Провадження № 1-кс/201/7487/2016
УХВАЛА
Іменем України
22 вересня 2016 року м. Дніпро
Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши скаргу голови Всеукраїнського об`єднання обласних організацій роботодавців підприємств житлово-комунальної галузі «Федерація роботодавців ЖКГ України» ОСОБА_3 , на бездіяльність Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо не внесення відомостей до ЄРДР за його повідомленням про кримінальне правопорушення від 09.08.2016 за ознаками ст.ст. 211, 364 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Голова Всеукраїнського об`єднання обласних організацій роботодавців підприємств житлово-комунальної галузі «Федерація роботодавців ЖКГ України» ОСОБА_3 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою на бездіяльність прокурора Дніпропетровської області щодо не внесення відомостей до ЄРДР за його повідомленням про кримінальне правопорушення від 09.08.2016 за ознаками ст.ст. 211, 364 КК України.
В обґрунтування скарги зазначив, що він звернувся Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області із заявою, в якій вказав, що міським головою ОСОБА_4 виконавчого комітету міської ради м. Кривий Ріг вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ст.ст. 211, 364 КК України при прийнятті рішень № 267 від 14.08.2013, № 412 від 14.12.2011, № 415 від 14.12.2011, № 420 від 14.12.2011, № 418 від 14.12.2011, № 419 від 14.12.2011, № 414 від 14.12.2011, № 416 від 14.12.2011, якими затверджені тарифи на житлово-комунальні послуги, які надаються житлово-комунальними підприємствами. Як зазначає скаржник, всупереч положенням ст. 214 КПК України, даних про те, що зазначена заява внесена до ЄРДР станом на дату звернення до суду скаржником не отримано, що може свідчити про незаконну бездіяльність слідчого, прокурора, у зв`язку з чим і звернувся до суду з даною скаргою.
Заявник в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час розгляду скарги повідомлявся належним чином, у скарзі зазначив, що просить її розглянути без його участі.
Слідчий в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Суд розглядає скаргу без аудіофіксації судового засідання, оскільки такої заяви не надійшло.
Встановлено наступне. Заявник 09.08.2016 звернувся до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області із заявою, в якій вказав, що міським головою ОСОБА_4 виконавчого комітету міської ради м. Кривий Ріг вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ст.ст. 211, 364 КК України при прийнятті рішень № 267 від 14.08.2013, № 412 від 14.12.2011, № 415 від 14.12.2011, № 420 від 14.12.2011, № 418 від 14.12.2011, № 419 від 14.12.2011, № 414 від 14.12.2011, № 416 від 14.12.2011, якими затверджені тарифи на житлово-комунальні послуги, що надаються житлово-комунальними підприємствами. В заяві вказав, що частини 3, 4 ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та пункти 2, 12, 51 Порядку формування тарифів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011р. № 869 вказують на обов`язок регулятора встановлювати тарифи на рівні економічно обґрунтованих витрат, що визначаються на підставі державних та галузевих нормативів. Тому, незалежно від розміру окладів (ставок) працівників, який виконавці послуг визначають в своїх колективних договорах (вони не обмежені їх максимальним розміром), регулятор зобов`язаний враховувати їх в тарифах лише в розмірі, що визначений державною нормою (мінімальна заробітна плата) або нормами галузевих угод (ст.8 Закону України «Про колективні договори і угоди»). При цьому регулятор, як орган державної влади, зобов`язаний діяти лише в спосіб передбачений законом та керуватись нормами лише тих галузевих угод, які поширюються на підприємства згідно закону.
Гарантії оплати праці вищі за мінімальну заробітну плату для робітника І розряду, робітників окремих професій, посад, кваліфікації врегульовані на даний час лише галузевими угодами. Тому, якщо виконавець не приєднався до обов`язків сторони роботодавців жодної з галузевих угод, регулятор зобов`язаний забезпечувати в його тарифах ставки (оклади) лише в межах, що встановлені законом (мінімальна заробітна плата).
Згідно статей 5 та 9 Закону України «Про колективні договори і угоди» галузева угода є обов`язковою для підприємств (роботодавців), які перебувають в сфері дії сторони роботодавців такої угоди, що вказано у роз`ясненнях Міністерства соціальної політики України, наданих листом від 02.12.2015 № 1581/13/84-15.
Галузева угода не поширюється на житлово-комунальні підприємства, проте регулятором при затвердженні їх тарифів були враховані ставки (оклади) згідно її гарантій, які мають більший розмір порівняно з державними гарантіями.
Врахування регулятором в тарифах гарантій галузевої угоди, яка не поширюється на житлово-комунальні підприємства (гарантій з оплати праці, що не передбачені законодавством), є належним доказом злочину, передбаченого ст. 211 КК України, що полягає у завищенні всупереч закону відповідних витрат з бюджету за пільгами та субсидіями, яке за весь період дії тарифів склало більш ніж 2490 тис. гри. (в особливо великих розмірах)
Згідно статей 28 та 59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» рішення виконавчого комітету про встановлення тарифів можуть бути зупинені розпорядженням міського голови, який, відтак, несе персональну відповідальність за наслідки своєї бездіяльності згідно ст. 364 ККУ, незалежно від того чи брав він участь у прийнятті таких рішень.
Як зазначає скаржник, всупереч положенням ст. 214 КПК України, даних про те, що зазначена заява внесена до ЄРДР станом на дату звернення до суду скаржником не отримано, що може свідчити про незаконну бездіяльність слідчого, прокурора, у зв`язку з чим і звернувся до суду з даною скаргою.
Як вбачається з листа Міністерства соціальної політики України, наданих листом від 02.12.2015 № 1581/13/84-15, яким розглянуто звернення Федерації роботодавців ЖКГ України, міністерством заявнику надані роз`яснення з питань оплати праці. Так, в листі вказано, що питання оплати праці працівників врегульовано КЗпП України, законами України «Про оплату праці», «Про колективні договори і угоди» та іншими нормативно-правовими актами. Статтею 15 Закону України «Про оплату праці» визначено, що підприємствам (в т.ч. комунальним) надано право самостійно встановлювати в колективному договорі форми і системи оплати праці, схеми посадових окладів з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами. Статтею 7 Закону України «Про колективні договори і угоди» (далі-Закон) визначено, що у колективному договорі встановлюються зобов`язання сторін, зокрема, щодо нормування і оплати праці, умов регулювання фонду оплати праці та встановлення міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень в оплаті праці.
Відповідно до статті 8 Закону галузеві норми регулюються на галузевому рівні. Зокрема, галузевими угодами встановлюються мінімальні гарантії заробітної плати відповідно до кваліфікації на основі єдиної тарифної сітки по мінімальній межі та мінімальних розмірів доплат і надбавок з урахуванням специфіки, умов праці окремих професійних груп і категорій працівників галузі.
Згідно із статтею 9 Закону положення галузевої угоди діють безпосередньо і є обов`язковими для всіх суб`єктів, що перебувають у сфері дії сторін, які підписали угоду.
Тобто, якщо при укладеній галузевої угоди підприємство було представлено суб`єктами сторін цієї угоди і зі сторони роботодавця і зі сторони працівників, то норми та положення цієї угоди будуть обов`язковий дотримання на підприємстві.
Якщо підприємство не перебуває у сфері дії будь-якої з галузевих угод згідно із законодавством при визначенні умов оплати праці найманих працівників мають дотримуватись вимоги законодавства, зокрема, розмірів мінімальної заробітної плати та забезпечення диференціації заробітної плати в залежності від складності виконуваної роботи та кваліфікації працівників (ст. 6 Закону «Про оплату праці»).
Суд зазначає, що згідно із ст. 214 чинного КПК України, після отримання кожної заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення слідчий чи прокурор зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення та протягом 24 годин внести відповідні відомості у ЄРДР та розпочати розслідування.

Відповідно до п. 1.4 Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генеральної прокуратури України від 17.08.2012р. № 69, цей строк обчислюється з моменту попередження особи про кримінальну відповідальність при поданні заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, та у випадку надходження заяви, повідомлення поштою, іншим засобом зв`язку, строк обчислюється з моменту надходження заяви слідчому, прокурору.

Проте, слід відокремлювати заяви на ті, що містять в собі ознаки злочину та на ті, що не містять таких. При цьому виходити в такому випадку слід саме зі змісту поданої заяви.

Надаючи оцінку заяві Голови Федерації роботодавців ЖКГ України ОСОБА_3 , яку він розцінює, як заяву про вчинений злочин, вважаю, що в ній відсутні ознаки складу кримінального правопорушення.

Так, доводи заявника зводяться до протиправних дій міського голови при прийнятті рішень про встановлення тарифів на житлово-комунальні послуги. При цьому заявник лише керується роз`ясненням Міністерства соціальної політики України про порядок і підстави оплати праці працівників підприємств. Проте в заяві навіть не зазначено про розміри тарифів, в якій частині вони суперечать нормам чинного законодавства. Вказано лише, що вони достеменно є більшими порівняно з державними гарантіями, оскільки Галузева угода не поширюється на житлово-комунальні підприємства. Але ці доводи заявника є припущенням про можливі порушення міським головою при затвердженні тарифів з огляду на нерозповсюдження на комунальні підприємства дії Галузевої угоди. Відомостей про факт вчинення кримінального правопорушення заява не містить.

Варто зазначити, що згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Статтею 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що до відання виконавчих органів міських рад належать повноваження стосовно встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів щодо оплати побутових, комунальних, транспортних та інших послуг, які надаються підприємствами та організаціями комунальної власності відповідної територіальної громади; погодження в установленому порядку цих питань з підприємствами, установами та організаціями, які не належать до комунальної власності.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

У випадках, установлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

До компетенції адміністративного суду згідно зі ст. 162 КАС України (у разі задоволення адміністративного позову) відноситься, у т.ч. визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Отже, як вбачається із матеріалів скарги, заявник фактично посилається на порушення вимог закону при прийнятті рішення суб`єктом владних повноважень. Захистити порушене право заявник може шляхом звернення до адміністративного суду із позовом про скасування відповідного рішення міського голови, рішення сесії ради тощо. Тобто законом передбачений інший механізм захисту права, порушеного суб`єктом владних повноважень, аніж звернення із заявою про кримінальне правопорушення до правоохоронних органів.

Відтак, у задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 306 КПК України,-

УХВАЛИВ:
У задоволенні скарги голови Всеукраїнського об`єднання обласних організацій роботодавців підприємств житлово-комунальної галузі «Федерація роботодавців ЖКГ України» ОСОБА_3 на бездіяльність Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо не внесення відомостей до ЄРДР за його повідомленням про кримінальне правопорушення від 09.08.2016 за ознаками ст.ст. 211, 364 КК України відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1