Справа № 458/169/16-к
1-кп/458/30/2016
ВИРОК

18 листопада 2016 року Турківський районний суд Львівської області в складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілих: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , представника потерпілих - адвоката ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 , розглянувши в місті Турці Львівської області у відкритому судовому засіданні (в частині допиту свідка ОСОБА_10 - в режимі відеоконференції із Старосамбірським районним судом Львівської області) матеріали кримінального провадження (кримінальну справу) про обвинувачення

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Турки Львівської області, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, проживає на АДРЕСА_1 , інвалідності не має, раніше несудимий, неодружений, дітей не має, працює електриком в Турківській міській раді,

за ст. 287 Кримінального кодексу України,

встановив:

ОСОБА_9 , бувши особою, відповідальною за технічний стан та експлуатацію транспортного засобу, вчинив грубі порушення правил експлуатації транспорту, які убезпечують дорожній рух, що спричинило смерть ОСОБА_11 та тілесні ушкодження середньої тяжкості ОСОБА_6 .

Злочин скоєно при таких обставинах.

09 серпня 2015 року о 23:00 годині, прибувши на своєму автомобілі ВАЗ-2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у с. Явора Турківського району Львівської області, на територію "Співоче поле", ОСОБА_9 виконав паркування автомобіля із грубим порушенням вимог пунктів 1.3,1.5,1.10 (в частині значення терміну "дорожні умови") Р. 1; п. 2.3 д Р. 2; п. 15.12 Р. 15; пунктів 31.1 та 31.4.1д Р. 31 Правил дорожнього руху України, які проявилися в тому, що він припаркував та залишив із ключами в замку запалювання і відчиненими дверима на схилі поля величиною 19,4 % керований ним транспортний засіб, у котрого була несправна стоянкова гальмівна система, яка при відключеному від трансмісії двигуні не забезпечувала його нерухомий стан як на визначеному ПДР допустимому уклоні 23 %, так і на ухилі поля 19,4 %; при цьому не вжив всіх заходів, щоби не допустити самовільного руху транспортного засобу, проникнення до нього або незаконного заволодіння ним, що призвело до руху автомобіля ВАЗ-2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 , поза волею обвинуваченого і, як наслідок, до наїзду на дві туристичні палатки, у яких перебували ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

Внаслідок грубого порушення ОСОБА_9 правил експлуатації транспорту, що убезпечують дорожній рух, потерпіла ОСОБА_11 отримала травми, від яких померла, а потерпілий ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Також діями ОСОБА_9 потерпілим ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 спричинена майнова та моральна шкода.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину не визнав і пояснив, що він володіє і користується автомобілем ВАЗ 2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який сам ремонтує і утримує. На час події автомобіль був у справному стані.

08.08.2015 року близько 22:00 години він на своєму автомобілі ВАЗ 2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 , приїхав у село Явора Турківського району Львівської області на територію «Співоче поле», де проходило святкування конгресу бойків.

Вибравши вільну територію, він припаркував автомобіль на трав`яному схилі поля таким чином, що його передня частина під кутом була направлена вниз схилу - до сцени. Вимкнувши запалення та залишивши ключі у замку запалювання, перевівши важіль стоянкової гальмівної системи у верхнє крайнє положення, з`єднавши при цьому двигун із трансмісією через увімкнення першої передачі, зачинивши передні двері та відчинивши задні шляхом відкриття багажника, він залишив автомобіль у такому положенні та разом із товаришами на віддалі приблизно 5-6 метрів від автомобіля розташувався для споживання продуктів і напоїв, приготовлених для святкування. Між ним і автомобілем ніхто не сидів, він бачив свій автомобіль, слідкував за ним. Було таке, що він відходив від автомобіля до сцени на дискотеку, на цей час залишав автомобіль на товаришів. Під час відпочинку слухали музику, яка лунала із його автомобіля, так як багажник і задні двері автомобіля були відкриті.

Близько 04:00 години він побачив, що у його автомобілі спрацювала аварійна світлова сигналізація - почали миготіти вказівники поворотів, що стало наслідком, як він вважає, відчинення передніх дверей сторонньою особою. Хто відчиняв двері і як, він не бачив. Випивши «пепсі», він встав і пішов у напрямку до автомобіля, щоби подивитися, що сталося.

В цей час автомобіль розпочав рух униз. Тоді він підбіг до задньої частини автомобіля та схопив за задню панель багажного відділення, намагався його зупинити. Йому допомагав ОСОБА_15 . Однак зупинити автомобіль їм не вдалося, автомобіль став набирати швидкість; рухаючись на спуск, з`їхав униз та наїхав на палатки, в яких відпочивали люди, травмувавши їх.

Коли його автомобіль оглядався працівниками поліції, він присутній не був, але вважає, що у автомобіля був спущений ручник і вибита коробка передач. Це не могло би статися, якщо би хтось не сідав у автомобіль.

Вважає, що хтось проник у його автомобіль, внаслідок чого він почав рух униз. Про це він подавав заяву до Турківського райвідділу міліції. Вважає, що могло також відбутися втручання в гальмівний механізм автомобіля під час транспортування його із місця події до Турківського райвідділу міліції.

Однак вину обвинуваченого суд вважає доведеною такими наданими суду та дослідженими в судовому засіданні доказами:

- показаннями в судовому засіданні потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , батьків загиблої ОСОБА_11 , про те, що 08.08.2015 року їх дочка поїхала із друзями на свято в Турківський район, а наступного дня вони дізналися, що дочка травмована автомобілем і перебуває в лікарні в м. Турці. 19.08.2015 року від отриманих травм донька померла. Внаслідок загибелі доньки їм спричинено моральну і матеріальну шкоду;

-показаннями в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_6 про те, що 08.08.2015 року ввечері він разом із ОСОБА_16 та ОСОБА_17 поїхали в с. Явора Турківського району на свято «конгрес бойків». На «Співочому полі» розклали палатку. Полягали спати у палатці, він спав разом із ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . Отямився він уже в лікарні з тілесними ушкодженнями;

- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_14 , сторонньої особи, про те, що із 21:00 години вона із ОСОБА_13 перебувала на «Співочому полі» в с.Явора. Вночі були разом у палатці, коли на них наїхав автомобіль, і вона опинилася закутаною в палатку під машиною, нічого не зрозуміла. Підбігли люди, підняли машину і її витягли;

- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_13 , сторонньої особи, про те, що в ніч із 08 на 09 серпня 2015 року на «Співочому полі» був зі своїми друзями; відпочивав у палатці, коли почув сильний гуркіт, після якого опинився в потічку. Виявилося, що на них наїхав автомобіль ВАЗ 2108 синього кольору, внаслідок чого його знайома, ОСОБА_14 , опинилася під машиною, а у нього було поранено плече. Прибігло багато людей, намагалися допомогти, а його госпіталізували до лікарні;

- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_18 , рідного брата обвинуваченого ОСОБА_9 , про те, що о 22:00 год. приїхав на машині брата на «Співоче поле» в с.Явору відпочити, - їх із жінкою забрав брат. Брат сам припаркував свою машину ВАЗ 2108. На місці вже були люди із їх компанії. Все було розкладено. Сиділи та відпочивали на віддалі близько 10 м від припаркованого братом автомобіля. У машині брата був відкритий багажник, брат включив музику у автомобілі. Ніби щось моргнуло, але він не бачив, щоби мигала сигналізація. Раптом почув, що брат каже: «Піду подивлюся, що сталося». Брат не одразу пішов. Коли встав і пішов, одразу закричав: «Машина котиться!». Це було близько 04:00 години.

В цей час побачив, що автомобіль брата котиться. Він побіг до машини разом із іншими та спробував стримати автомобіль за багажник. Однак це йому не вдалося, - до машини він не добіг. Їх товариш, ОСОБА_19 , намагався забігти наперед автомобіля, щоби його зупинити, однак не встиг.

Автомобіль покотився далі, і він побачив, що внизу автомобіль на щось наїхав;

- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_20 , друга обвинуваченого, про те, що 08 серпня 2015 року о 20:00 год. разом із ОСОБА_9 та іншими поїхали на «Співоче поле» відпочити, ходили на концерт, дискотеку, гуляли.

Коло 04:00 години вони відпочивали, сидячи неподалік автомобіля ОСОБА_9 на віддалі приблизно 10 м, із автомобіля постійно лунала музика. Він світлової сигналізації не бачив. ОСОБА_9 сказав, що «щось блимнуло, піду подивлюся». Коли ОСОБА_9 встав і пішов подивитися, в цей час автомобіль покотився. Спочатку ОСОБА_9 , потім ОСОБА_21 , побігли до машини, стали тримати машину. Потім побіг ОСОБА_19 , хотів відкрити передні двері. Однак у них нічого не вийшло, автомобіль покотився вниз і наїхав на палатку, де були люди;

- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_22 , друга обвинуваченого ОСОБА_9 , про те, що 08.08.2015 року близько 20:00 год. разом із ОСОБА_9 , ОСОБА_20 приїхали на «Співоче поле» в с. Явора.

Сиділи неподалік машини ОСОБА_9 (до 10 м.), в якій був відкритий багажник, з автомобіля линула музика. Близько 04:00 години він побачив, що щось блимнуло блимнули задні фари, він це побачив. ОСОБА_9 попив води і пішов подивитися, що сталося. Потім каже, що «машина котиться», і він побачив, що автомобіль покотився. Коли автомобіль розпочав рух, ОСОБА_9 ще до нього не дійшов. Хлопці побігли до машини, ОСОБА_9 і ОСОБА_15 тримали машину за багажник, однак не втримали. ОСОБА_19 спереду хотів забігти і схопити машину, однак не зловив - упав. Автомобіль покотився вниз і наїхав на палатку, де були люди;

- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_19 , друга обвинуваченого, про те, що 08.08.2015 року він був на «Співочому полі», його брат торгував, і він був коло нього. Біля 21:00 години приїхали його друзі, в тому числі ОСОБА_9 , і він приєднався до них та був із ними. Коли закінчився концерт, ОСОБА_9 включив у своєму автомобілі, який стояв неподалік, музику. Коло 03-04:00 години автомобіль почав котитися. Він не бачив, щоби хтось сідав у автомобіль. Також він не бачив проблиску сигналізації, тільки почув, що транспорт почав рухатись, а ОСОБА_9 крикнув: «Машина котиться, поможіть!». ОСОБА_9 та ОСОБА_15 схопили машину за багажник, намагалися її втримати. Він також хотів допомогти: побіг схопити автомобіль спереду, однак не добіг, упав. В цей час ОСОБА_9 та ОСОБА_15 ще тримали автомобіль. Але незважаючи на зусилля, машина скотилася вниз, де наїхала на палатки з людьми. Він викликав швидку;

- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_15 , знайомого ОСОБА_9 , про те, що 09 серпня 2015 року о 13:00 годині він своєю машиною приїхав на «Співоче поле» с. Явора на концерт. Із ОСОБА_9 зустрівся випадково. Приєднався до нього.

Сиділи на полі, відпочивали. Неподалік стояла машина ОСОБА_9 . Раптом ОСОБА_9 сказав, що «спрацювала аварійна сигналізація щось блимнуло, іду подивлюся». Сам він ніяких проблисків не бачив. Пішов ОСОБА_9 не одразу, потім крикнув: «Машина котиться!». Побачив, що автомобіль покотився. Він підбіг до машини і схопився за праве заднє крило автомобіля; разом із ОСОБА_9 тримали автомобіль, однак не втримали. ОСОБА_19 в цей час оббіг автомобіль, однак упав. Автомобіль скотився вниз і наїхав на палатки;

- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_23 , сторонньої особи, про те, що коло 21:00 години він зі своїми друзями і дружиною приїхали в с. Явору на «Співоче поле», розклали палатку. Коло них на віддалі близько 15-20 м припаркувався автомобіль ВАЗ 2108 синього кольору. Бачив, що багажник цього автомобіля був відкритий. Із машини постійно лунала музика.

Близько 03:00 години його збудила дружина і повідомила, що покотився автомобіль. Коли збіг униз, побачив, що автомобіль ВАЗ 2108 синього кольору наїхав на палатки, де були люди, бачив травмовану дівчину, яку тримав і намагався надати посильну допомогу до приїзду швидкої;

- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_24 , сторонньої особи, про те, що в ніч із 08 на 09.08.2015 року вони із чоловіком були на «Співочому полі» в с. Явора Турківського району, куди із знайомими приїхали відпочити. Біля їх палатки була компанія відпочиваючих, серед яких був ОСОБА_9 , вона його бачила, а також стояв автомобіль ВАЗ 2108 синього кольору.

Вночі о 03:00-04:00 год. вона вийшла в туалет, і в цей час побачила, що троє якихось людей були біля цієї машини, за кермом нікого не було, музики не було, вогнів сигналізації не було, двоє осіб нахилилися на машину іззаду, і вона покотилася. Один з них хотів відкрити двері - біг за машиною, хотів схопити за ручку передніх дверей, однак йому це не вдалося. Вона повідомила про це чоловіка, і разом із ним збігли вниз, де припинився рух машини. Там виявилося, що цей автомобіль наїхав на палатку, де були люди;

- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_25 , сторонньої особи, про те, що в ніч із 08 на 09.08.2015 року він із своїми друзями відпочивали на «Співочому полі» в с. Явора. Він відпочивав у палатці, коли близько 05:00 години до нього підбіг його друг, ОСОБА_26 , і сказав, що автомобіль переїхав людей. Вони відразу побігли на місце, де стали допомагати потерпілим, поки не приїхала швидка допомога;

-витягом з кримінального провадження № 0000375 про внесення 09.08.2015 року в ЄРДР слідчим ОСОБА_27 повідомлення про злочин (а.с. 1 тому 1);

- рапортом-повідомленням про те, що 09.08.2015 року о 05:10 годині ДІМ Турківського РВ ГУ МВС України у Львівській області, ОСОБА_28 повідомив про те, що 09.08.2015 року в с. Явора на "Співочому полі" автомобіль ВАЗ 2108, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив наїзд на туристичну палатку, де перебували люди (а.с. 6 тому 1);

- протоколом огляду місця події від 09.08.2015 року із план-схемою до огляду місця події від 09.08.2015 року та таблицею-ілюстрацією до протоколу огляду місця події від 09.08.2015 року, із якого вбачається, що 09.08.2015 року о 06:00 годині в с. Явора розпочато та о 07:00 годині закінчено огляд місця події - урочища "Широке" ("Співоче поле"); в кюветі на той час перебував автомобіль марки ВАЗ 2108, д.н.з НОМЕР_1 , синього кольору, біля якого виявлено речі в хаотичному стані, схожі на палатки, на траві - речовину бурого кольору, слід траекторії машини, який простягається вверх. Під час огляду виявлено автомобіль ВАЗ 2108, сліди протектора шин (траекторії), стрічки із слідами узорів пальців рук. При огляді застосовувався фотоапарат "Нікон" (том 1, а.с. 8-18);

-постановою про визнання та долучення речових доказів, із якого вбачається, що 10.08.2015 року слідчим винесено постанову про визнання та долучення до кримінального провадження № 0000375 в якості речового доказу автомобіля ВАЗ 2108, д.н. НОМЕР_1 (а.с. 24 тому 1);

-протоколом огляду речових доказів, із якого вбачається, що 10.08.2015 року о 18:00 год. розпочато та о 18:30 годині закінчено проведення огляду автомобіля ВАЗ 2108, д.н. НОМЕР_1 , синього кольору в приміщенні кабінету № 15 Турківського РВ ГУ МВС України у Львівській області. Як пояснили в судовому засіданні слідчий і поняті, допитані судом в якості свідків, фактично огляд автомобіля здійснювався на штрафмайданчику відділення поліції, а протокол оформлявся і підписувався вже в кабінеті (а.с. 25 тому 1);

-копією посвідчення водія, копією свідоцтва про реєстрацію, із яких вбачається, що ОСОБА_9 має право водіння автомобіля ВАЗ 2108, д.н. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_29 , даний автомобіль пройшов відповідну державну реєстрацію (а.с. 26,27 тому 1);

-копією ухвали слідчого судді від 10.08.2015 року про арешт автомобіля ВАЗ 2108, д.н.з. НОМЕР_1 , який вилучено під час проведення місця ДТП (а.с. 79 тому 1);

- висновком експерта № 1/957 від 05.10.2015 року та додатком 1 до висновку експерта - ілюстративною таблицею, із яких вбачається, що на момент огляду експертом стоянкова гальмівна система досліджуваного автомобіля ВАЗ 2108, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуває в несправному стані, так як не забезпечує нерухомий стан на уклоні меншим за 23% внаслідок неповного прилягання колодок до барабанів через знос робочої поверхні гальмівних барабанів.

Несправність стоянкової гальмівної системи досліджуваного автомобіля ВАЗ 2108, д.н.з. НОМЕР_1 , виникла до ДТП і могла бути виявлена водієм при зупинці чи стоянці на дорозі з наявним ухилом меншим за 23%. Дана несправність могла бути у причинно-наслідковому зв`язку з даною подією, що виразилось у втраті нерухомого стану транспортного засобу (том. 1, а.с. 83-89);

-копіями свідоцтв про народження та про смерть, копією лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_11 , із яких вбачається, що ОСОБА_11 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 через набряк головного мозку, постгеморагічну анемію, що отримані внаслідок транспортного випадку (а.с. 113-115 тому 1);

- висновками експерта № 2196/15 від 07.09.2015 року та висновком експерта № 88/15 від 18.09.2015 року, із яких вбачається, що причиною смерті ОСОБА_11 є поєднана травма у вигляді множинних переломів кісток склепіння і основи черепа, забою головного мозку важкого ступеня, множинних переломів ребер, забою легенів, розривів печінки та селезінки, яка ускладнилася травматичним шоком важкого ступеня, недокрів`ям внутрішніх органів, гнійним запаленням та набряком легенів, вторинними ішемічними змінами та набряком-набуханням головного мозку.

Виявлені при судово-медичній експертизі тілесні ушкодження у ОСОБА_11 утворилися від дії тупих твердих предметів, могли бути спричинені 09.08.2015 року при стисканні лівої тім`яної ділянки голови та задньої поверхні грудної клітки зліва між тупими предметами, не виключено, при наїзді автомобіля, були небезпечними для життя в момент заподіяння, привели до смерті (том 1, а с. 118 -125, 130);

- висновком експерта № 1/947 від 06.10.2015 року, із якого вбачається, що в даній дорожній ситуації водій автомобіля ВАЗ 2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_9 , повинен був керуватися вимогами п. 1.5, 2.3.б, 15.12, 31.1 та 31.4.1 д чинних Правил дорожнього руху України.

Справна стоянкова гальмівна система мала забезпечити нерухомий стан автомобіля ВАЗ 2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в місці його паркування на ділянці з ухилом величиною 11 градусів.

З технічної точки зору при заданих слідством вихідних даних причиною настання даної дорожньо-транспортної пригоди стала суперечність дій водія автомобіля ВАЗ 2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_9 , технічним вимогам п. 1.5, 2.3.б, 15.12, 31.1 та 31.4.1д чинних Правил дорожнього руху України, яка виразилася в тому, що він експлуатував автомобіль з несправною стоянковою гальмівною системою та залишив його на ділянці дороги з ухилом, не вживши всіх заходів, щоб не допустити його самовільного руху та проникнення до нього (том 1, а.с. 151-153);

- показаннями в судовому засіданні технічного експерта ОСОБА_30 , який на запитання учасників кримінального провадження пояснив, що кут ухилу території, де стояв автомобіль ОСОБА_9 , вимірявся під час проведення слідчих експериментів спеціалістом ОСОБА_31 за допомогою електронної програми, що дозволяється інструкцією. Із цим вимірюванням він згідний, так як був на місці події разом із спеціалістом при проведенні слідчих експериментів, а також має право брати їх до уваги та відповідає за їх точність. Ухил згідно із Правилами дорожнього руху України вказується у відсотках. Свої висновки від 05 та 06.10.2015 року він підтверджує. Від сторін кримінального провадження у будь-якій залежності на час провадження експертизи він не перебував, а також не перебуває на даний час. Незалежно від передачі, на якій стоїть автомобіль, має працювати стоянкова гальмівна система;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_9 від 16.09.2015 року (із схемою до протоколу слідчого експерименту за участю ОСОБА_9 та ілюстративною таблицею до протоколу слідчого експерименту за участю ОСОБА_9 ), в ході якого ОСОБА_9 в присутності слідчого, понятих, своїх захисників, спеціалістів виставив свій автомобіль у місце, на якому він був розташований до початку його руху о 04:00 годині 09.08.2015 року; слідчим по узгодженню із присутніми було складено схему до нього, яку в судовому засіданні підтвердив обвинувачений ОСОБА_9 , заперечивши лише, що він не визнає тільки виміряний спеціалістом рівень ухилу, так як спеціаліст вимірював його мобільним телефоном (том 1, а.с. 156-173);

- протоколами проведення слідчого експерименту від 16.09.2015 року за участю свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , та схемами до протоколів слідчого експерименту за участю ОСОБА_22 , ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , із яких вбачається, що під час проведення даних слідчих експериментів свідки показали місце розташування автомобіля ВАЗ 2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 , - як він стояв на місці перед тим, коли почав рухатися униз по схилу.

Проведеними замірами встановлено, що місце, на якому припаркував свій авомобіль ОСОБА_9 , знаходиться на трав`яному схилі поля на віддалі 67 м від анкерної електроопори вниз та на віддалі 6 м від лісонасадження. Автомобіль був припаркованим під кутом, обернений передньою частиною вниз спуску таким чином, що відстань від переднього лівого колеса до грунтової дороги складала 4,8 м, а від заднього лівого колеса до цієї дороги 6,8 м. Проведеними за допомогою електронного рівня замірами встановлено, що ухил поля у даному місці складає 11 градусів. При розміщенні автомобіля на цій ділянці поля при роз`єднанні трансмісії із двигуном шляхом вимкнення передач та залишенні важеля стоянкової гальмівної системи у верхньому крайньому положенні автомобіль розпочинає рух униз, тобто стоянкова гальмівна система не утримує його в нерухомому стані на цій ділянці поля при такому розміщенні, як вказано свідками ОСОБА_22 , ОСОБА_20 , ОСОБА_19 (том 1, а.с. 174-178, 179-183, 184-188);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 16.09.2015 року за участю свідка ОСОБА_24 , із якого вбачається, що свідок уточнила, що в ніч із 08 на 09.08.2015 року неподалік від того місця, де вона була, перебував автомобіль синього кольору ВАЗ 2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був припаркований на трав`яному схилі поля неподалік від грунтової дороги таким чином, що його передня частина під кутом була направлена вниз схилу. В автомобілі були зачинені передні двері і відчинені задні. В певний момент автомобіль розпочав рух униз. В цей час біля задньої частини автомобіля було декілька осіб, які під час руху автомобіля хапалися за його виступаючі частини (а.с. 189-194 тому 1);

-показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_12 , друга потерпілого ОСОБА_6 , про те, що в ніч із 08 на 09 серпня 2015 року вони із ОСОБА_11 відпочивали на святі; коли полягали спати, він був у палатці з потерпілими; на палатку наїхав автомобіль, ОСОБА_6 та ОСОБА_11 отримали травми і їх доправили у лікарню м. Турки;

- висновком комісійної судово-медичної експертизи щодо потерпілого ОСОБА_6 № 386 від 15.12.2015 року, із якої вбачається, що потерпілому були спричинені такі тілесні ушкодження: перелом нігтьової фаланги третього пальця правої кисті, закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, рани на голові, на лівій кисті, забій правої нирки, садно на правій нозі. Дані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів, могли виникнути при наїзді автомобіля під час події, яка мала місце 09.08.2015 року, і відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я (том 1, а.с. 257-262);

-показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_27 , слідчого Турківського відділення поліції, про те, що 09.08.2015 року нею як слідчим у даній справі оформлявся протокол огляду місця події від 09.08.2015 року (а.с. 8 тому 1). Автомобіль ВАЗ 2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 , із місця події був доставлений до штрафмайданчика Турківського відділення поліції працівниками поліції, цим займався начальник відділення поліції. На штрафмайданчику автомобіль був нею за участю понятих, ОСОБА_32 та ОСОБА_33 , оглянутий та опечатаний. Огляд проводився на штрафмайданчику. В протоколі огляду автомобіля як речового доказу нею було помилково зазначено, що огляд проводився в кабінеті № 15 Турківського РВ, фактично такий було здійснено на території штрафмайданчику, а оформлений і підписаний вже у кабінеті (враховуючи, що показання даного свідка підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_32 та ОСОБА_33 та іншими доказами, наведеними у вироку, суд визнає даний доказ належним і допустимим);

-показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_34 , старшого інспектора-криміналіста Турківського відділення поліції, про те, що 09.08.2015 року він був присутній при огляді місця події слідчим ОСОБА_27 , де виявив і вилучив на клейку стрічку сліди пальців рук в автомобілі ВАЗ 2108 та передав їх слідчому. При огляді були присутні поняті. Після огляду бачив, що працівники поліції за допомогою пожежної машини витягнути автомобіль із місця події;

-показаннями в судовому засіданні свідків ОСОБА_32 та ОСОБА_33 , понятих у даній справі, про те, що вони були присутні при огляді слідчим ОСОБА_27 автомобіля ВАЗ 2108 синього кольору, свої підписи у протоколі огляду (а.с. 26 тому 1) підтверджують. Уточнили, що автомобіль оглядався не у кабінеті слідчого, а на штрафмайданчику Турківського відділення поліції;

-показаннями в судовому засіданні свідків ОСОБА_35 та ОСОБА_10 , понятих у даній справі, про те, що в серпні 2015 року вони були присутні при огляді місця події - місця наїзду автомобіля на палатки на святі в с. Явора; викладені слідчим в протоколі огляду обставини вони підтверджують.

Наведені вище докази по суті співпадають; в частині, викладеній у вироку, не суперечать один одному. Суд визнає їх належними, допустимими, взаємопов`язаними та достатніми для прийняття рішення. Наведеними вище доказами вину обвинуваченого суд вважає доведеною.

Посилання обвинуваченого на те, що рух його автомобіля розпочався, як він переконаний, внаслідок проникнення до автомобіля сторонніх осіб, в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження будь-якими доказами. Навпаки, як встановлено судом, обвинувачений ОСОБА_9 не одразу поспішив на факт спрацювання, як він стверджує, світлової сигналізації в автомобілі, - як показали свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_22 , а також сам обвинувачений, - спочатку попив води, а потім вже пішов дивитися. І одразу ж автомобіль розпочав самовільний рух, в автомобілі нікого ніхто не бачив. І поведінка обвинуваченого, і відсутність доведеності факту втручання, свідчать про те, що світлова сигналізація спрацювала вже на рух автомобіля, а не на проникнення до нього сторонньої особи.

Окрім цього, суд зауважує, що безпосередньою причиною тяжких наслідків є дії обвинуваченого ОСОБА_9 , який як водій транспортного засобу, здійснюючи паркування, умисно грубо порушив Правила дорожнього руху України: не виконав своїх прямих обов`язків, передбачених Р. 2 п. 2.3 д; Р. 15 п. 15.12; Р. 31 п.п. 31.1 та 31.4.1д Правил дорожнього руху України, адже для забезпечення безпеки дорожнього руху як водій при зупинці і стоянці автомобіля ОСОБА_9 не повинен був залишати свій автомобіль, не вживши всіх заходів, щоби не допустити його самовільного руху, проникнення до нього і (або) незаконного заволодіння ним.

Суд погоджується із твердженням обвинуваченого про те, що він не знав про несправність автомобіля, думав, що автомобіль справний, однак суд звертає увагу, що не ця несправність стала прямою причиною наїзду автомобіля на людей, а дії самого ОСОБА_9 - обвинувачений, як водій автомобіля, здійснюючи паркування, розуміючи, що автомобіль сам по собі є джерелом підвищеної небезпеки, умисно не виконав своїх прямих обов`язків, адже для забезпечення безпеки як водій він був зобов`язаний при зупинці і стоянці автомобіля не залишати транспортний засіб, не вживши всіх заходів, щоби не допустити його самовільного руху, проникнення до нього і (або) незаконного заволодіння ним. Натомість ОСОБА_9 поставив автомобіль на стоянку у положенні, небезпечному для відпочиваючих людей, які були розташовані нижче місця паркування ОСОБА_9 автомобіля, - передом донизу; при цьому, вважаючи на гористу місцевість та положення автомобіля, не застосував ніяких механічних перешкод, щоби убезпечити людей від самовільного руху автомобіля, хоча міг таке зробити, ніщо не заважало ОСОБА_9 прийняти будь-які інші міри для убезпечення оточуючих від самовільного руху автомобіля, тобто обвинувачений не зробив все від нього залежне, щоби перешкодити самовільному руху автомобіля; прийняті ним міри безпеки, зважаючи на місце стоянки, гористу місцевість, були недостатніми, і саме це перебуває у прямому причинному зв`язку із трагічними наслідками.

Твердження обвинуваченого та його захисника про можливе втручання в роботу гальмівної системи автомобіля під час його доставки із місця події до штрафмайданчика Турківського відділення поліції доказами в судовому засіданні не підтверджені.

Оцінюючи докази з точки зору їх допустимості, суд визнає наведені вище у вироку докази належними і допустимими.

Твердження захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_8 , про те, що є недопустимими доказами висновки експертиз НДЕКЦ при ГУ МВС України у Львівській області № 1/957 від 05.10.2015 року, № 1/947 від 06.10.2015 року та № 4/1007 від 03.11.2015 року, посилаючись на те, що експертизу проводили експерти, які перебували у службовій та іншій залежності від сторони обвинувачення, суд вважає неспроможними, оскільки експерт в судовому засіданні при його допиті показав, що він не перебував і не перебуває в будь-якій залежності від сторін кримінального провадження. Доказів протилежного суду не надано. Твердження адвоката про залежність експерта від сторони обвинувачення суд вважає голослівним.

Адвокат ОСОБА_8 також заявив клопотання про визнання недопустимим доказом автомобіля ВАЗ-2108, д.н.з. НОМЕР_1 , що визначений постановою про визнання та долучення до матеріалів провадження речових доказів від 10.08.2015 року (т. 1, а.с. 24) та оглянутий згідно із протоколом огляду речових доказів від 10.08.2015 року (а.с. 25 тому 1). Дане клопотання адвокат підтримав в судових засіданнях 21.07.2016 року та 22.07.2016 року.

Суд обмірковував ці твердження захисника обвинуваченого. Однак, враховуючи те, що допитані в судовому засіданні в якості свідків поняті ОСОБА_36 та ОСОБА_37 , а також спеціаліст ОСОБА_38 підтвердили факт проведення слідчим ОСОБА_27 огляду місця події від 09.08.2015 року із наявним на місці події автомобілем, який був причетним до травмування людей, суд вважає цей доказ належним і допустимим. Обгрунтованих підстав не довіряти йому у суду немає.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого також заявляв клопотання про визнання недопустимими доказів, а саме:

-протоколу огляду місця події (а.с. 8 тому 1);

-протоколу проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_9 (а.с. 156-173 тому 1);

-постанови про долучення речових доказів (а.с. 24 тому1);

-копії ухвали про арешт автомобіля (а.с. 79 тому 1);

-висновку експерта № 1/957 від 05.10.2015 року та додатку 1 до висновку експерта - ілюстративної таблиці (а.с. 83-89 тому 1);

-висновку експерта № 1/947 від 06.10.2015 року (том 1, а.с. 151-153);

-протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_9 від 16.09.2015 року (том 1, а.с. 156-173);

-протоколу проведення слідчого експерименту від 16.09.2015 року за участю ОСОБА_22 (том 1, а.с. 174-178);

-протоколу проведення слідчого експерименту (том 1, а.с. 179-183);

-протоколу проведення слідчого експерименту (том 1, а.с. 184-188);

-висновку експерта № 4/1007 від 03.11.2015 року (том 1, а.с. 22);

-протоколу проведення слідчого експерименту від 16.09.2015 року за участю ОСОБА_24 (том 1, а.с. 189-194).

Суд вважає дані докази належними і допустимими. При цьому зазначає, що проведення опечатування автомобіля ОСОБА_9 на місці події було неможливим, так як автомобіль потрібно було доставити до штрафмайданчика відділення поліції, що при його опечатуванні виявилося би неможливим. Автомобіль слідчим було опечатано вже на штрафмайданчику. А тому твердження захисника про визнання даних доказів недопустимими суд вважає безпідставним.

Припущення обвинуваченого та його захисника про те, що до гальмівної системи автомобіля могло бути втручання під час його транспортування до відділення поліції, суд вважає надуманим.

Що стосується показання ОСОБА_9 в якості свідка від 10.08.2015 року на а.с. 40-44 тому 1, суд визнає їх недопустимим доказом в силу ст. 87 КПК України та до уваги протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 09.08.2015 року (а.с. 40-44) не приймає.

Проте суд вважає, що підстав для визнання недопустимим доказом протоколу проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_9 (а.с. 156-173 тому 1) немає, оскільки в ході цього слідчого експерименту допит ОСОБА_9 не проводився, а був лише слідчий експеримент, у присутності адвокатів обвинуваченого, як його захисників, які не припинили слідчий експеримент, вважали його законним, а тому достатніх підстав для визнання цього доказу недопустимим у суду немає. Окрім цього, сам обвинувачений підтвердив цей протокол за виключенням виміряного рівня ухилу.

Також суд визнає недопустимим доказом висновок експерта № 95 від 01.09.2015 року (том 1, а.с. 111-112), який неможливо прочитати в повному обсязі, а також який спростований висновком комісійної судово-медичної експертизи щодо потерпілого ОСОБА_6 № 386 від 15.12.2015 року (а.с 257 тому 1).

Показання в судовому засіданні свідка ОСОБА_24 про те, що хтось штовхав автомобіль, суд до уваги не приймає, оскільки вони суперечать в цій частині протоколу слідчого експерименту за участю цього свідка (а.с. 189 тому 1), а також іншим зібраним у справі доказам, наведеним вище, не довіряти яким підстав немає. Суд приймає до уваги її показання лише в частині, викладеній вище у вироку, яка не суперечить іншим зібраним у справі доказам, не довіряти яким підстав немає.

Матеріали адміністративної справи, пов`язаної зі складанням працівниками поліції на ОСОБА_9 протоколу про адміністративне правопорушення за неукладення ОСОБА_9 договору обов`язкового страхування (а.с. 220-228 тому 3), так як вони безпосередньо не стосуються обставин, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, суд також до уваги не приймає.

Матеріали кримінального провадження № 000423, розпочатого за ч. 1 ст. 162 КК України, враховуючи повне дослідження всіх доказів по даному епізоду перед, під час і після початку самовільного руху автомобіля ОСОБА_9 , враховуючи, що судом не встановлено факту проникнення до автомобіля сторонньої особи, а тому, беручи до уваги, що провадження у даній справі двічі закрито за п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, вважає неналежним доказом у даній справі. Окрім цього, суд ще раз зазначає, що факт проникнення чи непроникнення до автомобіля ОСОБА_9 сторонньої особи не впливає на доведеність вини ОСОБА_9 у грубому порушенні ним ПДРУ - адже для забезпечення безпеки дорожнього руху як водій він був зобов`язаний при зупинці і стоянці автомобіля не залишати транспортний засіб, не вживши всіх заходів, щоби не допустити його самовільного руху, проникнення до нього і(або) незаконного заволодіння ним та унеможливлення самовільного руху автомобіля поза волею водія. Якби обвинувачений виконав покладені на нього ПДРУ обов`язки, можливе проникнення до автомобіля не мало би таких трагічних наслідків, які потягли за собою дії ОСОБА_9 . Не несправність гальмівної системи сама по собі стала причиною трагічних наслідків, а дії водія ОСОБА_9 , пов`язані із грубим порушенням ним ПДРУ щодо невиконання своїх прямих обов`язків.

Надані захисником обвинуваченого матеріали (а.с. 9-17 тому 4), які стосуються факту, на думку потерпілих, неналежної організації проведення свята на «Співочому полі», суд не вважає належними доказами у даній справі, оскільки вони також безпосередньо не стосуються обставин, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні.

Дії обвинуваченого вірно кваліфіковано за статтею 287 Кримінального кодексу України, оскільки судом встановлено, що обвинувачений, як володілець, користувач і водій автомобіля, бувши відповідальним за його технічний стан та експлуатацію, під час паркування автомобіля грубо порушив правила експлуатації транспорту, що убезпечують дорожній рух, - умисно не виконав вимоги Правил дорожнього руху України, передбачені Р. 1 п.п. 1.3,1.5,1.10 (в частині значення терміну "дорожні умови"); Р. 2 п. 2.3 д; Р. 15 п. 15.12; Р. 31 п.п. 31.1 та 31.4.1 д Правил дорожнього руху України, - припаркував та залишив із ключами в замку запалювання і відчиненими дверима на схилі поля величиною 19,4 % керований ним транспортний засіб; при цьому не вжив всіх заходів, щоби не допустити самовільного руху транспортного засобу, проникнення до нього або незаконного заволодіння ним, що призвело до самовільного руху автомобіля ВАЗ-2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 , поза волею обвинуваченого та спричинило потерпілому ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесне ушкодження і смерть ОСОБА_11 .

Обираючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує, що ним згідно із статтями 12, 287 Кримінального кодексу України вчинено злочин середньої тяжкості.

В якості пом`якшуючих покарання обвинуваченого обставин суд враховує те, що він позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, вперше притягається до кримінальної відповідальності, а також відсутність обтяжуючих його покарання обставин.

В якості даних щодо особи обвинуваченого суд враховує те, що він позитивно характеризується за місцем проживання, до кримінальної відповідальності притягається вперше, однак свою вину не визнав і не усвідомив, у скоєному не покаявся, нічим не відшкодував потерпілим заподіяну ним майнову та моральну шкоду.

Враховуючи наведені вище обставини у їх сукупності, суд вважає необхідним обрати обвинуваченому покарання у межах санкції частини статті у виді позбавлення волі.

Відповідно до статтей 177, 178, 179, 374 КПК України, враховуючи тяжкість покарання, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, у зв`язку із визнанням обвинуваченого ОСОБА_9 винним суд вважає необхідним вжити заходи забезпечення кримінального провадження та обрати обвинуваченому запобіжний захід у виді особистого зобов`язання із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

В силу статтей 118,120,124,126 КПК України процесуальні витрати складаються в тому числі із витрат на залучення експертів та на правову допомогу.

Витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий.

У разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує із обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду.

Враховуючи наведені вище вимоги КПК України щодо процесуальних витрат: те, що потерпілими не надано суду документально підтверджених процесуальних витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги адвоката, стягнення таких судом проведено бути не може.

Залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України. У разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Враховуючи наведені вище вимоги КПК України, стягненню із обвинуваченого в користь держави підлягає відшкодування процесуальних витрат на залучення експертів згідно із наданими довідками (а.с. 83,150,226 тому 1) в сумі 1780 гривень 02 коп. (552,42 грвн.+736,56 грвн.+491,04 грвн.).

Відповідно до ч. 9 статті 100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. При цьому майно повертається власнику (законному володільцю), коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про незаконне використання цього майна. Спір про належність речей, що підлягають поверненню, вирішується у порядку цивільного судочинства. У такому випадку річ зберігається до набрання рішенням законної сили.

Оскільки згідно з копією свідоцтва про реєстрацію ТЗ (а.с. 26,27 тому 1) власником автомобіля ВАЗ 2108, номерний знак НОМЕР_1 , є ОСОБА_29 , і стороною обвинувачення не доведено, що власник знав або міг знати про незаконне використання його автомобіля, автомобіль ВАЗ 2108, номерний знак НОМЕР_1 , підлягає поверненню власнику.

Потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду із цивільним позовом.
Посилаються на те, що внаслідок порушення ОСОБА_9 правил експлуатації транспорту, що убезпечують дорожній рух, потерпіла ОСОБА_11 отримала травму у вигляді множинних переломів кісток склепіння і основи черепа, забою головного мозку важкого ступеня, множинних переломів ребер, забою легенів, розривів печінки та селезінки, яка ускладнилась травматичним шоком важкого ступеня, недокрів`ям внутрішніх органів, гнійним запаленням та набряком легенів, вторинними ішемічними змінами та набряком-набряканням головного мозку, що підтверджується висновком експерта № 88 від 20.08.2015р., і є у причинному зв`язку з її смертю, тобто ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 287 КК України, - грубе порушення правил експлуатації транспорту, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_11 .
Злочином їм завдано моральну та майнову шкоду.
Майнова шкода завдана внаслідок понесення ними витрат на поховання доньки, а саме: на придбання домовини, хреста, накидки, вінків, одягу та іншого, а також на проведення поминального обіду.
Іншими витратами є витрати на пальне для автомобіля, які несли потерпілі для того, щоби прибути на виклики слідчого Турківського ВП ГУ НП у Львівській області під час досудового розслідування, а також витрати, пов`язані з проїздом з м. Самбора до м. Львова в відділ розслідувань ДТП СУ ГУМВС України у Львівській області для проведення процесуальних дій (слідчий якого брав участь у даному кримінальному провадженні згідно з постановою «Про створення слідчої групи» ГУ МВС України у Львівській області від 17.08.2015р.).
Заподіяна їм моральна шкода виявляється у душевних стражданнях, яких вони зазнали у зв`язку зі смертю їхньої доньки.
Вони зазнали та зазнають болю від втрати своєї єдиної доньки, знаючи, яких страждань вона зазнала у зв`язку з наїздом на неї автомобіля обвинуваченого. Рану та біль втрати не можуть пережити по сьогодні.
Додаткового болю завдає їм також те, що обвинувачений, розуміючи значення скоєного, навіть не вибачився перед ними.
Смерть доньки завдала їм психологічну травму, що виявляється у втраті довіри до оточуючих людей; звичного способу життя; здорового сну; істотно погіршилася можливість реалізації своїх звичок та бажань. Також психологічна травма була наслідком втрати їх соціальних зв`язків зі своїм звичним оточенням.
Також внаслідок згаданих подій та моральних страждань відбулося погіршення стану здоров`я, зокрема, ОСОБА_5 внаслідок хвилювань, які вона постійно переносить, неодноразово втрачала свідомість, як наслідок дуже часто родина Хмилівських викликає швидку медичну допомогу, а ОСОБА_4 замкнувся в собі, не виходить з дому, уникає побачень та спілкувань з оточуючими. Їх глибоке страждання як батьків також виявляється в частих головних болях та постійній слабості і тривозі, а також загострилася гіпертонія.
Розмір заподіяної їм відповідачем моральної шкоди позивачі оцінюють в п`ятсот тисяч гривень, тобто по 250000 грн. на кожного.
Просять стягнути з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відшкодування майнової шкоди в розмірі 38 645 гривень 94 коп. та відшкодування моральної шкоди в розмірі двісті п`ятдесят тисяч гривень на користь ОСОБА_4 та на користь ОСОБА_5 також двісті п`ятдесят тисяч гривень.
Також до суду із позовом звернувся потерпілий ОСОБА_6 . Посилається на те, що внаслідок вчинення обвинуваченим злочину він отримав тілесні ушкодження середнього ступеня важкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Внаслідок понесення ним витрат на лікування через отримані травми (струс головного мозку, переломи ребер, остеохондроз шийного відділу хребта, ушкодження лівої кисті, забій обох нирок, перелом III нігтевої фаланги, множинні садна та рани на голові та тулубі) він був вимушений перебувати на стаціонарному лікуванні в Турківській КЦРЛ з 09.08.2015р. по 02.09.2015р., після виписки продовжив лікування амбулаторно. Також він проходив обстеження у Львівській обласній клінічній лікарні.
В ході лікування він поніс значні витрати на власне лікування. Витратами на власне лікування були ліки, медичні препарати, які склали суму 1846,97 гривень.
Іншими витратами є витрати на пальне для автомобіля, які він поніс для того, щоб прибути на виклик слідчого Турківського ВП ГУ НП України у Львівській області під час досудового розслідування, а саме 16.09.2015р., в розмірі 300 грн., а також витрати, пов`язані з доїздом з м. Турки до м. Львова та знову до м. Турки для перевірки стану здоров`я у Львівській обласній клінічній лікарні, де вартість проїзду маршруткою зазначеним маршрутом становить 76 грн. в один бік для однієї особи, а також 01.12.2015р. був викликаний в м. Львів до судмедексперта для проведення експертизи, куди добирався маршруткою з м. Самбора до м. Львова та знову до м. Самбора, вартість проїзду маршруткою за зазначеним маршрутом становить 37 грн. в один бік для однієї особи. Разом витрати на проїзд склали 226 грн., що також підтверджується білетами, тобто витрати, понесені ним, склали 2372,97грн.
У зв`язку із завданням тілесних ушкоджень внаслідок вчинення злочину він зазнав значної моральної шкоди, яка виявилася у фізичному болю, емоційних та душевних стражданнях і хвилюванні. Також він зазнав чималого болю, як фізичного, так і морального, від отриманих травм був вимушений стаціонарно лікуватися в лікарні. Додаткового болю завдає також те, що обвинувачений, розуміючи значення скоєного, навіть не вибачився перед ним та не прагнув допомогти у лікуванні. Отримані внаслідок злочину травми спричинили йому психологічні страждання, що проявляється у втраті: довіри до оточуючих людей, звичного способу життя, здорового сну; істотно погіршилася можливість реалізації своїх звичок та бажань. Також психологічна травма була наслідком втрати його соціальних зв`язків зі своїм звичним оточенням. Він переніс глибоке страждання, що тепер виявляється в частих головних болях, а отримані травми, які загоїлися, дають про себе знати при зміні погоди. Розмір заподіяної йому ОСОБА_9 моральної шкоди він оцінює в 150000 гривень.
Просить стягнути з ОСОБА_9 на його користь відшкодування майнової шкоди в розмірі 2682,95 грн. та відшкодування моральної шкоди в розмірі сто п`ятдесят тисяч гривень.
В судовому засіданні потерпілі підтримали свої позовні вимоги і надали суду пояснення, аналогічні викладеним у позовних заявах.
В судовому засіданні обвинувачений позов не визнав і пояснив, що він не визнає себе винним у вчиненні злочину, а тому не визнає і цивільний позов потерпілих.
Вислухавши учасників кримінального провадження, свідків ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_12 , дослідивши обставини справи, всі надані суду докази, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 підлягає до часткового задоволення, із таких підстав.
Судом встановлено, що злочинними діями обвинуваченого ОСОБА_5 та ОСОБА_4 заподіяно майнову шкоду на суму 37 987 гривень 63 коп. та моральну шкоду, а також злочинними діями обвинуваченого потерпілому ОСОБА_6 заподіяно майнову шкоду на суму 2604 грвн. 59 коп. та моральну шкоду.
Наведені обставини підтверджуються:
- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_44 , матері потерпілого ОСОБА_6 , про те, що 08.08.2015 року її син поїхав на фестини, попав у лікарню в м. Турці, де син тривалий час лікувався із 09.08.2015 року по 02.09.2015 року. Внаслідок наїзду автомобіля син мав забій двох нирок, струс головного мозку, рвані рани по тілу. Син переніс болі, 10 днів не вставав з ліжка, весь був у ранах, став дуже нервовий, лікує нерви, не має спокійного сну, у нього залишився шрам. Поведінка сина змінилася не на краще;

- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_40 , знайомої потерпілого ОСОБА_6 , про те, що із дня отримання травми вона була в лікарні біля ОСОБА_6 . Він був у жахливому стані, годували його із ложечки як малу дитину, 10 днів він не міг себе обслуговувати.

На даний час ОСОБА_6 став пасивним, не бажає ніде відпочивати, боїться машин;

- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_41 , про те, що внаслідок загибелі доньки в сім`ї ОСОБА_45 сталася непоправна трагедія; ОСОБА_5 втрачала свідомість від горя, постійно у неї істерики, постійно вона ходить на цвинтар, кричить. Загибель доньки також стала тяжким ударом для батька, ОСОБА_4 , який став мовчазним, постійно мовчить; звичний спосіб життя дуже змінився: Хмилівські живуть в стані переживання трагедії;

-показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_42 , рідної сестри ОСОБА_5 , про те, що 09.08.2015 року сестра повідомила їй про трагедію; разом із нею вона їздила у лікарню в м.Турку, де довідалися, що сталося. Внаслідок смерті доньки сестра має постійні нервові зриви, постійно в неї болить голова, підвищений тиск; було таке, що сестра накладала на себе руки; сестра постійно перебуває в жахливому стані, вона боїться втратити сестру; ОСОБА_4 замкнувся в собі, став пасивним, постійно сидить вдома;
-показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_43 , сусідки сім`ї ОСОБА_45 та рідної сестри ОСОБА_4 по батькові, про те, що після смерті доньки у ОСОБА_5 постійні істерики, вона стала неспокійна, пробувала накласти на себе руки. Постійно їй викликають швидку; постійно ОСОБА_5 ходить на цвинтар і сидить там. ОСОБА_4 став дуже замкнутим, нервовим, часто зривається на крик. Покращення в їх стані немає;

-копіями листків непрацездатності (а.с. 38 тому 3);

-копіями виписок із медичної карти (а.с. 39-41 тому 3);

-копіями довідок про обстеження (а.с. 42 тому 3);

-копіями листків лікарських призначень (а.с. 43-44 тому 3);

-копіями та оригіналами чеків на придбання лікарських засобів на загальну суму 1718 грвн. 52 коп. (а.с. 45-47 тому 3, а.с. 137 тому 4);

-оригіналами квитків (а.с. 150-153 тому 3, 155-159);

- копіями та оригіналами квитків та чеків на суму 554 грвн. 09 коп.(а.с. 46,47 тому 3 та а.с. 137 тому 4);

- копіями та оригіналами рахунків і накладних на загальну суму 13055 гривень 38 коп. (а.с. 30-35 тому 3, 45-56 тому 4);

-оригіналами чеків та накладних на загальну суму 24583 грвн. (а.с. 136 тому 4).

Не довіряти даним доказам у суду підстав немає.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з пунктами 8 та 9 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування в тому числі моральної (немайнової) шкоди.
Згідно з ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.
Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку ушкодженням здоров`я, у порушенні інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків; розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
Відповідно до п.4 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013р. № 4, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статтей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Згідно з ч.1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.
Враховуючи наведені вище обставини справи та вимоги закону, оскільки потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 внаслідок вчинення злочину завдана майнова шкода в сумі 38 419 грвн. 64 коп., що підтверджується наведеними вище документальними доказами, а також заподіяна моральна шкода, яка виявляється в тому, що внаслідок вчинення злочину потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зазнали тяжке горе - втрату єдиної доньки, внаслідок чого перенесли сильний емоційний стрес, душевні страждання, пов`язані із втратою доньки, яку їм ніколи і ніхто не зможе замінити; на даний час продовжують страждати, та враховуючи те, що вони оцінюють заподіяну їм моральну шкоду сумою в 250 000 гривень, суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого в користь потерпілого ОСОБА_4 та потерпілої ОСОБА_5 по двісті п`ятдесят тисяч гривень відшкодування моральної шкоди та відшкодування понесених ними майнових витрат на поховання, поминання доньки та доїзду до правоохоронних органів і суду різними видами транспортних засобів, які документально підтверджені, в сумі 38 419 грвн. 64 коп.

Також, враховуючи те, що потерпілий ОСОБА_6 внаслідок вчинення щодо нього злочину поніс майнові втрати, пов`язані із придбанням ліків; доїздом до правоохоронних органів, на обстеження та до суду різними видами транспортних засобів, які документально підтверджені, а також пережив біль, хвилювання, тривалий час лікувався від отриманих травм, та з урахуванням ступеню тяжкості отриманих ним тілесних ушкоджень суд вважає необхідним стягнути на його користь відшкодування майнової шкоди в сумі 2604 грвн. 59 коп. та відшкодування моральної шкоди в сумі п`ятнадцять тисяч гривень.

На підставі наведеного вище та керуючись статтями 177, 178, 181, 370, 371, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

ОСОБА_9 визнати винним за статтею 287 Кримінального кодексу України та засудити на три роки позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі без позбавлення права обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан або експлуатацію транспортних засобів.

Застосувати щодо ОСОБА_9 захід забезпечення кримінального провадження - запобіжний захід у виді особистого зобов`язання із покладенням на нього до набрання вироком суду законної сили таких обов`язків:

-прибувати на виклики суду;

-не виїжджати із місця реєстрації свого проживання в АДРЕСА_1 , без дозволу суду;

-здати на зберігання Турківському районному суду Львівської області свої документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_9 , що в разі невиконання цих обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Стягнути із ОСОБА_9 в користь держави 1780 гривень 02 коп. відшкодування процесуальних витрат на залучення експертів.

Стягнути із ОСОБА_9 в користь ОСОБА_5 та ОСОБА_4 відшкодування майнових витрат, спричинених злочином, в сумі 38 419 гривень 64 коп.

Стягнути із ОСОБА_9 в користь ОСОБА_5 відшкодування моральної шкоди, спричиненої злочином, в сумі двісті п`ятдесят тисяч гривень.

Стягнути із ОСОБА_9 в користь ОСОБА_4 відшкодування моральної шкоди, спричиненої злочином, в сумі двісті п`ятдесят тисяч гривень.

Стягнути із ОСОБА_9 в користь ОСОБА_6 відшкодування майнових витрат, спричинених злочином, в сумі 2604 грвн. 59 коп. та відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином, в сумі 15 000 гривень, а всього 17604 грвн. 59 коп.

Речовий доказ - автомобіль ВАЗ 2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 , - після набрання вироком законної сили повернути власнику, ОСОБА_29 .

Копію даного вироку учасникам судового провадження вручити негайно після проголошення вироку.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Львівської області через Турківський районний суд Львівської області протягом 30 днів із дня його проголошення.

Суддя -