Справа № 751/8667/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/1147/2016
Категорія - ст.81 КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

представника ЧВК-44 ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

засудженої ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженої ОСОБА_9 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15 вересня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Обгрунтовуючи своє рішення суд вказав, що за час відбування покарання засуджена не зарекомендувала себе з позитивної сторони, своєю поведінкою та ставленням до праці не довела своє виправлення, тому застосування відносно засудженої пільги у вигляді умовно - дострокового звільнення є передчасним.

Не погоджуючись з ухвалою суду захисник ОСОБА_8 в інтересах засудженої ОСОБА_9 звернулася з апеляційною скаргою в якій просить скасувати ухвалу, задовольнити клопотання засудженої про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суд першої інстанції при розгляді клопотання засудженої не в повному обсязі врахував всі обставини, а саме, що характеристика засудженої не є негативною, що є свідченням того, що засуджена намагається бути готовою до ведення правослухняного способу життя, весь час працює, покращує свою роботу та прагне довести своє виправлення.

Заслухавши доповідача, засуджену ОСОБА_9 та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили ухвалу суду скасувати та задовольнити клопотання засудженої про умовно-дострокове звільнення, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженої ОСОБА_9 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України 1960 року, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, яка полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, а і неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо.

Суд при розгляді клопотання засудженої ОСОБА_9 про дострокове звільнення врахував вищезазначені вимоги закону, належним чином дослідив безпідставність зазначених в клопотанні підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_9 та обґрунтував свою відмову у задоволенні клопотання переконливими доводами.

Розглядаючи подання про умовно-дострокове звільнення суд перевірив сумлінну поведінку та сумлінне ставлення ОСОБА_9 за весь період відбування нею покарання, врахував тяжкість вчиненого злочину та особу засудженої в цілому.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" при розгляді справ про умовно-дострокове звільнення суди, під час судового засідання у справах цієї категорії, повинні приділяти особливу увагу поясненням представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

З матеріалів вбачається, що вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 листопада 2014 року ОСОБА_9 за ч.1 ст.309, 71 КК України остаточно призначено покарання до 4 років 1 місяць позбавлення волі.

Ухвалою Новозаводського районного суду Чернігівської області від 16 січня 2016 року, зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 14 серпня 2014 року по 16 грудня 2014 року, з розрахунком один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку покарання-14.04.2014 року.

Кінець строку покарання-13.01.2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання

Згідно характеристики та довідки про заохочення та стягнення з виправної установи щодо ОСОБА_9 , остання своєю поведінкою та ставленням до праці не довела своє виправлення, враховуючи що засуджена на протязі відбування покарання в установі не проявляє ініціативи у покращенні своїх показників в суспільно-корисній праці, не приймає участь у роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально-корисну ініціативу в організації суспільного життя відділення та не входить до складу ради колективу засуджених відділення. Засуджена має третю судимість, попередні дві судимості за однорідні злочини, за які до неї застосовувався іспитовий строк, але висновків для себе не зробила та скоїла нові злочини і була направлена у місця позбавлення волі, провину у скоєному злочині згідно вироку не визнала, не засуджує себе за минулий спосіб життя, що свідчить про стійке небажання виправитись, стягнень та заохочень немає, тому адміністрація установи не має впевненості у її подальшій правослухняній поведінці, тому вважають, що ОСОБА_9 не заслуговує на умовно-дострокове звільнення згідно ст. 81 КК України.

Крім того, згідно психологічної характеристики на засуджену ОСОБА_9 від 08.09.2016 року, остання переоцінила роль власних помилок у минулому, але недостатньо відчуває відповідальність за те, як склалось її життя. Має позитивні плани щодо свого майбутнього, але не впевнена, що здатна дотримуватись правослухняної поведінки без стороннього контролю. Засуджена ОСОБА_9 хоча і усвідомлює свою провину, але прагнення поводитись відповідно до загально прийнятних соціальних норм в неї слабке. На даний час вона не готова до ведення самокерованого правослухняного способу життя.

При вирішенні питання про застосування відносно ОСОБА_9 умовно-дострокового звільнення, суд вірно врахував, що згідно вироку за яким засуджена відбуває покарання кінцевий строк покарання - 17.05.2018 року. Після застосування до засудженої Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення» від 26.11.2015 року та ч. 5 ст. 72 КК України, кінець строку покарання склав - 13.01.2018 року. Станом на 15.09.2016 року засудженій залишилось відбувати - 1 рік 3 місяці 28 днів.

Також, суд враховував, що до засудженої ОСОБА_9 двічі застосовувався іспитовий строк, але засуджена висновків для себе не зробила, та скоїла нові злочини, що свідчить про стійке небажання виправитись. За час відбування покарання засуджена не зарекомедувала себе з позитивної сторони, своєю поведінкою та ставленням до праці не довела своє виправлення.

10.09.2015 року комісією установи розглянуто питання щодо застосування зміни умов тримання згідно ст.ст. 100, 101 КВК України - відмовлено, не стає на шлях виправлення.

11.02.2016 року комісією розглянуто питання щодо застосування заміни невідбутої частини строку покарання більш м`яким згідно ст.82 КК України - відмовлено, не стала на шлях виправлення.

08.09.2016 року комісією розглянуто питання щодо застосування умовно-дострокового звільнення згідно ст. 81 КК України - відмовлено, своєю поведінкою та ставленням до праці не довела своє виправлення.

Посилання апелянта на те, що суд не врахував, що характеристики засудженої не є негативною, стягнення до неї не застосовувалися, працевлаштована, де сумлінно виконувала всі завдання, залучена до програм виховного впливу, є безпідставними, оскільки все, на що вказує апелянт судом було враховано при постановлені рішення.

За таких обставин висновки районного суду про те, що станом на час розгляду справи судом першої інстанції засуджена ОСОБА_9 не довела свого виправлення, у зв`язку з чим застосування до засудженої умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є передчасним.

Істотних порушень норм кримінального і кримінально-процесуальних законів не допущено, тому будь-яких підстав для скасування рішення суду немає.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 404, 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженої ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15 вересня 2016 року щодо ОСОБА_9 залишити без зміни.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4