Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/764/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.08.2016 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

законного представника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кропивницький матеріали кримінального провадження № 0000181 стосовно неповнолітнього ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України за апеляційною скаргою прокурора на вирок Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 24.06.2016 року яким,

неповнолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_9 звільнено від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду ОСОБА_9 визнаний винним та засуджений за таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане із проникненням у приміщення. Кримінальне правопорушення вчиненеза таких обставин. 16 березня 2016 року близько 23 години 00 хвилин неповнолітній ОСОБА_9 , з корисливих мотивів і ціллю особистого збагачення маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, прийшов до домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в якому проживає потерпілий ОСОБА_10 . Продовжуючи свій злочинний намір на таємне викрадення чужого майна, неповнолітній ОСОБА_9 , через хвіртку пройшов подвір`ям до господарської будівлі та вільно відчинивши вхідні двері проник до його середини. Перебуваючи у приміщенні господарської бідівлі неповнолітній ОСОБА_9 , у темряві підсвічуючи мобільним телефоном виявив у гніздах шість голубів породи «Літун», вартістю 200 грн. за одну птицю, на загальну суму 1200 грн., яких таємно викрав. Викрадених голубів породи «Літун», неповнолітній ОСОБА_9 помістив під куртку в яку був одягнений та залишив місце скоєння злочину тим самим шляхом, що й проник до середини приміщення господарської будівлі. Викраденими голубами породи «Літун» , неповнолітній ОСОБА_9 розпорядився на власний розсуд як особистими, а саме, відніс до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 в якому проживає необізнаний в його злочинних діях ОСОБА_11 , де залишив птахів на огородищі житлового будинку для подальшого їх утримання та розмноження.
Не погоджуючись з вказаним вироком суду прокурор подав апеляційну скаргу в якій просить вирок суду стосовно неповнолітнього ОСОБА_9 змінити через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Зазначити в описові частині вироку суду пом`якшуючу ОСОБА_9 покарання обставину, вчинення злочину неповнолітнім. У резолютивній частині вироку поряд із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України додати посилання на ст. 104 КК України. В обґрунтування апеляційних вимог, прокурор посилається на те, що судом при звільненні ОСОБА_9 від призначеного покарання з випробуванням безпідставно не застосовано вимог ст. 104 КК України, оскільки останній є неповнолітнім. За цих же підстав, суд першої інстанції, на переконання апелянта, необґрунтовано не зазначив обставину, яка пом`якшує покарання, вчинення злочину неповнолітнім.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_9 , його законного представника ОСОБА_8 та захисника адвоката ОСОБА_7 , які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення ґрунтується на достовірних та узгоджуваних між собою доказах, які зібрані у передбаченому кримінально-процесуальним законом порядку, належно оцінені судом та наведені у вироку. Даний висновок суду жодним учасником судового провадження оскаржений не був.
Дії ОСОБА_9 правильно кваліфіковані місцевим судом за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане із проникненням у приміщення.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, місцевий суд не в повній мірі дотримався загальних засад призначення покарання, які закріплені у ст. 65 КК України.
Так, судом першої інстанції належним чином враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу ОСОБА_9 , обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення та усунення заподіяної шкоди і відсутність обставин, які обтяжують покарання.
Разом з цим, як встановлено матеріалами кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_9 на час вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення був неповнолітнім. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 66 КК України, при призначенні покарання обставинами, які його пом`якшують визнаються, зокрема вчинення злочину неповнолітнім. Із аналізу вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність слідує, що при вчиненні кримінального правопорушення неповнолітньою особою, в обов`язковому порядку слід визнавати обставиною, яка пом`якшує покарання, вчинення злочину неповнолітнім.
За наведених вище обставин, колегія суддів вважає за необхідне вирок суду щодо ОСОБА_9 змінити, визнавши обставиною, яка пом`якшує покарання останньому, вчинення злочину неповнолітнім.
З урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, наявності обставин, які пом`якшують покарання та відсутності обставин, які його обтяжують, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно призначено ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, визначений санкцією ч. 3 ст. 185 КК України.
Разом з цим, враховуючи те, що ОСОБА_9 вперше притягується до кримінальної відповідальності, визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, усунув заподіяну злочином шкоду, а також те, що злочин вчинено ним у неповнолітньому віці, суд першої інстанції, на переконання судової колегії, правильно дійшов до висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбуття ним призначеного покарання з випробуванням у встановлений судом іспитовий строк.
Однак, оскільки ОСОБА_9 , вчинив кримінальне правопорушення будучи неповнолітнім, суд першої інстанції безпідставно, при звільненні останнього від відбування покарання, не застосував положення ст. 104 КК України, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що виразилось у незастосуванні закону, який підлягає застосуванню.
За наведених вище підстав та з урахуванням вимог п. 2 ч. 1 ст. 409, п. 1 ст. 413 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне вирок Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 24 червня 2016 року стосовно неповнолітнього ОСОБА_9 змінити в частині призначеного покарання, застосувавши до останнього положення ст. 104 КК України.
Окрім цього, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Частиною другою вказаної статті КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.
Як встановлено судовою колегією, суд першої інстанції звільняючи неповнолітнього ОСОБА_9 від відбуття призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України, у резолютивній частині вироку послався на положення ст. 76 КК України, яка визначає обов`язки, які суд може покласти на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням. При цьому, вироком суду не визначено, які саме обов`язки покладено на ОСОБА_9 .
Таким чином, оскільки в апеляційній скарзі прокурора не ставиться питання щодо визначення обов`язків, які має виконувати ОСОБА_9 , а визначення таких обов`язків за власною ініціативою суду погіршить становище обвинуваченого, що є неприпустимим, колегія суддів вважає за необхідне виключити із резолютивної частини вироку посилання суду на ст. 76 КК України.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 413, 419 КПК України колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора, задовольнити.

Вирок Бобринецього районного суду Кіровоградської області від 24 червня 2016 року стосовно неповнолітнього ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 185 КК України, змінити.

Вважати ОСОБА_9 засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України ОСОБА_9 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Внести зміни в мотивувальну частину вироку, визнавши обставину, яка пом`якшує ОСОБА_9 покарання, вчинення злочину неповнолітнім.

Виключити з резолютивної частини вироку посилання суду на ст. 76 КК України.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4