АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/6329/15-к Номер провадження 11-кп/786/158/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.185 КК України - Т.З.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 квітня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:
Головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002069 та № 20001758 за апеляційними скаргамизахисників ОСОБА_12 та ОСОБА_11 на вирок Київського районного суду м. Полтава від 10 грудня 2015щодо:

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, громадянина України, українця, із середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , судимого 08.10.2015 року Решетилівським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 80 годин громадських робіт

-якого визнано винуватим та засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.185, ч. 1 ст. 309 КК України;

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, судимого 24.09.2015 року Решетилівським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 80 годин громадських робіт;

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтави, громадянина України, українця, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , судимого 06.11.2015 року Київським р/с м. Полтава за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки,

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтави, громадянина України, українця, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою АДРЕСА_4 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_5 , раніше не судимого,

ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Полтави, українця, громадянина України, не одруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_6 , фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_7 , раніше судимого:

-06.10.2015 року Решетилівським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 80 годин громадських робіт;

-07.12.2015 року Ленінським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70, 72 КК України до 3 місяців 5 днів арешту,

яких визнано винуватим та засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:
до Апеляційного суду Полтавської області звернулися з апеляційними скаргами захисники ОСОБА_12 та ОСОБА_11 .

В апеляційній скарзі захисника ОСОБА_12 ставиться питання про скасування вироку суду стосовно ОСОБА_16 , та застосування відносно нього ст. 75 КК України. Захисник вважає покарання призначене підзахисному таким, що не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, оскільки ОСОБА_16 вину у вчинених кримінальних правопорушеннях визнав повністю, розкаявся та вибачився перед потерплими, повністю відшкодував збитки потерпілим (розмір яких був встановлений під час досудового слідства), про що свідчать наявні в матеріалах кримінального провадження квитанції, характеризується позитивно, жодного разу не притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, молодий за віком, всі потерпілі, окрім, ОСОБА_7 , не наполягали на мірі покарання пов`язаної з ізоляцією від суспільства.

В апеляційній скарзі захисника ОСОБА_11 ставиться питання про скасування вироку суду в частині задоволення цивільних позовів потерпілих.

Захисник вказує, що обвинувачені повністю визнали вину у вчиненні кримінальних правопорушень та розмір заподіяної потерпілим шкоди лише в тому обсязі, який було встановлено органами досудового розслідування та зазначено в обвинувальному акті. Як наслідок, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися.

Однак, незважаючи на те, що в судовому засіданні обвинувачені категорично заперечували проти цивільних позовів у тих межах, що були заявлені потерпілими в суді, а погоджувалися лише зі збитками, що були встановлені органами досудового слідства, суд не досліджував обставини якими ж саме доказами сторона обвинувачення встановлювала суми матеріальних збитків та безпідставно задовольнив позови потерпілих.

На думку захисника, у заявлених потерпілими ОСОБА_18 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_19 , ОСОБА_7 , ОСОБА_20 у цивільних позовах суми матеріальної та моральної шкоди є завищеними. Самі цивільні позови не відповідають вимогам щодо форми і змісту, встановленим ст. 119 ЦПК України, зокрема, у них відсутнє посилання на докази, якими обґрунтовуються позовні вимоги, суми збитків та заподіяної моральної шкоди.

Також захисник ставить питання про призначення покарання ОСОБА_13 із застосуванням ст. 75 КК України, оскільки, на думку захисника, зазначені у вироку пом`якшуючі покарання обставини (щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, молодий вік, недостатній життєвий досвід, виховання у неповних сім`ях ) та відсутність обтяжуючих обставин, судом враховані не в повній мірі.

Іншими учасниками кримінального провадження вирок суду не оскаржувався.

Згідно вироку Київського районного суду м. Полтави від 10 грудня 2015 року:
ОСОБА_13 визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 та 3 ст.185, ч. 1 ст. 309 КК України та засуджений:

-за ч. 2 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі.

-за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі

-за ч. 1 ст. 309 КК України на 6 місяців арешту.

На підставі ст.70 ч. 1 та ст.72 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_13 за сукупністю злочинів покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 та ст. 72 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироком Решетилівського районного суду Полтавської області від 08.10.2015 року більш суворим покаранням, призначеного цим вироком, визначено ОСОБА_13 за сукупністю вироків остаточно покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

ОСОБА_14 визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 та 3 ст.185 КК України та засуджений:

-за ч. 2 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі.

-за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_14 за сукупністю злочинів покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 та ст. 72 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироком Решетилівського районного суду Полтавської області від 24.09.2015 року більш суворим покаранням, призначеного цим вироком, визначено ОСОБА_14 за сукупністю вироків остаточно покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового злочину.

Згідно зі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_14 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

ОСОБА_15 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 та 3 ст.185КК України та засуджений:

-за ч. 2 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі.

-за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_15 за сукупністю злочинів покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання призначеного вироком Київського районного суду м. Полтави від 06.11.2015 року, та призначеного цим вироком, визначено ОСОБА_15 за сукупністю вироків остаточно покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці.

ОСОБА_17 визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 та 3 ст.185 КК України та засуджений:

-за ч. 2 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі;

-за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_17 за сукупністю злочинів покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 та ст. 72 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироками Решетилівського районного суду Полтавської області від 06.10.2015 року та вироком Ленінського районного суду м. Полтави від 07.12.2015 року, більш суворим покаранням, призначеного цим вироком, визначено ОСОБА_17 за сукупністю вироків остаточно покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

ОСОБА_16 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 та 3 ст.185 КК України та засуджено:

-за ч. 2 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі;

-за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_16 за сукупністю злочинів покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Вирішена доля речових доказів.

Цивільні позови потерпілих задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_13 , ОСОБА_16 та ОСОБА_15 на користь потерпілого ОСОБА_18 391 грн. 32 коп. в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_16 та ОСОБА_15 на користь потерпілої ОСОБА_8 4700 грн. в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди та 2000 грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_14 на користь потерпілого ОСОБА_9 5589 грн. в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди та 2000 грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 на користь потерпілої ОСОБА_10 19806 грн. в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди та 4000 грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди

Стягнуто солідарно з ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 на користь потерпілої ОСОБА_19 1290 грн. в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди та 2000 грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди

Стягнуто солідарно з ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 на користь потерпілої ОСОБА_7 4312 грн. в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди та 2000 грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди

Стягнуто солідарно з ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_21 на користь потерпілої ОСОБА_20 3250 грн. в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди та 2000 грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди

За вироком суду обвинувачені визнані винуватими та засуджені за вчинення злочинів за наступних обставинах.

28.07.2015 року ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , за попередньою змовою між собою, прибули на подвір`я будинку АДРЕСА_8 , де діючи умисно, таємно, шляхом пошкодження замка, проникли до гаражного приміщення, звідки викрали велосипед марки "WinnerАlligator", зелено-оранжевого кольору, який належить ОСОБА_9 , після чого розпорядилися ним на власний розсуд, здавши до ломбардного відділення, а отримані кошти в сумі 350 гривень потратили на власні потреби, спричинивши матеріальну шкоду потерпілому на загальну суму 2070 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, в ніч з 01.08.2015 року на 02.08.2015 року, знаходячись поблизу кіоску за адресою: АДРЕСА_9 ОСОБА_13 , ОСОБА_16 та ОСОБА_15 за попередньою змовою між собою таємно, з прямим умислом, з корисливих мотивів, повторно, шляхом віджиму скла відкрили належну ФОП ОСОБА_18 морозильну камеру, звідки викрали морозиво торгівельної марки «Белая Бяроза», на загальну суму 346,08 грн. після чого розпорядився викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальної шкоди на вказану суму.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 02.08.2015 року, близько 03:00 год. ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 за попередньою змовою між собою, діючи повторно, умисно, з корисливою метою особистого збагачення, шляхом злому вхідних дверей, проникли до господарського приміщення, що розташоване за адресою АДРЕСА_10 , звідки вчинили крадіжку велосипеду марки "Colorado", вартістю 3780 гривень, велосипеду з написом «Adidas», вартістю 646 гривень, велосипеду марки «Starter», вартістю 350 гривень, які належать ОСОБА_10 , спричинивши останній матеріальну шкоду на загальну суму 4776 гривень.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , 07.08.2015 року, діючи повторно, за попередньою змовою між собою, умисно, таємно, шляхом вільного доступу, проникли через кватирку до під`їзду будинку за адресою АДРЕСА_11 , звідки викрав велосипед марки "Fort-V2", вартістю 1530 гривень, який належить ОСОБА_19 .

В ніч з 09.08.2015 року на 10.08.2015 року, знаходячись поблизу магазину «Османтус» за адресою: м. Полтава, вул.Фрунзе, 33 ОСОБА_13 , ОСОБА_15 та ОСОБА_14 за попередньою змовою між собою, таємно, з прямим умислом, з корисливих мотивів, повторно, шляхом злому замка, відкрили належну ОСОБА_22 морозильну камеру, звідки викрали морозиво на загальну суму 2937,85 грн., після чого розпорядились викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

10.08.2015 року близько 12:00 год. ОСОБА_13 , знаходячись в с. Червоний Шлях Ленінського району м. Полтава, проходячи повз гараж, зірвав три кущі рослини, схожої на коноплю, та забрав із собою. Після цього зберігав зірвану рослину по вул. Першотравневій в м. Полтава. 13.08.2015 року ОСОБА_13 подрібнив рослину та помістив її у поліетиленовий пакет, який обмотав прозорою липкою стрічкою та помістив вказаний згорток у поліетиленовий пакет рожевого кольору, тобто незаконно, придбав та зберігав при собі без мети збуту, для власного використання.

13.08.2015 близько 12.20 год. на перехресті вул. Фрунзе і вул. Монастирської в м. Полтава, працівниками міліції в присутності понятих вилучили у ОСОБА_13 речовину рослинного походження зеленого кольору в подрібненому стані, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 65,2 г.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 12.08.2015 року ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та двоє невстановлених слідством осіб за попередньою змовою між собою, діючи повторно, умисно, таємно, проникли через кватирку вікна до під`їзду будинку за адресою АДРЕСА_11 , звідки викрали велосипед марки "F-1 OPTIMA", який належить ОСОБА_7 , спричинивши матеріальну шкоду в розмірі 3150 гривень.

24.07.2015 року близько 21 години ОСОБА_15 та ОСОБА_16 за попередньою змовою між собою, перебуваючи за адресою АДРЕСА_12 , діючи умисно, повторно, таємно, шляхом вільного доступу, з метою особистого збагачення, викрали велосипед марки "Avantі", який належить ОСОБА_8 після чого розпорядилися ним на власний розсуд, здавши до ломбардного відділення, а отримані кошти в сумі 600 гривень витратили на власні потреби, спричинивши матеріальну шкоду потерпілій на вказану вище суму.

В ніч з 31.07.2015 року на 01.08.2015 року., знаходячись поблизу магазину «Османтус» за адресою: м. Полтава, вул. Фрунзе, 33, ОСОБА_15 та ОСОБА_16 за попередньою змовою між собою, з прямим умислом, з корисливих мотивів, повторно, шляхом віджиму скла відкрили належну ОСОБА_22 морозильну камеру, звідки викрали морозиво на загальну суму 375 грн., після чого розпорядились викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальної шкоди на вказану суму.

04.08.2015 року близько 18 години ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 за попередньою змовою між собою, повторно, діючи умисно, таємно, шляхом вільного доступу, перебуваючи за адресою АДРЕСА_13 , викрали велосипед марки "Avanti-Pirate-24", чорного кольору, який належить ОСОБА_20 , після чого розпорядилися ним на власний розсуд, здавши до ломбардного відділення, а отримані кошти в сумі 600 гривень потратили на власні потреби, спричинивши матеріальну шкоду потерпілій на загальну суму 2250 грн.

В ніч на 06.08.2015 року, знаходячись поблизу кіоску, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_9 ОСОБА_15 та ОСОБА_16 за попередньою змовою між собою, таємно, з прямим умислом, з корисливих мотивів, повторно, шляхом віджиму скла відкрили належну ОСОБА_18 морозильну камеру, звідки викрали морозиво на загальну суму 195,24 грн., після чого розпорядився викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальної шкоди на вказану суму.

Заслухавши суддю-доповідача, захисників ОСОБА_12 та ОСОБА_11 на підтримання апеляційних скарг, думку прокурора про безпідставність вимог апелянтів, потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які заперечували проти задоволення скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_12 не підлягає до задоволення, а апеляційна скарга захисника ОСОБА_11 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Апеляційний розгляд проведений у відповідності до положень ч. 1 ст. 404 КПК України в межах апеляційних скарг.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини обвинувачених ОСОБА_16 та ОСОБА_13 при обставинах, зазначених у вироку є правильними, кваліфікація їх дій ніким з учасників провадження не оспорюються.

При призначенні покарання ОСОБА_16 та ОСОБА_13 суд, у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, визнав та врахував обставинами що пом`якшують покарання: молодий вік обвинувачених, виховання у неповних сім`ях, щире каяття, а щодо обвинуваченого ОСОБА_16 ще й часткове відшкодування ним завданої злочинними діями шкоди.

Колегія суддів вважає, що виправлення обвинувачених має відбуватися в умовах ізоляції від суспільства, адже ОСОБА_16 вчинив дев`ять епізодів злочинів, шість з яких є тяжкими. Всі потерпілі в суді апеляційної інстанції категорично заперечили проти застосування до ОСОБА_16 ст.75 КК України, що передбачає можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням. Слід зазначити, що потерпіла ОСОБА_7 наголошувала, що саме ОСОБА_16 підшукував об`єкти злочинів, адже вона неодноразово бачила його поблизу під`їзду свого будинку до вчинення крадіжки і на такий довід потерпілої в суді апеляційної інстанції сторона захисту не мала заперечень. Отже, суд першої інстанції у повній мірі врахував всі обставини вчинення крадіжок, зважив на думку потерпілих, врахував характеристику щодо ОСОБА_16 та факт часткового відшкодування ним збитків, на що у своїй апеляційній скарзі посилався захисник ОСОБА_12 , зважив на відсутність обставин, що обтяжують покарання, і цілком обґрунтовано дійшов висновку про виправлення обвинуваченого в умовах ізоляції від суспільства з призначенням йому мінімальної міри покарання.

Доводи захисника ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_13 в частині безпідставного незастосування при призначенні покарання ст.75 КК України, колегія суддів вважає безпідставними. ОСОБА_13 вчинив сім злочинів, чотири з яких є тяжкими. При цьому не вживав заходів до відшкодування шкоди потерпілим. Потерпілі в апеляційній інстанції категорично заперечували проти звільнення ОСОБА_13 від відбування покарання.

Зваживши на це та врахувавши ряд пом`якшуючих покарання обставин, таких як щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, молодий вік та виховання у неповній сім`ї, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд дійшов правильного висновку про виправлення обвинуваченого в умовах ізоляції від суспільства з призначенням йому мінімальної міри покарання за злочини, у вчиненні яких він обвинувачувався та остаточного покарання за сукупністю злочинів на підставі ч.4 ст.70 КК України.

Саме таке покарання, на думку колегії суддів, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обох обвинувачених та попередження нових злочинів.

Таким чином, доводи захисників про пом`якшення покарання обвинуваченим ОСОБА_13 та ОСОБА_16 колегія суддів до уваги не приймає, оскільки усі обставини, на які посилаються захисники в апеляційних скаргах, судом при ухваленні вироку враховані.

Рішення суду в цій частині належним чином мотивоване, обґрунтовані підстави для скасування вироку суду в частині призначеного покарання відсутні.

Разом з тим, при вирішенні цивільних позовів потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_19 , ОСОБА_7 , ОСОБА_20 , суд не в повній мірі врахував вимоги діючого законодавства, у зв`язку з чим прийняв передчасне рішення про їх задоволення.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Статтею 119 ЦПК України визначені вимоги до форми і змісту позовної заяви, зокрема, позовна заява повинна містити позовні вимоги; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Пленум Верховного суду України у Постанові № 3 від 31.03.1989 з подальшими змінами роз`яснив, що при розгляді кримінальної справи суд зобов`язаний на основі всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи з`ясувати характер і розмір матеріальної шкоди, заподіяної злочином, наявність причинного зв`язку між вчиненим і шкодою, що настала, роль і ступінь участі кожного з підсудних в її заподіянні, а також, чи відшкодовано її повністю або частково до судового розгляду справи, і у вироку дати належну оцінку зазначеним обставинам.

Згідно ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.374 КПК України у мотивувальній частині обвинувального вироку повинні бути зазначені підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.

Як вбачається із матеріалів провадження, вирішуючи питання про задоволення заявлених у справі цивільних позовів потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_19 , ОСОБА_7 , ОСОБА_20 суд не дотрим ався вимог щодо повного всебічного і об`єктивного дослідження всіх обставин, які мають суттєве значення для вирішення питання про відшкодування шкоди.

Зокрема висновки суду щодо задоволення позовних вимог, не вмотивовані, судом фактично не перевірені обставини, що стосуються визначення розміру завданої шкоди, не взяті до уваги зазначені в апеляційних скаргах обставини щодо відповідності позовних заяв вимогам ЦПК України (окрім цивільного позову ОСОБА_10 ), а також обставини, які стосуються надання доказів в обґрунтування позовних вимог.

Так, потерпілими ОСОБА_18 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_19 , ОСОБА_7 та ОСОБА_20 були подані позовні заяви, та кожним із них, окрім, потерпілого ОСОБА_18 була вказана сума матеріальної шкоди більша, ніж зазначена в обвинувальному акті, та заявлена моральна шкоди.

У судових засіданнях обвинувачені визнавали позовні вимоги, в частині відшкодування завданої їхніми злочинними діями шкоди, яка була встановлена в ході досудового розслідуванні. Докази, на підтвердження заявлених потерпілими позовних вимог, як вбачається із запису судових засідань, в супереч ч.3 ст.349 КПК України судом не досліджувалися.

Суд у порушення вимог ч.1 ст.129, п.2 ч.3 ст.374 КПК України, у мотивувальній частині вироку не навів доказів на підтвердження доведеності підстав та розміру позовних вимог в частині відшкодування як матеріальної так і моральної шкоди і, визначаючи їх розмір, не навів відповідних мотивів свого рішення та не послався на норми законодавства, що регулюють майнову та моральну відповідальність за спричинену громадянам шкоду.

Допущені судом вищевказані порушення кримінального процесуального закону є істотними, що відповідно до п.3 ч.1 ст.409 КПК України тягне скасування вироку в частині вирішення цивільних позовів потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_19 , ОСОБА_7 , ОСОБА_20 з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Апеляційні вимоги захисника ОСОБА_11 в частині скасування судового рішення щодо вирішення цивільного позову ОСОБА_18 задоволенню не підлягають. Так, досудовим та судовим слідством встановлено розмір збитків спричинених потерпілому на загальну суму 514 грн. 32 коп. На таку суму ОСОБА_18 заявив цивільний позов, і саме такий розмір збитків визнали обвинувачені, в тому числі ОСОБА_16 і ОСОБА_13 . При відсутності спору щодо суми збитків та з урахуванням застосування судом положень ч.3 ст. 349 КПК України, підстави для задоволення вищевказаних вимог апелянта відсутні.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду Полтавської області, -

У Х В А Л И Л А :
апеляційну скаргу захисника ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_16 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 задовольнити частково.

Вирок Київського районного суду м. Полтава від 10 грудня 2015 року відносно ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 в частині вирішення цивільних позовів потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_19 , ОСОБА_7 , ОСОБА_20 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_13 строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 22 вересня 2015 року по 12 квітня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_15 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 11 вересня 2015 року по 12 квітня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_17 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 07 жовтня 2015 року по 12 квітня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_16 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 10 грудня 2015 року по 12 квітня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими ОСОБА_13 та ОСОБА_16 в той же строк з часу отримання копії ухвали.

С У Д Д І :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4