АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/866/16 Справа № 712/2192/16-к Категорія: ч. 1 ст. 158-1 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 листопада 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 червня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, українця, з вищою освітою, працює майстром виробничого навчання по водінню автомобіля Черкаського професійного ліцею, одружений, має на утриманні малолітню дитину 2004 р. н., зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 158-1 КК України, та призначено йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1 700,00 гривень; вирішено долю речових доказів, -

в с т а н о в и л а :
Згідно з вироком суду ОСОБА_7 15.11.2015 року близько 11-40 год. прийшов до приміщення для голосування виборчої дільниці № 711032, яка розміщувалась на першому поверсі будівлі гуртожитку за адресою: м. Черкаси вул. Я. Галана, 15, де отримав у членів виборчої комісії виборчий бюлетень для здійснення голосування на чергових виборах депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів. Він же, за раптово виниклим умислом на викрадення виборчого бюлетеня, у порушення вимог ч. 14 ст. 77 ЗУ «Про місцеві вибори», бюлетень до виборчої скриньки не опустив, а тримаючи у руці пішов до виходу з приміщення для голосування виборчої дільниці. Вказану обставину помітив член виборчої комісії ОСОБА_10 , який зробив зауваження ОСОБА_7 і вказав на необхідність вкинути бюлетень до скриньки. Однак останній на зауваження не відреагував, а відсторонивши ОСОБА_10 , викравши виборчий бюлетень, вийшов з приміщення для голосування. Після чого, ОСОБА_10 відразу повідомив про дану подію інших членів виборчої комісії та разом з ними наздогнали ОСОБА_7 на вулиці біля сходів до приміщення гуртожитку, схопили його за руки з обох сторін, стали утримувати і знову вимагали повернутися до приміщення для голосування виборчої дільниці та опустити бюлетень до скриньки. Але ОСОБА_7 , навіть після того, як секретар дільничної виборчої комісії ОСОБА_11 попередила його про кримінальну відповідальність за вказані дії, знову відмовився повернути викрадений бюлетень, а склав його вчетверо та розірвав на дрібні шматочки, які поклав до своєї кишені. І тільки після приїзду за викликом слідчо-оперативної групи ОСОБА_7 добровільно видав розірваний виборчий бюлетень слідчому Черкаського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 та прокурор Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_9 подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок Соснівського районного суду міста Черкаси від 14.06.2016 року скасувати та закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Указує, що висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки в його діях відсутній склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 158-1 КК України, - викрадення виборчого бюлетеня.

Зазначає, що викрадення - це заволодіння чужим майном, однак місцевий суд не вказав, у кого обвинувачений викрав бюлетень та хто є потерпілим у даному провадженні.

Вказує, що відповідно ст. 158-1 КК України під викраденням виборчого бюлетеня для голосування слід розуміти вчинене будь-яким способом (таємним або відкритим) вилучення бюлетеня з володіння суб`єкта, у якого він перебуває (у громадянина, який бере участь у виборах; у члена виборчої комісії; під час транспортування). Тобто викрадений бюлетень - це бюлетень, який не вручений (не ввірений) особі.

Ніхто із допитаних свідків по справі (членів виборчої комісії), зазначає апелянт, не надав суду показання, що він мав намір викрасти бюлетень. Суду першої інстанції він пояснив, що, отримавши виборчий бюлетень, відразу ознайомившись з ним, він не зміг зробити вибір і вирішив вийти на вулиця та обдумати свій вибір.

Зазначає, що Закон України «Про місцеві вибори» не забороняє виборцю виходити з приміщення виборчої дільниці для обдумування свого рішення.

Крім того, Закон України «Про місцеві вибори» є єдиним документом, який регламентує процес виборів до місцевих органів влади. Цей закон не описує, де є межі виборчої дільниці, не вказує на якісь обмеження виборця після отримання ним бюлетеня, не забороняє вихід виборця з бюлетенем за межі приміщення для голосування, не встановлює проміжок часу з моменту отримання бюлетеня до його вкидання в урну.

Зазначає, що той факт, що він порвав бюлетень не є складом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 158-1 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_9 просить вирок Соснівського районного суду міста Черкаси від 14.06.2016 скасувати та ухвалити новий, яким призначити покарання ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 158-1 КК України у вигляді штрафу в розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5100,00 грн.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що судом при ухваленні вироку не враховано вимоги ст. 65 КК України та Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 із змінами «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Так, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Зазначає, що місцевий суд призначив обвинуваченому найбільш м`яке у межах санкції ч. 1 ст. 158-1 КК України покарання, не встановивши обставин, що пом`якшують покарання, що в свою чергу є недостатнім для виправлення останнього.

Таким чином, вказує прокурор, суд першої інстанції призначив покарання ОСОБА_7 , що не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок його м`якості, та не врахував відсутність обставин, що пом`якшують покарання.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник підтримали подану обвинуваченим апеляційну скаргу з мотивів, які в ній наведені, та заперечували проти апеляції прокурора, просили її залишити без задоволення.

ОСОБА_7 пояснив, що він, отримавши у встановленому порядку бюлетень, не зміг негайно визначитися зі своїм вибором, оскільки в бюлетені була відсутня позначка «Не підтримую жодного кандидата». Тому він вирішив вийти на вулицю і подумати, однак на нього накинулися представники комісії, які намагалися відібрати у нього бюлетень. У зв`язку з цим, з метою недопущення можливого незаконного використання його бюлетеня, він його порвав і в подальшому передав працівникам міліції. Категорично заперечив, що він мав намір красти чи у інший спосіб незаконно вчинити з бюлетенем.

Прокурор підтримав апеляційну скаргу прокуратури, просив вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості та ухвалити новий, яким призначити покарання ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 158-1 КК України у вигляді штрафу в розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5100,00 грн. Заперечив проти апеляційної скарги обвинуваченого.

В ході апеляційного провадження за клопотанням захисника було вирішено доцільним допитати у якості свідків членів виборчої комісії, які були свідками подій.

Свідок ОСОБА_12 показав, що він був головою виборчої комісії. Він почув галас біля виходу з дільниці, коли член комісії ОСОБА_10 почав затримувати людину, яка хотіла залишити межі дільниці з бюлетенем. Він разом з іншим членом комісії ОСОБА_11 кинулися на допомогу і затримали ОСОБА_7 вже на вулиці біля входу в дільницю. Він відмовлявся повернути виборчий бюлетень, а потім його порвав. Була викликана охорона з дільниці, а потім й міліція.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні показала, що вона була секретарем виборчої комісії на дільниці. Близько 12 год. 00 хв. до дільниці зайшов (як потім з`ясувалося) ОСОБА_7 , отримав бюлетень і пішов з ним на вихід з дільниці. Його намагався затримати член комісії ОСОБА_10 , вона побігла на допомогу. При цьому обвинувачений, відтіснивши ОСОБА_10 , вийшов у хол, а потім на вулицю, де був затриманий. Сюди ж прибіг і голова комісії ОСОБА_12 . На вимогу повернути бюлетень ОСОБА_7 відповів відмовою. Вони викликали чергових міліціонерів з дільниці, однак і їм він не захотів віддавати бюлетень, порвавши його. Далі були викликані інші працівники міліції (оперативна група), яким ОСОБА_7 віддав порваний бюлетень.

Свідок ОСОБА_10 показав, що він як члені виборчої комісії мав завдання чергувати на дільниці та стежити, щоб усі, хто отримує бюлетень, неодмінно вкидали його в урну для голосування. Він побачив як один громадянин відкрито з бюлетенем у руці іде на вихід з дільниці. Він зупинив його і постави вимогу вкинути бюлетень в урну. Однак, він сказав, що це його бюлетень, він є платником податків, відштовхнув його і пішов на вихід з дільниці. Свідок здійняв галас і почав гукати інших члені комісії. Спочатку підбігла секретар ОСОБА_11 , а потім ОСОБА_12 . Разом їм вдалося затримати обвинуваченого на вулиці при виході з дільниці. На прохання повернути бюлетень, обвинувачений відмовлявся. Казав, що він має право робити з бюлетенем все, що захоче, оскільки сплачує податки. Далі викликали міліцію.

Заслухавши доповідача, прокурора, обвинуваченого, його захисника, свідків, вивчивши матеріали кримінального провадження, та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і закрити кримінальне провадження.

Відповідно до ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновок про наявність в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 158-1 КК України щодо викрадення бюлетеня.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 158-1 КК України у редакції станом на час вчинення обвинуваченим інкримінованих йому дій кримінальна відповідальність встановлена наступне:

«Надання або отримання виборчого бюлетеня чи бюлетеня для голосування на референдумі особою, яка не має права його надавати чи отримувати, або викрадення чи приховування виборчого бюлетеня, бюлетеня для голосування на референдумі, або надання виборцю заповненого виборчого бюлетеня чи бюлетеня для голосування на референдумі, або голосування виборцем, учасником референдуму більше ніж один раз».

Таким чином, викрадення бюлетеня в указаній вище диспозиції визначається як окремий можливий прояв об`єктивної сторони цього злочину, тобто окреме діяння, вчинення якого може бути кваліфіковане за ч. 1 ст. 158-1 КК України.

Чинний КК України у багатьох статтях Особливої частини оперує поняттям «викрадення» як у загальному контексті (крадіжка, грабіж), так і стосовно спеціальних предметів (викрадення людини, бюлетеня, зброї, наркотичних засобів чи прекурсорів тощо).

Однак незмінною і обов`язковою ознакою будь-якого викрадення як протиправного діяння є незаконне, безпідставне заволодіння особою, яка є суб`єктом злочину, певним предметом цього злочину. Тобто викраденням позначають певну групу злочинів, пов`язаних з протиправним оберненням чужого (такого, яким він не має законних підстав володіти, утримувати, користуватися, розпоряджатися тощо) для суб`єкта злочину предмету на користь злочинця чи інших осіб.

Звідси логічним є висновок про те, що у якості викрадення не може бути кваліфіковане діяння, в ході якого особа на законних підставах заволоділа певним спеціальним предметом, однак у подальшому не розпорядилася цим предметом у спосіб, визначений законом.

У вироку суду в якості обвинувачення у викраденні бюлетеня, визнаного судом доведеним, виступає діяння ОСОБА_7 , яке полягає в тому, що він, отримавши на законних підставах від представників виборчої дільниці бюлетень для голосування, у подальшому не розпорядився ним у передбачений Законом України «Про місцеві вибори» спосіб. Тобто не зайшов для здійснення свого вибору до кабіни для голосування й не вкинув бюлетень до виборчої скриньки, як це передбачено п.п. 9, 14 ст. 77 указаного вище закону, а натомість з отриманим бюлетенем вийшов з приміщення дільниці.

На думку колегії суддів, вказані дії обвинуваченого, обставини стосовно яких були встановлені судом першої інстанції вірно, що ніким не оспорюється, не можуть утворювати об`єктивну сторону злочину щодо викрадення бюлетеня за ч. 1 ст. 158-1 КК України, в частині об`єктивної сторони цього злочину.

Колегія суддів вбачає цілком слушною позицію сторони захисту стосовно того, що викрадення бюлетеня як злочин може мати місце зі сторони відповідного суб`єкта злочину виключно по відношенню до виборчого бюлетеня, який не був цьому суб`єкту відповідно вручений. Якщо ж такий бюлетень був належно вручений особі як виборцю для здійснення голосування, тобто предмет злочину перейшов у володіння особи у законний спосіб, у подальшому неможливо вести мову про викрадення бюлетеня, незалежно від характеру дій особи щодо цього бюлетеня.

У цьому випадку можна вести мову про певні порушення законодавства щодо проведення виборів в частині неналежного розпорядження виборцем отриманим в ході голосування бюлетенем, однак як викрадення це кваліфікувати не можна.

На думку колегії суддів, викрадення бюлетеня як злочин має кваліфікуватися (за наявності інших необхідних кваліфікуючих ознак) тоді, коли суб`єкт злочину викрадає у будь-який спосіб (відкрито, таємно) виборчий бюлетень, який не був (не міг бути) йому законно вручений. Наприклад, користуючись неуважністю члена дільничної комісії, особа викрадає зі столу ще один бюлетень, крім того, який йому був офіційно вручений як виборцю. Або ж викрадення бюлетеня таємно чи відкрито здійснює особа, яка не має права на отримання такого бюлетеня як виборець. Або ж викрадення бюлетеня (бюлетенів) здійснюється особою з місця їх виготовлення, зберігання, транспортування тощо.

Щодо приховування бюлетеня, що також передбачено у якості злочинного діяння за ч. 1 ст. 158-1 КК України, то таке обвинувачення ОСОБА_7 не висувалося, предметом розгляду в суді першої інстанції не було, тому й судом апеляційної інстанції оцінюватися не може. Крім цього, свідки указували, що обвинувачений відкрито ніс у руці бюлетень, виходячи з дільниці.

Таким чином, на думку колегії суддів, на даний час діяння, вчинене ОСОБА_7 , хоча й має ознаки діяння суспільно негативного з огляду на те, що воно в певній мірі посягає на виборчі права і свободи, зокрема в контексті можливо впливу на остаточні результати виборів, не містить відповідної криміналізації у чинному КК України.

За таких обставин, колегія судді вбачає необхідним скасувати вирок суду першої інстанції та закрити кримінальне провадження, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 158-1 КК України.

Тому апеляційна скарга обвинуваченого підлягає задоволенню у повному обсязі, а стосовно апеляційної скарги прокурора щодо необхідності посилення покарання обвинуваченому, колегія суддів вбачає необхідним задовольнити її частково в частині необхідності скасування оскаржуваного вироку, однак не може задовольнити в частині посилення покарання, не вбачаючи в діянні особи складу інкримінованого йому злочину взагалі.

Цивільний позов не заявлений. Арешт на майно не накладався. Процесуальні витрати відсутні. Речовий доказ, а саме пошкоджений бюлетень, доцільно залишити при матеріалах справи.

Керуючись ст. ст. 284, 370, 407, 417 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити, а апеляційну скаргу прокурора Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 червня 2016 року щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 158-1 КК України скасувати, а кримінальне провадження закрити, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 158-1 КК України.

Речовий доказ, а саме пошкоджений бюлетень, залишити при матеріалах провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :