ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2016 м. Бар Вінницької області

Барський районний суд Вінницької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ;

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000670, про обвинувачення ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Гармаки Барського району Вінницької області, громадянина України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, працює трактористом-машиністом ТОВ «Краєвид Поділля», розлучений, раніше не судимий;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

за участі: прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 , -

УСТАНОВИВ:

30.12.2015 близько 22.30 год. у будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_3 під час суперечки з ОСОБА_6 , умисно, усвідомлюючи, що вчиняє протиправно, наніс останній 10-11 ударів, а саме: правим кулаком в область лівої брови (2), два удари у ділянці нижньої щелепи справа і зліва, удар у ліве плече, 3-4 удари правим кулаком по голові у ділянці потилиці, після цього потерпіла впала лівою частиною тіла на підлогу. ОСОБА_3 продовжив наносити їй удари ногами та руками в область грудної клітки та живота. Згідно з даними висновку експерта №61 від 29.02.2016: 1) у ОСОБА_6 мали місце: гематома у тім`яній і потиличній ділянці голови; синці навколо лівого ока, на нижній повіці правого ока, спинці носа, підборідді справа, у ділянці кута нижньої щелепи зліва, по верхній поверхні лівого плечового суглобу, по передній поверхні грудної клітки справа на рівні 2-3 ребер по середньо ключичній лінії, по передній поверхні правої молочної залози, по зовнішній поверхні лівого плеча в середній третині, по передній поверхні грудної клітки справа на рівні 11-го ребра, по середньо-підпахвовій лінії; забита рана слизової оболонки нижньої губи справа; 2) вказані ушкодження виникли не менш як від 10-11-ти дій тупого твердого предмету (предметів); 3) вбачається неможливим виникнення усіх названих тілесних ушкоджень від падіння ОСОБА_6 на підлогу та співударі лівою частиною тулуба до поверхні підлоги; 4) вказані тілесні ушкодження за давністю утворення можуть відповідати 30.12.2015 та за своїм характером належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, або незначну стійку втрату загальної працездатності.

Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, або незначну втрату працездатності.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкриміновано, визнав частково. Пояснив суду, що близько 10 років жили з потерпілою як чоловік та дружина. Дійсно 30.12.2015 у вечірню пору між ним та ОСОБА_6 виник конфлікт на ґрунті побутових відносин. У ході суперечки вони з потерпілою сиділи на дивані, і вона рукою пошкрябала щоку ОСОБА_3 , у відповідь на що останній наніс 3-4 удари правим кулаком по обличчю потерпілої. Після цього потерпіла втекла з дивану, ОСОБА_3 розвернувся, щоб теж встати, однак потерпіла нанесла йому два удари по голові якимось предметом, чим саме він не бачив, оскільки був повернутий спиною до потерпілої.

На запитання захисника обвинувачений ОСОБА_3 суду пояснив, що раніше він жодного разу не бив ОСОБА_6 .

На запитання прокурора обвинувачений суду пояснив, що не пам`ятає точної кількості ударів, які наніс потерпілій, але близько 3-4. Потерпіла одним рухом руки подряпала йому обличчя. Крім того, обвинувачений зазначив, що по тілу потерпілу він не бив та не може пояснити звідки у неї тілесні ушкодження. Після конфлікту потерпіла вибігла з хати, а ОСОБА_3 переодягнувся та вирішив піти до брата.

На запитання представника потерпілої обвинувачений ОСОБА_3 уточнив, що потерпіла одним рухом руки трьома пальцями подряпала йому ліву щоку. Удари потерпілій наносити обвинувачений припинив сам. Пояснив, що точно не пам`ятає, але йому здається, що потерпіла не падала на підлогу під час конфлікту.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 суду пояснила, що 30.12.2015 між нею та ОСОБА_3 виник конфлікт, вони сварилися. Коли ОСОБА_6 сиділа на дивані, ОСОБА_3 підійшов до неї і наніс два удари правим кулаком в область лівої брови, потерпіла відхилилася і тоді ОСОБА_3 наніс удар у праву сторону нижньої щелепи. Удари були досить сильними і потерпіла не мала сили ухилятися. Коли потерпіла почала нахилятися уперед, то ОСОБА_3 наніс кілька ударів по потилиці, потерпіла намагалася опертися на стілець, що стояв перед нею поряд з диваном, однак, від ударів впала на підлогу разом зі стільцем. На підлогу потерпіла впала лівою стороною тіла, ОСОБА_3 наносив їй удари ногами у живіт та по тулубу, потерпіла точно не пам`ятає куди саме. Від ударів потерпіла втратила свідомість, коли прийшла до тями, то ОСОБА_3 курив у веранді. Потерпіла пішла до ванної кімнати, щоб вмитися, у неї все боліло. З ванної кімнати потерпіла боялася вийти. Коли вмилася, то пішла до сусідів ( ОСОБА_8 ), де викликала працівників міліції. Вранці потерпіла звернулася за медичною допомогою.

На запитання представника потерпілої ОСОБА_7 потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що ОСОБА_3 був п`яний, ударів наносив дуже багато, потерпіла думала, що не зможе вижити після такої кількості ударів. 31.12.2015, коли потерпіла звернулася за медичною допомогою, то її госпіталізували у хірургічне відділення лікарні.

На запитання захисника ОСОБА_5 потерпіла ОСОБА_6 суду пояснила, що раніше ОСОБА_3 її не бив. Останнім часом перед цією сваркою ОСОБА_3 часто погрожував потерплій, що спалить хату, буде застосовувати до неї фізичну силу, тому на початку конфлікту потерпіла увімкнула камеру у мобільному телефоні та заховала телефон під диван. Таким чином, частину конфлікту зафіксовано, однак, коли обвинувачений почав наносити їй удари, вона злякалась, що він побачить, що увімкнено камеру на телефоні та розлютиться ще більше, тому вимкнула телефон. У ході досудового розслідування відео не досліджувалося. Крім того, потерпіла зазначила, що ногами обвинувачений наніс їй 5-6 ударів, менше, ніж кулаками. Коли потерпіла була на підлозі, то у голові у неї паморочилося та точну кількість ударів ногами вона не пам`ятає, точно пам`ятає удар справа по тулубу. Коли міліція приїхала, то ОСОБА_3 йшов провулком, міліція повернула його додому.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що 30.12.2015 після 22.30 год. до нього зателефонувала ОСОБА_6 , яка мешкає по сусідству, і запитала чи можна прийти, пояснила, що її побив чоловік. Свідок бачив, що у потерпілої було підбите око і підборіддя. ОСОБА_6 була налякана, схвильована та знаходилася у свідка вдома поки не приїхала міліція.

У судовому засіданні за клопотанням захисту був допитаний свідок ОСОБА_10 , який суду пояснив, що у кінці 2015 року працював дільничним інспектором міліції, виїжджав на виклик ОСОБА_6 . Пояснив, що приїхали на місце у темну пору доби, пам`ятає, що потерпіла пояснила, що її побив чоловік, трималася за око. Працівниками міліції було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за вчинення насильства у сім`ї, однак, наступного дня надійшла заява від потерпілої про спричинення їй тілесних ушкоджень, тому адміністративний протокол було анульовано.

На запитання представника потерпілої свідок пояснив, що не пам`ятає, чи проводили з ОСОБА_3 огляд на стан сп`яніння та не пам`ятає чи був той у стані алкогольного сп`яніння.

На запитання суду обвинувачений пояснив, що огляд на стан сп`яніння відносно нього 30.12.2015, 31.12.2015 не було проведено.

Незважаючи на часткове визнання своєї вини обвинуваченим, його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та обставини його вчинення, крім показань потерпілої, підтверджуються письмовими доказами, наданими стороною обвинувачення, а саме, даними:

- заяви ОСОБА_6 від 30.12.2015, у якій вона просить прийняти міри до ОСОБА_3 , який спричинив їй тілесні ушкодження;

- висновку експерта №4 від 04.01.2016, відповідно до якого: 1) у ОСОБА_6 виявлено синці навколо лівого ока, на нижній повіці правого ока, спинці носа, підборідді справа, у ділянці кута нижньої щелепи зліва, по верхній поверхні лівого плечового суглобу, по зовнішній поверхні лівого плеча в середній третині, по передній поверхні грудної клітки справа на рівні 2-3 ребер по середньо ключичній лінії, по передній поверхні правої молочної залози, грудній клітці справа на рівні 11-го ребра, по середньо-підпахвовій лінії; забиту рану слизової оболонки нижньої губи справа; 2) вказані ушкодження виникли не менш як від 8-9-ти дій тупого твердого предмету (предметів), за давністю утворення можуть відповідати 30.12.2015; 3) оскільки ОСОБА_6 на час обстеження знаходиться на стаціонарному лікуванні в КУ «Барська ЦРЛ», для встановлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень необхідно пред`явити медичну документацію в оригіналі після клінічного одужання;

- висновку експерта №21 від 19.01.2016, відповідно до якого: 1) у ОСОБА_6 мали місце: гематома у тім`яній і потиличній ділянці голови; синці навколо лівого ока, на нижній повіці правого ока, спинці носа, підборідді справа, у ділянці кута нижньої щелепи зліва, по верхній поверхні лівого плечового суглобу, по зовнішній поверхні лівого плеча в середній третині, по передній поверхні грудної клітки справа на рівні 2-3 ребер по середньо ключичній лінії, по передній поверхні правої молочної залози, по передній поверхні грудної клітки справа на рівні 11-го ребра, по середньо-підпахвовій ліній; забита рана слизової оболонки нижньої губи справа; 2) вказані ушкодження виникли не менш як від 10-11-ти дій тупого твердого предмету (предметів), за давністю утворення можуть відповідати 30.12.2015 та за своїм характером належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, або незначну стійку втрату загальної працездатності; 3) діагноз «Струс головного мозку» не приймається до уваги при встановленні ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, так як не підтверджений об`єктивною клінічною неврологічною симптоматикою;

- висновку експерта №61 від 24.02.2016, відповідно до якого: 1) у ОСОБА_6 мали місце: гематома у тім`яній і потиличній ділянці голови; синці навколо лівого ока, на нижній повіці правого ока, спинці носа, підборідді справа, у ділянці кута нижньої щелепи зліва, по верхній поверхні лівого плечового суглобу, по зовнішній поверхні лівого плеча в середній третині, по передній поверхні грудної клітки справа на рівні 2-3 ребер по середньо ключичній лінії, по передній поверхні правої молочної залози, по передній поверхні грудної клітки справа на рівні 11-го ребра, по середньо-підпахвовій ліній; забита рана слизової оболонки нижньої губи справа; 2) вказані ушкодження виникли не менш як від 10-11-ти дій тупого твердого предмету (предметів); 3) вбачається неможливим виникнення усіх названих тілесних ушкоджень від падіння ОСОБА_6 на підлогу та співударі лівою частиною тулуба до поверхні підлоги; 4) вказані тілесні ушкодження за давністю утворення можуть відповідати 30.12.2015 та за своїм характером належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, або незначну стійку втрату загальної працездатності; 5) діагноз «Струс головного мозку» не приймається до уваги при встановленні ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, так як не підтверджений об`єктивною клінічною неврологічною симптоматикою;

- протоколу проведення слідчого експерименту від 16.02.2016 з таблицею ілюстрацій, що проводився за участі потерпілої, представника потерпілої, у присутності понятих, відповідно до якого потерпіла вказала послідовність та локалізацію нанесення їй ударів обвинуваченим.

Постанови про призначення експертиз та заява потерпілої про надання дозволу на проведення слідчого експерименту, що надані прокурором, стверджують допустимість доказів, здобутих у ході досудового розслідування та досліджених у ході судового розгляду.

Суд не приймає показання обвинуваченого ОСОБА_3 щодо нанесення потерпілій 3-4 ударів лише в область голови, не нанесення ударів по тулубу потерпілої, як доказ його невинуватості, оскільки його показання спростовуються показаннями потерпілої, які у свою чергу послідовні, узгоджені між собою та повністю кореспондуються з доказами, зібраними у ході досудового розслідування, та дослідженими під час судового розгляду. Також суд взяв до уваги, що сам обвинувачений у ході судового розгляду кілька разів зазначав, що точної кількості ударів він не пам`ятає.

Крім того, суд не бере до уваги твердження захисника про те, що досудове розслідування проведено поверхово, однобоко, з обвинувальним спрямуванням, оскільки суду не було повідомлено фактів недотримання у ході досудового розслідування принципу змагальності сторін, чи порушення прав підозрюваного щодо збирання і подання слідчому, прокурору доказів, порушення права брати участь у проведенні процесуальних дій тощо. У свою чергу, судом було створено необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав, зокрема, щодо свободи подання ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд не приймає твердження захисника про те, що стороною обвинувачення не конкретизовано правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, з огляду на наступне.

Питання визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень врегульовані Правилами судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, що затверджені наказом Міністерства охорони здоров`я України №6 від 17.01.1995 (далі Правила). Відповідно до п. 2.3.2. Правил легке тілесне ушкодження може бути таким, що: а) спричинило короткочасний розлад здоров`я чи незначну стійку втрату працездатності; б) не спричинило зазначених наслідків.

Викладені положення повністю узгоджуються з положеннями Кримінального кодексу України, що встановлює кримінальну відповідальність за заподіяння тілесних ушкоджень. Зокрема, ч. 1 ст. 125 КК України передбачає відповідальність за умисне легке тілесне ушкодження, а ч. 2 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, або незначну втрату працездатності.

З огляду на викладені обставини, що були встановлені судом у ході судового розгляду, суд не приймає тверджень захисника про ухвалення виправдувального вироку, оскільки у ході судового розгляду було встановлено, що обвинуваченим було вчинено кримінальне правопорушення, у його діях є склад кримінального правопорушення, підстав для закриття кримінального провадження судом встановлено не було.

Дослідивши зібрані докази у їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена i його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, або незначну втрату працездатності.

Обвинувачений ОСОБА_3 підлягає покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення.

При обранні міри покарання обвинуваченому, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого злочину злочин, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України, є злочином невеликої тяжкості, особу обвинуваченого ОСОБА_3 раніше не судимий, що підтверджується даними вимоги ІЦ; посередньо характеризується за місцем проживання, що підтверджується даними довідки-характеристики Виконавчого комітету Барської міської ради Вінницької області №165 від 02.03.2016; на обліку лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, що підтверджується даними довідки Барської ЦРЛ; позитивно характеризується за місцем роботи, що підтверджується даними характеристики ТОВ «Краєвид Поділля».

Обставин, передбачених ст.ст. 66, 67 КК України, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, суд вважає, що покаранням, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді штрафу.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні, запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався, тому судом дані питання не вирішувалися.

Вирішуючи питання чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов, якщо так, то на чию користь та у якому розмірі, суд виходить із доведеності підстав і розміру позову.

Потерпілою у кримінальному провадженні було заявлено позов про стягнення на її користь з обвинуваченого 637,46 грн матеріальної шкоди, що становить вартість придбання ліків, 20000 грн на відшкодування моральної шкоди та 4500 грн витрат з надання правової допомоги.

Прокурор у судовому засіданні щодо вирішення цивільного позову поклався на думку суду.

Обвинувачений ОСОБА_3 заявлений цивільний позов визнав частково у частині витрат на придбання ліків.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Суд, заслухавши пояснення потерпілої, представника потерпілої ОСОБА_7 , обвинуваченого, захисника, дослідивши позовну заяву, докази, надані в обґрунтування позовних вимог, дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, з огляду на наступне.
Відповідно до даних копії виписки з медичної карти стаціонарного хворого на ім`я потерпілої, копій чеків, ОСОБА_6 витратила на придбання ліків 637,46 грн (а.п. 30, 31).
Потерпілою були понесені витрати на правову допомогу у розмірі 4500 грн, що підтверджується даними договору про надання правової допомоги та квитанції №9 про оплату правової допомоги від 19.04.2016 (а.п. 34, 35).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 118 КПК України витрати на правову допомогу відносяться до процесуальних витрат у кримінальному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична особа, яка завдала шкоди ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому, зокрема, витрати, викликані необхідністю придбання ліків.
З огляду на викладене, вимоги цивільного позову про стягнення 637,46 грн матеріальної шкоди, 4500 грн за надання правової допомоги є обґрунтованими та документально підтвердженими, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Визначаючись щодо розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню, суд виходить з принципів розумності та справедливості, характеру злочину, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, та інших обставин, які мають істотне значення, таких як ставлення обвинуваченого до вчиненого злочину, його матеріальний стан, що передбачено ст. 23 ЦК України та п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Відтак, вирішуючи питання щодо відшкодування моральної шкоди потерпілій, суд виходить із такого. Внаслідок заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , останню було госпіталізовано, у зв`язку з цим, погіршилося здоров`я потерпілої, вона втратила нормальні життєві зв`язки, порушився її звичайний нормальний спосіб життя. Ситуація також була ускладнена тим, що ОСОБА_6 у даний період не могла належно здійснювати догляд за своєю матір`ю ОСОБА_11 , 1931 року народження, яка є інвалідом першої групи (а.с. 32, 33), крім того, ОСОБА_3 не визнавав своєї провини, не допомагав потерпілій, ухилявся від відшкодування шкоди. Отже, очевидним є те, що ОСОБА_6 завдано моральної шкоди вчиненим ОСОБА_3 злочином. З огляду на це, суд вважає, що розумним та справедливим відшкодуванням моральної шкоди ОСОБА_6 буде 2000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 368, 370, 374, 376 КПК України та ст. 65 КК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень (одна тисяча сімсот гривень).

Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 637,46 грн матеріальної шкоди, 4500 грн за надання правової допомоги та 2000 грн у відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Вінницької області через Барський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілій.

Суддя: