Дата документу Справа № 331/5288/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/778/183/16 Головуючий в 1-й інстанції
Єдиний унікальний №331/5288/15-к ОСОБА_1
Категорія: ст.185 ч.2 КК України Доповідач у 2-й інстанції
ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2016 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:
прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002516, за апеляційною скаргою прокурора (зі змінами) на вирок Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 23 жовтня 2015 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, освіта середня спеціальна, одруженого, працюючого неофіційно, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 30.07.2014р. Жовтневим районним судом м.Запоріжжя за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

В апеляційній скарзі зі змінами прокурор просить вирок скасувати, кримінальне провадження направити до суду першої інстанції для проведення судового провадження у загальному порядку, мотивуючи тим, що обвинувачений ОСОБА_8 вчинив новий злочин в період іспитового строку, однак суд, в порушення вимог ст.ст.71, 75 КК України повторно звільнив обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України. Крім того, в порушення вимог ст.53 КК України, суд із застосуванням ст.69 КК України, призначив обвинуваченому покарання у вигляді штрафу у сумі 850 грн. без визначення його розміру у кількості неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Вироком Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 23 жовтня 2015 року на підставі угоди про примирення обвинувачений ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за ч.2 ст.185 КК України із засуванням ст.69 КК України до штрафу в розмірі 850 грн.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом приєднання невідбутої частини покарання за вироком Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 30.07.2014р., остаточно призначено покарання 1 рік обмеження волі з самостійним виконанням покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.

На підставі ст.75 КК України обвинувачений ОСОБА_8 звільнений від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням строком на 1 рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.2-4 ч.1 ст.76 КК України.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили залишений без змін.

В судовому засіданні апеляційної інстанції:

прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити;

захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_8 заперечували проти апеляційної скарги та просили відмовити в її задоволенні.

Вислухавши доповідача, учасників провадження, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як зазначено у вироку, ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що він 22 липня 2015 року о 20 год. 30 хв., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи із корисливих мотивів, повторно, знаходячись у торговому залі гіпермаркету «Епіцентр К», який розташований за адресою: м.Запоріжжя, вул.Запорізька, 1-в, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв з торгової полиці рівень 600мм KARPO Hercules, який належить ТОВ «Епіцентр К», та поклав його на роз`їзну теліжку для товару. Після чого, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір на таємне викрадення рівня 600мм KARPO Hercules, поклав на нього 3 мішки штукатурки таким чином, щоб рівень не було під ними візуально видно, після чого разом з вищевказаним товаром вийшов з торгового залу через касу, оплативши при цьому лише за штукатурку, чим завдав ТОВ «Епіцентр К» матеріальну шкоду в розмірі 852 грн. 69 коп.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.469 ч.5 КПК України укладення угоди про примирення може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

З матеріалів провадження вбачається, що стороною захисту клопотання про розгляд угоди про примирення було заявлено у підготовчому судовому засіданні.

Перед ухваленням рішення про затвердження угоди про примирення суд повинен з`ясувати обставини, передбачені ч.ч.5-6 ст.474 КПК України. Крім того, суд відповідно до ст.474 ч.7 КПК України повинен перевірити угоду на відповідність вимогам КПК і закону України про кримінальну відповідальність, заслухати прокурора щодо можливості затвердження угоди, яка розглядається.

З матеріалів провадження вбачається, що прокурор заперечував проти затвердження угоди з тих підстав, що домовленість про звільнення від відбування покарання з випробуванням виходить за межі загальних засад призначення покарання та не відповідає вимогам, встановленим законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст.474 ч.7 КПК України суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону про кримінальну відповідальність.

З матеріалів справи вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 вироком Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 30.07.2014р. був засуджений за ч.ч.1-2 ст.185 КК України до 1 року обмеження волі, та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік. Але в період іспитового строку вчинив новий злочин.

За таких обставин суд повинен був керуватися роз`ясненнями п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» N 7 від 24.10.2003р. про те, що ч.2 статті 75 КК України передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. У разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування ст.75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Незважаючи на думку прокурора та положення кримінального закону, суд затвердив угоду про примирення, якою передбачено повторне звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням.
Крім того, всупереч положенням ст.53 КК України, суд, застосувавши ст.69 КК України, призначив обвинуваченому покарання у виді штрафу без визначення його розміру у кількості неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ч.3 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Однак згідно ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження.

Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу законності, згідно до якого під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ч.6 ст.9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Згідно ст.7 КПК України загальними засадами кримінального провадження є також змагальність сторін та забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, відповідно до яких сторони кримінального провадження мають рівні права на реалізацію процесуальних прав, передбачених цим Кодексом, і кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Враховуючи положення ч.6 ст.9 КПК України та те, що судом суттєво були порушені вимоги кримінального процесуального закону, а також виходячи з загальних засад кримінального провадження, визначених ч.1 ст.7 КПК України, колегія суддів вважає, що за таких обставин прокурор має право на апеляційне оскарження вироку суду першої інстанції на підставі угоди про примирення.
Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України судове рішення підлягає скасуванню у разі істотних порушень вимог кримінального процесуального закону.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора є обґрунтованою і підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора (зі змінами) задовольнити.

Вирок Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 23 жовтня 2015 року відносно ОСОБА_8 скасувати.

Призначити новий розгляд у тому ж суді в іншому складі.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4