Справа № 738/323/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/344/2016
Категорія - в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 березня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду у місті Чернігові апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 11 лютого 2016 року,

з участю прокурора ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 11 лютого 2016 року в клопотанні засудженого ОСОБА_6 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання відмовлено.

Суд першої інстанції, відмовляючи у клопотанні засудженого ОСОБА_6 , мотивував своє рішення тим, що строк етапування засудженого до місця відбування покарання не є попереднім ув`язненням, визначення якого міститься у ст. 1 Закону України „Про попереднє ув`язнення, тому цей час не зараховується у відповідності до вимог ч. 5 ст. 72 КК України.

Не погодившись з рішенням суду, засуджений ОСОБА_6 звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати та ухвалити своє рішення, яким задовольнити подану ним заяву про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги засуджений зазначає, що судом першої інстанції йому безпідставно було відмовлено у задоволенні заяви, оскільки вважає, що із 13 травня 2013 року йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, тобто до вступу вироку Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19 квітня 2013 року, на набрання чинності яким суд першої інстанції посилається як на підставу відмови у зарахуванні строку. Тому, на думку апелянта, суд мав зарахувати в строк відбування покарання час його тимчасового тримання в СІЗО з 04.06.2013 в рамках кримінального провадження за ч. 3 ст. 185 КК України і до вступу вироку від 11.09.2013 року в силу, а саме до 11.10.2013 року.

Заслухавши доповідача; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги з підстав її необґрунтованості, а тому просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін; дослідивши матеріали даного кримінального провадження та матеріали особової справи засудженого ОСОБА_6 та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі; колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19 квітня 2013 року був засуджений за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі та вирішено обчислювати строк відбування покарання з дня фактичного затримання.

Вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2013 року ОСОБА_6 був засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань, до призначеного покарання частково приєднано покарання, не відбуте за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19 квітня 2013 року та остаточно ОСОБА_8 визначено покарання у виді 3 років 8 місяців позбавлення волі. Та визначено обчислювати строк відбування покарання з дня його фактичного затримання за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19 квітня 2013 року, тобто з 04 червня 2013 року.

Згідно довідки начальника Менської виправної колонії № 91 (а.п. 8), ОСОБА_6 фактично був затриманий 04 червня 2013 року, тоді ж і прибув до Харківського СІЗО.

Як вказує суд першої інстанції, дане затримання ОСОБА_6 дійсно відбулося на виконання вироку Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19 квітня 2013 року згідно розпорядження про виконання вироку, який набрав законної сили 21 травня 2013 року.

Проте, як вбачається із завіреної копії реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України (а.п. 22, 23), за клопотанням слідчого 13 червня 2013 року було винесено ухвалу суду про тимчасове залишення ОСОБА_6 у слідчому ізоляторі м. Харкова, що стало початком попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженні.

Окрім того, з матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_6 (а.п.11-13) вбачається, що на підставі клопотання слідчого СВ Комінтернівського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13 червня 2013 року клопотання слідчого було задоволено і Молоцького тимчасово залишено в Харківському слідчому ізоляторі № 27 строком на 15 днів для проведення необхідних слідчих дій. Строк тимчасового залишення постановлено рахувати з 13.06.2013 року.

Так, п. ґ ч. 5 ст. 72 КК України вказує, що у строк попереднього ув`язнення включається строк перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Відповідно до вимог, передбачених ч. 5 ст. 72 КК України, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. При цьому у строк попереднього ув`язнення включається також строк тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний на стадії досудового розслідування та під час судового розгляду кримінального провадження до набрання вироком законної сили.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що в строк призначеного основного покарання за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2013 року слід зарахувати термін попереднього ув`язнення ОСОБА_6 в період з 13 червня 2013 року, а саме з часу винесення судом ухвали про тимчасове залишення його в місцях попереднього ув`язнення і по день набрання законної сили даним вироком суду, тобто 11 жовтня 2013 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

З огляду на викладене, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню через незастосування місцевим судом Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», № 838-VIII від 26 листопада 2015 року.

Разом з тим, на думку колегії суддів, доводи апеляційної скарги засудженого про зарахування в строк відбування покарання часу перебування його в слідчому ізоляторі з 04 червня 2013 року до 12 червня 2013 року, як часу попереднього ув`язнення, є необґрунтованими та суперечать вище вказаним вимогам Закону, а тому в цій частині апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 413 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 11 лютого 2016 року щодо ОСОБА_6 скасувати повністю, та ухвалити нову, якою зарахувати засудженому ОСОБА_6 в строк призначеного основного покарання за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2013 року термін попереднього ув`язнення в період з 13 червня 2013 року по 11 жовтня 2013 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4