянню правильну кваліфікацію, призначивши необхідне і достатнє для виправлення особи основне покарання у виді штрафу з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого, а також обставин, які обтяжують та пом`якшують покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає обґрунтованими твердження прокурора щодо застосування місцевим судом закону, який не підлягав застосуванню.

Відповідно до Закону України № 1019-VIII від 18.02.2016 року «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації», внесено зміни до ст. 249 КК України, а саме в абзаці другому частини першої і другої статті 249 слова «з конфіскацією знарядь і засобів промислу та всього добутого» виключено.

Санкцією ч. 1 ст. 249 КК України (в редакції Закону України № 1019-VIII від 18.02.2016 року) передбачено покарання у виді штрафу в розмірі від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років.

Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції при ухваленні вироку зазначених вище вимог не дотримався, оскільки, призначивши обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 249 КК України, застосував конфіскацію знарядь і засобів промислу та всього добутого.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Статтею 413 КПК України визначено, що неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню; застосування закону, який не підлягає застосуванню; неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту; призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції на підставі ст. 413 КПК України підлягає зміні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 413, 419, 420 КПК України, судова колегія,

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу заступника прокурора Черкаської області ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 16 червня 2016 року щодо ОСОБА_8 змінити.

Виключити з вироку вказівки суду про застосування відносно ОСОБА_8 конфіскації знарядь лову та всього добутого.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 1 ст. 249 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн.

В решті вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :