справа №619/1393/16-к
провадження №1-кс/619/249/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 квітня 2016 року Дергачівський районний суд Харківської області у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
представника заявника ОСОБА_3
прокурора ОСОБА_4 ,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_5 не погоджується з зазначеною постановою та вважає, що вона підлягає скасуванню, у зв`язку з наступним.
13.01.2015 року о 17 год. 30 хв. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел на завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, з мотивів особистої неприязні до ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , будучи попередженою про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину та перешкоджання нормальної діяльності органів досудового слідства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно повідомила завідомо неправдиві відомості про те, що в період часу з 8 год. 12.01.2015 року по 19 год. 13.01.2015 року невідома особа шляхом вільного доступу, заволоділа автомобілем ВАЗ 2121, 1988 року випуску, № кузова НОМЕР_1 , д/н НОМЕР_2 , синього кольору, який знаходився на території двору за місцем мешкання заявниці, що належить ОСОБА_10 .
Мотиви особистої неприязні ОСОБА_6 підтверджуються наступними фактами:
- ОСОБА_9 - представник ОСОБА_12 - сестри покійного ОСОБА_11 у справі за позовною заявою ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_11 та зустрічною позовною заявою ОСОБА_12 про визнання права власності на майно померлого;
Досудовим розслідуванням також було встановлено, що вказаний вище автомобіль за дорученням власника, ОСОБА_10 , забрав з ділянки ОСОБА_5 . Під час допитів в якості свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_5 встановлено, що ОСОБА_6 завчасно знала, що автомобіль хоче забрати його власник, що свідчить про те, що остання дала завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, тому в діях ОСОБА_6 вбачаються ознаки складу злочини, передбаченого ст. 383 КК України, тобто завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину.
Заявник вважає, що вина ОСОБА_6 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.
Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 16 червня 2015 року, ОСОБА_6 було повністю відмовлено в позові про встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_11 ; зустрічну позовну заяву ОСОБА_12 було задоволено, визнано за ОСОБА_12 право власності на майно померлого.

Заява ОСОБА_6 від 13.01.2015 року була зареєстрована в єдиному обліку Дергачівського РВ ГУМВС України в Харківській області за № 236 та в подальшому по даному факту було внесено відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000061 від 14.01.2015 року і розпочато досудове розслідування за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

У зв`язку з вищевикладеним в діях ОСОБА_6 вбачається склад кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст. 383 ч. 1 КК України, тобто завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину;

Клопотання про дозвіл на затримання ОСОБА_6 з метою приводу було задоволене ухвалою судді Дергачівського районного суду Харківської області від 01 липня 2015 року, відповідно до якого підозрювана ОСОБА_6 ухиляється від явки до слідчого, у зв`язку з чим судом було надано дозвіл на затримання ОСОБА_6 з метою її приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання;

Підозрювана ОСОБА_6 ухиляється від слідства, у зв`язку з чим оголошено її розшук.

Таким чином, твердження прокурора щодо не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді повністю спростовується наведеними вище доводами.

Окрім цього, слід звернути увагу на підстави закриття кримінального провадження, зазначені прокурором у оскаржуваній постанові. В мотивувальній частині постанови прокурор зазначає, що він керується п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України (встановлена відсутність події кримінального правопорушення), який в подальшому виправлений кульковою ручкою на п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України (встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення), а в резолютивній частині постанови прописом зазначає підстави для закриття провадження, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України (не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати).

Відтак, рішення прокурора прокуратури Дергачівського району Харківської області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, у вигляді постанови від 06 листопада 2015 року є необгрунтованим, протиправним, незаконним та таким, що не відповідає завданню кримінального провадження, передбаченого ст. 2 КПК України.

Постанови про закриття кримінального провадження заявник не отримував. Про існування даної постанови він дізнався 06 квітня 2016 року, а саме в день, коли його представник - адвокат ОСОБА_3 ознайомився з матеріалами кримінального провадження.
В протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 13.01.2015 року ОСОБА_6 прямо зазначила заявника як особу, що вчинила зазначений злочин. Такими незаконними діями ОСОБА_6 було принижено заявника, опорочено його честь та гідність, чим завдано заявнику моральних страждань.

Визначення моральної шкоди, надане Постановою Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», яким передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Таким чином, незаконними діями ОСОБА_6 було завдано заявнику моральної шкоди, а отже, відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України, заявник є потерпілим у кримінальному провадженні як особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної шкоди.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_3 підтримав доводи скарги та просив її задовольнити.

Прокурор Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_4 в судовому засіданні проти скарги заперечувала, посилаючись на те, що прийняте нею рішення є законним та ухваленим на підставі зібраних та перевірених доказів. Крім того, прокурор вважає, що ОСОБА_5 не є особою, яка має право звернутися з такою скаргою, так як він не є у справі ні заявником, ні потерпілим.

Вислухавши пояснення представника заявника, прокурора Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , перевіривши матеріали додані до скарги, матеріали кримінального провадження №0001095, слідчий суддя дійшов до наступного.

Частиною 1 ст. 24 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України передбачено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; повага до людської гідності; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; забезпечення права на оскарження, процесуальних рішень, дій чи бездіяльності (ст. 7 КПК України).

Слідчий суддя не може погодитися з думкою прокурора про те, що ОСОБА_5 є особою, яка не має права звертатися до суду зі скаргою на постанову від 06 листопада 2015 року, так як не є ні заявником, ні потерпілим у справі.

Суддя вважає, що оскільки зазначене кримінальне провадження виділене в окреме провадження за справи №№0000061 від 14.01.2015 року, тому інтересів заявника ОСОБА_5 воно стосується безпосередньо. Крім того, твердження прокурора суперечить принципу диспозитивності, який передбачений ст. 26 КПК України, а саме про те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Про існування даної постанови заявник дізнався 06 квітня 2016 року, а до суду звернувся зі скаргою 14 квітня 2016 року, тобто в передбачений КПК України десятиденний строк.

Згідно ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно ст. 306 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги.

Розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Згідно ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.

При дослідженні матеріалів, доданих до скарги, в судовому засіданні було встановлено, що прокурором Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_4 06 листопада 2015 року було ухвалено постанову про закриття кримінального провадження, всупереч вимогам ст. 36 КПК України.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу на те, що в отриманій представником заявника копії вищевказаної постанови мало місце виправлення кульковою ручкою п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, а в оригіналі постанови в матеріалах кримінального провадження таке виправлення відсутнє. Підстави закриття також є неоднозначними, так як за змістом ст. 284 КПК України справа закрита за п. 3 ч. 1 вищевказаної статті, а не за п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, що є недопустимим, тому погодитися з постановою підстав не має, а відтак рішення про закриття кримінального провадження є передчасним, постанова підлягає скасуванню, а матеріали кримінального провадження №0001095 поверненню для проведення досудового розслідування.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 306, 307 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:
Скаргу ОСОБА_5 - задовольнити.

Скасувати постанову прокурора прокуратури Дергачівського району Харківської області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР №0001095 від 06листопада 2015 року.

Матеріали кримінального провадження №0001095 повернути прокурору Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_4 для проведення досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1