АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/907/16 Справа № 708/834/16-к Категорія: ч.2 ст.185 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 листопада 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Чигиринського районного суду Черкаської області від 25 липня 2016 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іванівка Чигиринського району Черкаської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого 03.04.2012 року Соснівським районним судом м. Черкаси по ч. 1 ст. 185 КК України до 170 годин громадських робіт; 17.01.2013 року тим же судом по ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 297, ст., ст. 70, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 14.07.2014 року внаслідок акту амністії, 21.07.2015 року Чигиринським районним судом по ч. 2 ст. 263 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, постановою Чигиринського районного суду від 17.05.2016 року замінено іспитовий строк на реальну міру покарання,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у вигляді двох років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, повністю приєднано не відбуте покарання за вироком Чигиринського районного суду від 21.07.2015 року по ч. 2 ст. 263 КК України у вигляді одного року позбавлення волі, та остаточно визначено ОСОБА_8 до відбування покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

Строк відбування покарання визначено з 17 травня 2016 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_8 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 17 травня 2016 року по 25 липня 2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі, що становить 140 днів.

Обрану ОСОБА_8 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до вступу вироку у законну силу залишено без змін.

Цивільний позов задоволено повністю.

Вирішено стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 три тисячі двісті гривень матеріальної шкоди, -

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за те, що будучи раніше судимим за вчинення злочинів, маючи не зняту та не погашену судимість, повторно 16 травня 2016 року о 17:30 год., перебуваючи в житловому будинку по місцю проживання ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу, умисно, таємно, з корисливих мотивів, з комоду у спальній кімнаті вказаного будинку викрав мобільний телефон марки "Fly fs504 cirrus", вартістю 3000 гривень, мр3 плеєр, вартістю 150 гривень, навушники до телефону, вартістю 50 гривень, що на праві приватної власності належать ОСОБА_10 , чим завдав останній матеріальних збитків на загальну суму 3200 грн.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок та постановити новий, яким зменшити суму позову, заявленого потерпілою ОСОБА_10 на 50 %.

В обґрунтування вимог апеляції вказує, що суд призначив занадто суворе покарання, не врахувавши всіх пом`якшуючих обставин, а саме, що він з 1994 року залишився з сестрою без батьків. Суд помилково врахував негативну характеристику, видану Головою сільської ради с. Худоліївка Чигиринського району Черкаської області, оскільки в нього є неприязні відносини до обвинуваченого. Крім того, звертає увагу, що цивільний позов, заявлений потерпілою є безпідставним, не підтверджений жодними доказами і суд необґрунтовано задовольнив його в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, міркування обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , які виступили в підтримку вимог апеляційної скарги та просили її задовольнити з наведених мотивів, крім того, обвинувачений в судовому засіданні заявив, що він інкримінованого йому злочину не вчиняв і просить його виправдати, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляції, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Так відповідно до ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вирок Чигиринського районного суду Черкаської області від 25 липня 2016 року відповідає вказаним вимогам.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті рішення по даній справі вказані вимоги закону були належним чином дотримані і постановлено вирок Чигиринського районного суду Черкаської області від 25 липня 2016 року згідно ст.370 КПК України.

Так, висновок суду, щодо доведеності вини ОСОБА_8 у таємному викрадені чужого майна (крадіжка) при обставинах наведених у вироку, ґрунтується на доказах, які дослідженні судом першої інстанції у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України за згодою всіх учасників процесу та яким суд надав вірну юридичну оцінку і обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні ним інкримінованого кримінального правопорушення та ніким з учасників процесу в ході розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції не оспорювалось.

Дії ОСОБА_8 судом першої інстанції кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, - вірно з чим і погоджується колегія суддів та не ставить під сумнів щодо правильності даної кваліфікації.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , судом першої інстанції достатньо виконано вимоги ст.ст. 50,65,66,67 КК України, враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який характеризується негативно, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, з врахуванням обставин, що пом`якшують покарання: щире каяття, та обтяжуючої покарання обставини рецидив злочину, обґрунтовано призначив ОСОБА_8 покарання в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі, яке за своїм розміром є мінімальним, і на підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, повністю приєднав не відбуте покарання за вироком Чигиринського районного суду від 21.07.2015 року по ч.2 ст. 263 КК України у вигляді одного року позбавлення волі, та остаточно визначив до відбування покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_8 покарання відповідає вимогам закону, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого і призначення йому покарання з застосуванням вимог ст.69 КК України, оскільки обвинувачений раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних корисливих злочинів, які є умисними, відносяться до категорії тяжких, судимості в установленому законом порядку не зняті та не погашені, раніше йому призначалось покарання з випробувальним іспитовим строком, однак покладені на нього судом обов`язки не виконував, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, а перебуваючи на волі він може продовжувати злочинну діяльність, тому його виправлення можливе лише при призначенні покарання у виді реального позбавлення волі на строк, визначений вироком суду, який є мінімальним за санкцією ч.2 ст. 185 КК України.

При призначенні ОСОБА_8 покарання судом першої інстанції було в достатній мірі враховано ті пом`якшуючі покарання обставини, на які обвинувачений посилається в своїй апеляційній скарзі.

Крім того, судом першої інстанції при призначені покарання вірно враховано те, що останній був раніше судимий за аналогічні злочини, що свідчить про небажання ОСОБА_8 стати на шлях виправлення та перевиховання.

Посилання обвинуваченого в апеляції щодо невинуватості у вчиненні ним даного кримінального правопорушення спростовуються доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження та дослідженими в судовому засіданні, які є послідовними, узгоджуються між собою та спростовують доводи обвинуваченого ОСОБА_8 , а тому розцінюються колегією суддів як обраний ним спосіб захисту.

Крім того, посилання апелянта в суді апеляційної інстанції про те, що працівники поліції нав`язали йому злочин, є надуманими, як в суді першої інстанції, так і в апеляції, з відповідними заявами про протиправні дії працівників поліції обвинувачений не звертався, а тому такі твердження апелянта є нічим іншим як затягуванням розгляду кримінального провадження та намаганням ухилитися від кримінальної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів провадження, обвинувачуваний ОСОБА_8 в суді першої інстанції повністю визнав вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, щиро розкаявся у вчиненому та погоджувався на розгляд провадження у порядку ч.3 ст.349 КПК України. При цьому він чітко зазначив в судовому засіданні про те, що розуміє вимоги ч.3 ст.349 КПК України, зокрема, те, що він буде позбавлений можливості оскаржувати вирок суду в частині фактичних обставин провадження.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що вирок суду щодо ОСОБА_8 є законним і обґрунтованим, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час розгляду кримінального провадження районним судом, які б слугували підставою для скасування чи зміни вироку суду, не встановлено.

Відповідно до ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково.

Як вбачається з матеріалів провадження та вироку суду, ОСОБА_8 визнавав свою вину у вчиненому повністю, а саме: викрадення речей у ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу, умисно, таємно, з корисливих мотивів, з комоду у спальній кімнаті вказаного будинку викрав мобільний телефон марки "Fly fs504 cirrus", вартістю 3000 гривень, мр3 плеєр, вартістю 150 гривень, навушники до телефону, вартістю 50 гривень, що на праві приватної власності належать ОСОБА_10 , чим завдав останній матеріальних збитків на загальну суму 3200 грн., що є фактичними обставинами кримінального провадження, тобто в такому випадку ОСОБА_8 позбавлений оскаржувати вказане щодо цивільного позову, оскільки він повністю визнавав, щиро розкаювався у вчиненому та справа розглядалася в суді першої інстанції в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.404 КПК України та ч.5 ст.72 КК України суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зарахувати в строк відбування покарання у виді позбавлення волі обвинуваченому ОСОБА_8 строк його попереднього ув`язнення в умовах слідчого ізолятора з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі, за період з 17 травня 2016 року по 14 листопада 2016 року - тобто на день набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Чигиринського районного суду Черкаської області від 25 липня 2016 року відносно ОСОБА_8 без змін.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_8 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 17 травня 2016 року по 14 листопада 2016 року включно з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий :

Судді :