Справа № 302/741/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.09.2016смт. Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області в особі

суддя ОСОБА_1 ,

з участю:

секретар ОСОБА_2 ,

прокурор ОСОБА_3 ,

потерпіла ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр.України, уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючого, заробляє на сезонних роботах, з повною загальною середньою освітою, раніше не судимого, проживає в незареєстрованому цивільному шлюбі, утримує троє малолітніх дітей ,- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
10.06.2016 р. , біля 14 год. 00 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в будинку АДРЕСА_1 , на грунті особистих неприязнених відносин затіяв словесну сварку з матір`ю своєї співмешканки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у ході якої, з метою спричинення тілесних ушкоджень, умисно лівою рукою схопив її за волосся, а кулаком правої руки наніс останній кілька ударів (не менше двох) в область голови, обличчя, та лівого плеча, в результаті чого згідно з висновком судово-медичного експерта № 128 від 10.08.2016 р., спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді суборбітального синця на шкірних покривах обличчя, синець на шкірних покривах лівого плечового пояса, закриту черепну-мозкову травму та струс головного мозку. Дані тілесні ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів по ударному механізму дії, якими могли бути стиснуті пальці в кулак сторонньої особи , які відповідно до Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 р., кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_5 встановлені обставини, а також вину в пред`явленому обвинуваченні за ст. 125 ч.2 КК України визнав повністю і підтвердив ці обставини в своїх показах.Обвинувачений свої дії пояснив ужиттям алкоголю і тим, що причиною конфлікту стали неодноразові сварки з потерпілою тещею з приводу дітей та її докорів. Обвинувачений визнав цивільно-правові вимоги потерпілої повністю, запевнив, що не допустить подібного в майбутньому, вибачився та погодився із покаранням запропонованим прокурором.

Потерпіла ОСОБА_4 підтвердила у своїх показах обставини, зазначені в обвинувальному акті і додатково показала таке. З обвинуваченим не примирилась, бо він зловживає алкоголем і не працює, а також до події допускав сварки, конфлікти. Потерпіла підтримала заявлений нею цивільний позов до обвинуваченого про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 5000 грн. у виді витрат на придбання ліків, яких не було в лікарні, також про відшкодування моральної шкоди в сумі 10 тис. грн., яку обгрунтувала тим, що загальний стан здоров`я після спричинення їй побоїв погіршився. Вона змушена була лікуватись додатково, оформила пенсію по інвалідності ІІ-Ї групи загального захворювання, отримала нервовий стрес від переживання за стан здоров`я, приниження її гідності. Потерпіла підтримала позицію прокурора щодо виду і розміру покарання обвинуваченого за вчинене.

З показів свідка ОСОБА_6 (батька обвинуваченого) вбачається, що конфлікт між обвинуваченим і потерпілою 10.06.2016 р., в будинку АДРЕСА_1 мав місце по причині сварки із-за перебування обвинуваченого в стані алкогольного сп`яніння. Під час якої обвинувачений повалив потерпілу на підлогу і наніс побої, а свідок ОСОБА_6 з невісткою ОСОБА_7 (співмешканкою обвинуваченого) відтягнули обвинуваченого від потерпілої.

Згідно висновку судово-медичної експертизи у потерпілої внаслідок події, яка мала місце 10.06.2016 р. виявлено синці на обличчі та лівому плечі, закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку. Ці тілесні ушкодження могли виникнути від ударів тупих предметів, якими могли бути кулаки рук, взуті ноги сторонньої особи, і кваліфіковані експертом як легкі, що потягнули за собою розлад здоров`я більше 6 днів, але менше 21 дня і спричинили короткочасний розлад здоров`я. У висновку також зазначено, що погіршення зору (короткозорість) і хронічна двобічна приглухуватість потерпілої не пов`язані з травмою за вказаними вище тілесними ушкодженнями.

Оцінивши докази в справі і покази обвинуваченого: визнання ним вини повністю, покази потерпілої, свідка ОСОБА_6 , висновок судово-медичного експерта, встановлені обставини, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 є винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.125 ч.2 КК України, який мав місце, за кваліфікуючими ознаками, яке спричинило короткочасний розлад здоров`я.

За вчинений злочин обвинувачений підлягає покаранню.

Обираючи вид і розмір покарання, суд зважає на таке.

Вчинений злочин віднесений законом до злочинів невеликої тяжкості, однак характеризується умисною формою вини. Обставиною, яка обтяжує покарання, суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, бо саме ця обставина сприяла злочину.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає: визнання вини обвинуваченим, повне визнання ним цивільно правових вимог.

Суд бере до уваги особу обвинуваченого, який раніше не вчиняв злочинів й правопорушень, характеризується позитивно, постійного місця праці не має, живе із тимчасових сезонних робіт і домашнього господарства, характеризується з місця проживання позитивно.

Отже, обставини справи, наявність двох пом`якшуючих покарання обставин, однієї обтяжуючої обставини, відомості, що характеризують обвинуваченого, переконують суд у тому, що обвинуваченого не має підстав карати обмеженням волі реально, бо таке покарання є занадто суворим до вчиненого та особи винуватого. Виправні роботи до непрацюючих осіб не застосовуються. Штраф як мінімальне покарання може утруднити виконання вироку з огляду на суми визнаних цивільно-правових вимог потерпілою і прокурора. Окрім цього, обвинувачений не має стабільних доходів і зобов`язаний утримувати малолітніх дітей.

Суд вважає, що запропоноване учасниками кримінального провадження покарання у виді громадських робіт відповідає особі обвинуваченого (вимогам ст. 56 КК України) та обставинам справи. З огляду на те, що злочин учинено з обтяжуючою покарання обставиною, розмір цього покарання, передбачений ст. 125 ч.2 КК України, суд визнає максимальним.

Цивільний позов потерпілої про відшкодування матеріальної шкоди і моральної шкоди відповідно на суму 5 тис. грн. і 10 тис. грн. повністю визнаний обвинуваченим. Таке визнання слід прийняти і задовольнити ці вимоги з огляду на їх обгрунтування, співмірність, розумність та можливість реального виконання.

Суд також приймає визнання позову обвинувачення про відшкодування медичній установі, де лікувалась стаціонарно потерпіла, понесених витрат. Ці витрати підтверджено належним розрахунком за довідкою в сумі 3239,06 грн. та відповідають вимогам ст.ст. 127, 128 КПК України, а підстави до задоволення цих вимог, передбачені ст. 1206 ЦК України.

Судових витрат, речових доказів у кримінальному провадженні не має. Запобіжні заходи не застосовувались.

З обвинуваченого, як з відповідача за цивільними позовами слід стягнути судовий збір, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України та ЗУ "Про судовий збір.

Керуючись ст. ст. 314 ч.3 п.1, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України, і призначити покарання у виді громадських робіт на строк 240 (двіста сорок) годин.

Визнання позовів потерпілої і прокурора відповідачем ОСОБА_5 прийняти.

Позови задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_5 :

- в користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в сумі 5000 (п`ять тис.) грн. і моральну шкоду в сумі 10000 (десять тис.) грн., всього 15 000 (п`ятнадцять тис.) грн.;

- в користь сектору охорони здоров`я Міжгірської районної державної адміністрації 3239,06 (три тис. двіста тридцять дев`ять грн. 06 коп.) витрат на стаціонарне лікування потерпілої від злочину ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_5 судовий збір у сумі 551,20 грн. (п`ятсот п`ятдесят одну грн. 20 коп.) у користь держави.

Апеляційну скаргу на вирок суду може бути подано в апеляційний суд Закарпатської області через райсуд протягом 30 днів з дня проголошення вироку.

Вирок набирає законної сили після спливу строку апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не подано. В разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після рішення суду апеляційної інстанції, якщо вирок суду залишено без змін.

Суддя: ОСОБА_1