Номер провадження: 11-кп/785/942/16
Номер справи місцевого суду: 520/6382/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.07.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_9 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 08 червня 2016 року про повернення обвинувального акту по матеріалам кримінального провадження за №0001780 від 09 травня 2016 року відносно ОСОБА_7 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, -

встановив:
Одеською місцевою прокуратурою №1 для розгляду по суті був направлений до Київського районного суду м. Одеси вищевказаний обвинувальний акт у кримінальному провадженні.

Ухвалою від 08 червня 2016 року Київський районний суд м. Одеси повернув обвинувальний акт по матеріалам кримінального провадження відносно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.

Підставами для повернення прокурору обвинувального акту стало те, що в ході досудового розслідування було порушено право неповнолітнього підозрюваного та обвинуваченого ОСОБА_7 на захист, а саме останньому, який є громадянином Республіки Молдови, не забезпечено право отримувати процесуальні документи в перекладі на рідну мову, або іншу мову, якою він володіє, та на користування послугами перекладача за рахунок держави. Також, прокурор не підтвердила, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 484 КПК України, слідчий ОСОБА_10 уповноважена на здійснення досудового розслідування щодо неповнолітніх.

В своїй апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 08 червня 2016 року про повернення обвинувального акту по матеріалам кримінального провадження відносно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Вказує, що судом не прийнято до уваги той факт, що ОСОБА_7 вже судимий на території України, а саме вироком Приморського районного суду м. Одеси від 18.03.2016 року за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, при цьому, розгляд справи здійснювався державною мовою без участі перекладача. Крім цього, під час досудового розслідування при обранні запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 судовий розгляд також здійснювався державною мовою за відсутності перекладача. Також, в ході досудового розслідування відносно ОСОБА_7 усі процесуальні документи надавались та усі процесуальні дії проводились в присутності захисника, ні від підозрюваного, ні від захисника клопотань про залучення перекладача не заявлялись. Крім цього, зазначає, що слідчий ОСОБА_11 є уповноваженим слідчим на проведення досудового розслідування відносно неповнолітніх, та всі необхідні документи містяться в матеріалах кримінального провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, думку обвинуваченого та його захисника, які вважають ухвалу суду обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши матеріали, надані апеляційному суду, та зваживши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, з таких підстав.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Обов`язкові відомості, які повинен містити в собі обвинувальний акт, визначені в ч. 2 ст. 291 КПК України, а перелік додатків до нього - в ч. 4 цієї ж норми закону.

При цьому, ч. 4 ст. 291 КПК України містить перелік обов`язкових додатків до обвинувального акта, серед яких є розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування.

Зазначена вимога кримінального процесуального закону дає підстави суду для перевірки дотримання прокурором вимог ст. 293 КПК України, з урахуванням приписів ст. 42 КПК України, що, в свою чергу, є гарантією права на захист своїх законних інтересів під час судового розгляду провадження обвинуваченим.

Відповідно до ст. 29 КПК України, кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою. Особа повідомляється про підозру у вчиненні кримінального правопорушення державною мовою або будь-якою іншою мовою, якою вона достатньо володіє для розуміння суті підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

Статтею 20 КПК України, передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Згідно ст. 42 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право користуватися рідною мовою, отримувати копії процесуальних документів рідною або іншою мовою, якою він володіє, та в разі необхідності користуватися послугами перекладача за рахунок держави.

Під час апеляційного розгляду провадження, захисник та неповнолітній обвинувачений ОСОБА_7 підтвердили, що останній є громадянином Республіки Молдова, українською мовою не спілкується та розуміє її погано.

Згідно матеріалів кримінального провадження встановлено, що неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_7 вручена копія обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, складені державною мовою (а. с. 3-11), якою він не володіє.

Безумовним порушенням кримінального процесуального законодавства є порушення права обвинуваченого на захист, яке, зокрема, повинно бути забезпечено конкретністю пред`явленого обвинувачення.

Апеляційний суд вважає, що зазначені недоліки обвинувального акту перешкодили суду першої інстанції призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, а отже рішення суду про його повернення прокурору є законним і обґрунтованим.

Також, висновок суду першої інстанції про необхідність повернення обвинувального акту прокурора, відповідає вимогам Європейського суду з прав людини. А саме, в рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» (ВП), №25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Крім цього, відповідно до вимог ч. 2 ст. 484 КПК України кримінальне провадження щодо неповнолітньої особи, в тому числі, якщо кримінальне провадження здійснюється щодо декількох осіб, хоча б одна з яких є неповнолітньою, здійснюється слідчим, який спеціально уповноважений керівником органу досудового розслідування на здійснення досудових розслідувань щодо неповнолітніх.

При цьому, згідно ст. 109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Реєстр матеріалів досудового розслідування полегшує вивчення судом цих матеріалів та їх розгляд.

Таким чином, при складенні обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування необхідно було вказати про повноваження слідчого ОСОБА_10 на здійснення досудового розслідування щодо неповнолітніх.

Наведене спростовує доводи прокурора про необґрунтоване повернення прокуророві обвинувального акту, оскільки вказані недоліки обвинувального акту є порушенням вимог КПК України, що може бути перешкодою при судовому розгляді вищевказаного обвинувального акту.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-
постановив:
Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 08 червня 2016 року про повернення обвинувального акту по матеріалам кримінального провадження відносно ОСОБА_7 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4