Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/3085/16-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 квітня 2016 року слідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу представника ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 на протиправну бездіяльність старшого слідчого Подільського УП ГУНП України в м. Києві ОСОБА_5 щодо не розгляду клопотання представника потерпілого про проведення слідчих дій,-
В С Т А Н О В И В :
Адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Подільського районного суду м. Києва із вищезазначеною скаргою мотивуючи її тим, що 10.12.2015 року ОСОБА_3 було подано Заяву про вчинення кримінального правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ст. 364, 369 КК України.
Зазначає, що з метою повного та всестороннього розгляду кримінального провадження, а також з`ясування усіх обставин справи та збирання всіх необхідних доказів, 11.02.2016 року рекомендованим листом за вих. № 16/02/11-1 на адресу старшого слідчого Подільського УП ГУНП України в м. Києві ОСОБА_5 було надіслано Клопотання про проведення слідчих дій - допит свідків, яке отримане останнім 15.02.2016 року.
Посилається на те, що виходячи з положень ст. 220 КПК України, у слідчого є максимум три дні на те щоб розглянути клопотання, а тому слідчий ОСОБА_5 зобов`язана була до 18.02.2016 року клопотання про проведення слідчих дій - допиту свідків розглянути та повідомити про результати розгляду.
Звертає увагу слідчого судді на те, що незважаючи на пряму вимогу ст. 220 КПК України, станом на 04.03.2016 року на його адресу та на адресу самого ОСОБА_3 не надходило жодних Постанов та інших поштових відправлень від старшого слідчого ОСОБА_5 , що є прямим порушенням вказаної норми. У зв`язку з чим звертається з даною скаргою до слідчого судді.
Адвокат ОСОБА_4 та слідчий в судове засідання повторно не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином, причини своє неявки слідчому судді не повідомили.
Слідчий суддя вважає за можливе розглядати скаргу за відсутності вищезазначених осіб, відповідно до вимог ст. 306 КПК України, а також зважаючи на скорочені строки розгляду даної категорії справ.
Дослідивши матеріали скарги слідчий суддя приходить до висновку, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Так стаття 303 КПК України визначає, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна
Зі змісту вказаних норм чинного кримінально-процесуального закону вбачається, що законодавцем надано право заявнику, потерпілому, його представнику чи законному представнику, підозрюваному, його захиснику чи законному представнику, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцю тимчасово вилученого майна, оскаржити бездіяльність прокурора, слідчого, яка зокрема полягає у нездійсненні певних процесуальних дій, які вони зобов`язані вчинити у визначений КПК України строк.
При системному аналізі чинних норм КПК України можна зробити висновок, що розгляд слідчим, прокурором клопотань сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження про виконання будь-яких слідчих дій, є саме по собі процесуальною дією, порядок здійснення якої врегульовано ст. 220 КПК України.
Так, зазначена стаття визначає, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, у а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
З системного аналізу вказаної статті КПК України в сукупності з іншими його нормами можна зробити висновок, що законодавцем на слідчого, прокурора дійсно покладено обов`язок розглянути клопотання в строк не більше трьох днів з моменту його подання та повідомити про результати його розгляду і не розгляд такого клопотання останніми у зазначений строк та не повідомлення про результати його розгляду, є нічим іншим як їх бездіяльністю.
В той же час зі змісту вказаної норми також вбачається, що право на звернення із клопотанням в порядку визначеному її положеннями мають лише сторони кримінального провадження, зокрема сторона захисту, потерпілий, його представник чи законний представник, представник юридичної особи щодо якої здійснюється провадження.
Крім того, слід зазначити, що для того щоб вести мову про допущену органом досудового розслідування бездіяльність, яка полягає в не розгляді клопотання про виконання будь-яких процесуальних дій, сторона кримінального провадження повинна довести факт подачі та факт отримання слідчим, прокурором такого клопотання.
Стаття 84 КПК України визначає, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
За приписами статті 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Згідно статті 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.
Слідчим суддею встановлено, що незважаючи на вимогу вищезазначених норм кримінально-процесуального закону, адвокатом ОСОБА_4 не надано жодного належного доказу того, що ОСОБА_3 визнано потерпілим в кримінальному провадженні № 009502 і він набув статусу сторони кримінального провадження, що дозволяло б йому звертатися з клопотаннями до органу досудового розслідування в порядку визначеному ст. 220 КПК України, а також не надано належних доказів звернення з клопотанням до старшого слідчого Подільського УП ГУНП України в м. Києві ОСОБА_5 про проведення слідчих дій та отримання його останнім.
Ті ж докази які надані, не визнаються слідчим суддею належними, оскільки вони підтверджують лише наявність тексту клопотання, однак не підтверджують того, що саме воно було направлено на адресу Подільського УП ГУНП України в м. Києві та отримано останніми.
Крім того слід зазначити, що адвокат ОСОБА_4 знаючи про положення статті 306 КПК України, яка визначає, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується, після подачі скарги не цікавився її рухом та в судові засідання не з`являвся, що свідчить не тільки про втрату інтересу до предмету скарги, а і про зловживання своїми процесуальними правами.
Статті 26, 94 КПК України визначають, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Зі змісту статті 307 КПК України вбачається, що за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.
Слідчий суддя оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що вимоги скаржника не знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, а тому його скарга задоволенню не підлягає.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 26, 84, 85, 92, 94, 98, 99, 100, 220, 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
Відмовити в задоволенні скарги представника ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 на протиправну бездіяльність старшого слідчого Подільського УП ГУНП України в м. Києві ОСОБА_5 щодо не розгляду клопотання представника потерпілого про проведення слідчих дій.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження у суді.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. КиєваОСОБА_1