Справа № 173/555/16-к
Номер провадження1-кп/173/86/2016
В И Р О К
іменем України

07 квітня 2016 року Верхньодніпровський районний суд

Дніпропетровської області

у складі : головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Верхньодніпровську кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Дніпродзержинська Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта середня, раніше не судимого, одруженого, маючого на утриманні малолітню доньку, офіційно не працюючого, зареєстрованого та практично проживаючого: АДРЕСА_1 .

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , згідно виконавчого листа № 2-642, виданого 21.06.2011 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області, зобов`язаний до сплати аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 06.05.2011 року і до досягнення дитиною повноліття.

Однак, маючи умисел, спрямований на злісне ухилення від сплати аліментів, за період з 06.05.2011 року по теперішній час ОСОБА_4 аліменти за виконавчим листом не виконував. Іншої матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надавав, на попередження державного виконавця відділу державної виконавчої служби Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області про необхідність погашення заборгованості, відповідальності за ухилення від сплати аліментів не реагував, про зміну місяця свого працевлаштування державного виконавця не повідомляв.

У той час, як згідно трудового договору між ПП «Забіяка О.В.» та ОСОБА_4 № , який укладено 01.05.2011 року та розірвано за згодою сторін 15.05.2011 року, останній повинен отримувати винагороду за працю у розмірі 900,00 на місяць.

Також, згідно трудового договору між ПП « ОСОБА_7 « та ОСОБА_4 № НОМЕР_1 , який укладено 20.11.2013 року та розірвано хза згодою сторін 20.02.2014 року, останній повинен отримувати винагороду за працю у розмірі , визначеної на відповідний період мінімальної заробітної плати на місяць.

Крім того, протягом 2011-2015 років ОСОБА_4 мав постійне місце роботи та працював без оформлення трудових відносин, про що ніяких відомостей у відділ державної виконавчої служби Верхньодніпровського районного управління юстиції не надавав, тим самим злісно, навмисно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини.

Таким чином, у результаті даного тривалого ухилення від виконання з боку ОСОБА_4 відповідних обов`язків, станом на 01 березня 2016 року по сплаті аліментів на користь ОСОБА_5 , утворилася заборгованість на загальну суму 38 862,40 грн., що сукупної складає суму таких виплат більше ніж як за шість місяців відповідних платежів.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро покаявся, підтвердив обставини вчинення злочину та пояснив, що він дійсно протягом 2011-2015 років не сплачував аліменти на утримання сина, так як хоч і мав роботу, але заробітку в нього майже не було. Його робота в основному мала сезонний характер. Взимку він не працював. А те, що заробляв літом йшло на погашення податків. Зобов`язується в подальшому сплачувати аліменти. так як вданий час він працевлаштувався, у нього закінчується строк випробування і він буде офіційно працювати та матиме прибуток.

Потерпіла ОСОБА_4 ,. в судовому засідання пояснила, що після розірвання шлюбу, починаючи з 2011 року ОСОБА_4 , жодного разу не сплачував аліменти на утримання сина.

Відповідно до ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України суд, за згодою учасників кримінального провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а кваліфікація його дій за ч.1 с ст. 164 КК України є правильною, оскільки він скоїв кримінальне правопорушення за ознаками злісного ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів)

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65, КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, що згідно ст. 12 КК України належить до злочину невеликої тяжкості. Дані про його особу обвинуваченного, який на обліку у лікаря -психіатра та лікаря-нарколога не перебувіає, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше не судимий.

Обставинами, що пом`якшують покарання суд вважає щире каяття у вчиненному та активне сприяння розкриттю злочину .

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено

З урахуванням всіх вище зазначених обставин, суд вважає за потрібне призначити йому покарання у вигляді обмеження волі в межах санкції ч.1 ст. 164 Кримінального кодексу України, яке на думку суду буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Також суд вважає за можливе відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , від відбування призначеного покарання, установивши йому випробувальний строк та відповідно до ч. 2, 3, 4 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 , не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну свого місця проживання та роботи та періодично з`являтись до органів криміналь-виконавчої інспекції для реєстрації .

Цивільний позов по справі не заявлений

Речові докази по справі відсутні

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 , не обирався та суд не вбачає підстав для його обрання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 65, 75, 76 Кримінального кодексу України, ст.ст. 368, 370, 374, 376, 532 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-
ЗАСУДИВ :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді одного року обмеження волі

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від призначеного йому покарання, установивши випробувальний строк тривалістю в один рік.

Відповідно до п.п 2, 3 ч. 4 ч. 1 ст. 76 КК України зобовязати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну свого місця проживання та роботи та періодично з`являтись до органів криміналь-виконавчої інспекції для реєстрації

На вирок суду з підстав, передбачених ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1
.