Справа № 496/288/16-к
Провадження № 1-кп/496/81/16
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2016 року Біляївський районний суд

Одеської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Одеської області Кілійського р-ну с. Вилкове, громадянина України, освіта базова середня, судимого Біляївським районним судом 06.11.2013 року за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, Літинським районним судом Вінницької області 23.04.2014 року за ч.2 ст.186 КК України із застосуванням ст.70 КК України до 5 років та 6 місяців позбавлення волі,

судимого Суворівським районним судом м. Одеси 12.12.2014 року за ч.2 ст. 186 КК України до 6 років позбавлення волі на підставі ст. 70 КК України остаточно призначено покарання в вигляді 6 років позбавлення волі, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286, КК України,
В С Т А Н О В И В :

08.09.2013 близько 22 години 15 хвилин по вул. Зеленій с. Нерубайське Біляївського р-ну Одеської області, навпроти кінцевої зупинки маршрутного таксі №84, водій ОСОБА_6 керуючи автомобілем «ВАЗ 2103» д/з НОМЕР_1 рухаючись з боку с. Х. Балка Біляївського р-ну Одеської області у напрямку а/д «Об`їзд м.Одеса», в порушення вимог пунктів ПДР України не обрав у встановлених межах безпечну швидкість руху з урахуванням дорожньої обстановки, не впорався з керуванням вищевказаного автомобіля та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , який перетинав проїзну частину у встановленому для цього місці, з права на ліво по ходу руху вказаного транспортного засобу.

В наслідок ДТП пішохід ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого осколкових перелому середньої третини обох кісток лівої гомілки зі зміщенням відламків, закритого осколкових перелому лівої ключиці зі зміщенням уламків, закритого перелому лівої лопатки, рваних ран правої стопи і забито-рваної рани правого верхнього століття, множинних саден тіла, травматичного шоку першого ступеня, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 241 від 29.07.2014 не були небезпечними для життя та викликали тривалий розлад здоров`я, строком понад трьох тижнів і відносяться до ушкоджень СЕРЕДНЬОГО ступеня тяжкості.

Згідно висновку авто технічної експертизи №5129 від 14.11.2013 ходова частина й рульове керування автомобіля «ВАЗ 2103» до моменту настання ДТП перебували в працездатному стані й забезпечували водієві технічну можливість рухатися й утримувати автомобіль у будь-якому обраному напрямку.

При цьому в рульовім керуванні й ходовій частині не було несправностей, які могли б обумовити раптове для водія відведення автомобіля від вибраного напрямку руху або відмовити.

Гальмова система автомобіля «ВАЗ 2103» до моменту розглянутої події формально була несправною, оскільки не забезпечувала належну ефективність гальмування, при впливі на гальмову педаль.

Несправність полягала в понад нормативному й навіть повному зносі фрикційних накладок гальмових колодок, заднього лівого гальмового механізму.

Зазначена несправність об`єктивно проявлялася водієві, збільшеним робочим ходом педалі гальма, загальним зниженням ефективності гальмування проти нормативного (передбаченого заводом-виготовлювачем).

Згідно з вимогами п.31.4.1.б ПДР України експлуатація автомобіля при наявності таких несправностей була заборонена.

Разом з тим, робоча гальмова система автомобіля «ВАЗ 2103» до моменту розглянутої події дозволяла водієві знижувати швидкість автомобіля з відомою водієві зниженою ефективністю гальмування аж до зупинки, не мала несправностей, які б приводили до раптової для водія відмови системи, або до раптового відведення автомобіля убік від обраного напрямку руху.

Згідно висновку авто технічної експертизи №4342 від 23.09.2015 у розглянутих дорожньо-транспортних умовах дії водія автомобіля «ВАЗ 2103» регламентувалися вимогами п.12.4 і п.12.3 ПДР України, що зобов`язувало його не перевищувати швидкість руху понад 60 км/год., а з моменту виявлення небезпеки для подальшого руху вжити заходів до зниження швидкості аж до зупинки.

В умовах події рухаючись як з припустимою в населеному пункті швидкістю 60 км/год., так і фактично 68-69 км/год. водій автомобіля «ВАЗ 2103» шляхом виконання вимог п.12.3 ПДР України, мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода.

Оскільки в розглянутих умовах водій належним чином виконанням вимог п.12.3. ПДР України мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода, то з експертної точки зору його фактичні дії, що не відповідали вимогам вказаного пункту, та перебувають у причинному зв`язку з настанням події.

Дана ДТП стала можливою в силу порушення водієм автомобіля «ВАЗ 2103» д/з НОМЕР_1 ОСОБА_6 пунктів 1.5, 2.3 (б), 12.1, 12.3, 12.4, 31.4.1.б ПДР України.

Обвинувачений ОСОБА_6 , допитаний в суді, не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 286 КК України, винним у обвинуваченні визнав себе повністю. У скоєному щиро розкаявся.

Суд вважає недоцільним дослідження доказів відносно тих обставин справи, які ніким не оспорюються і обмежується допитом обвинуваченого в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суд кваліфікує умисні дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 згідно ст. 66 КК України, щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , згідно ст. 67 КК України, відсутні.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, особу обвинуваченого та його відношення до вчиненого - визнання своєї вини, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, негативно характеристику з місця відбування покарання, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, зазначені вище, та вважає можливим не призначати максимальне покарання, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.

Разом з тим, беручи до уваги те, що дії обвинуваченого були направлені на порушення безпеки руху з використанням джерела підвищеної небезпеки автомобіля, обвинувачений, будучи неуважним та належним чином не стежачи за дорожньою обстановкою, проявив злочинну самовпевненість, що призвело до скоєння ДТП, тому суд вважає за необхідне позбавити права керування ОСОБА_6 всіма видами транспортних засобів в межах санкції статті за якої кваліфіковані його дії.

Цивільний позов прокурора про стягнення з ОСОБА_6 на користь КУ «Одеської обласної клінічної лікарні» кошти у розмірі 6924,00 грн., суд задовольняє в повному обсязі.

Цивільний позов, заявлений прокурором Іллічівської місцевої прокуратури молодшим радником юстиції в інтересах держави про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь КУ «Одеська обласна клінічна лікарня» витрат на стаціонарне лікування ОСОБА_7 у розмірі 6924 грн., визнаний обвинуваченим у повному обсязі, підтверджується доказами, що містяться в матеріалах кримінального провадження, у зв`язку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 , суд керується вимогами ст. ст. 1167, 1168 ЦК України.

Разом з тим, цивільний позов про стягнення моральної шкоди у розмірі 100000 грн. суд задовольняє частково. З урахуванням конкретних обставин справи, характеру та об`єму страждань, нематеріальних втрат, понесених позивачем, виходячи з принципу розумності, зваженості та справедливості, суд вважає, що з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 необхідно стягнути моральну шкоду у розмірі 15000 грн.

Таким чином, суд вважає необхідним цивільні вимоги потерпілого задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду у розмірі 15000 грн.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 не обирався.
Питання про речові докази вирішуються судом відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Згідно ст. 124 КПК України, на обвинуваченого слід покласти витрати, пов`язані з проведенням автотехнічних експертиз.
Речові докази по справі: автомобіль «ВАЗ 2103», держ. знак НОМЕР_1 , підлягає залишенню за належність.

У відповідності до ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Враховуючи наведене, оскільки у кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 11.09.2013 року накладено арешт на транспортний засіб «ВАЗ 2103», держ. знак НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні ОСОБА_6 з метою подальшого призначення та проведення експертиз, тому суд приходить до висновку про скасування такого арешту і повернення вказаного власниці майна ОСОБА_8 .

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались. Також до обвинувального акту не долучались матеріали кримінального провадження № 0001518 від 09.09.2013 року.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд

З А С У Д И В :

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить у грошовому еквіваленті 3400 грн. з позбавленням права керувати всіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду у розмірі 15000 грн.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь КУ «Одеська обласна клінічна лікарня» 6924 грн.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 1398 грн. за проведення автотехнічних експертиз.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 11.09.2013 року на транспортний засіб «ВАЗ 2103», держ. знак НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні ОСОБА_6 та повернути вказане майно повернути власнику ОСОБА_8 .

Речові докази по справі: а/м «ВАЗ 2103», держ. знак НОМЕР_1 повернути за належністю.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області через Біляївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду, у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 394 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області ОСОБА_1 .