Справа № 163/324/16-к Провадження №11-кп/773/260/16 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.1 ст.125 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 квітня 2016 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Любомльського районного суду від 19 лютого 2016 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, не одружений, з середньою освітою, не працюючий, військовозобов`язаний, відповідно до ст.89 КК України не судимий,

засуджений за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді 200 (двісті) годин громадських робіт.
Розглядаючи справу в апеляційному порядку, Апеляційний суд Волинської області,

В С Т А Н О В И В:
Згідно вироку суду ОСОБА_9 визнаний винним і засуджений за те, що 29 грудня 2015 року близько 18 години, перебуваючи в будинку за місцем проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , під час сімейної сварки з матір`ю - ОСОБА_8 , на грунті особистих неприязних відносин, умисно, наніс їй удар штахетою в ліве стегно, чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді садна на фоні синця на передньо-зовнішній поверхні лівого стегна в нижній третині, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , не оспорюючи доведеності винуватості та правильності кваліфікації дій, просить вирок суду щодо ОСОБА_9 в частині призначеного покарання змінити, призначити більш м`яке покарання у виді штрафу, передбачене санкцією ч.1 ст.125 КК України. Посилається на те, що при призначенні ОСОБА_9 покарання судом безпідставно не взято до уваги його позитивні характеристики. Крім того, прокурор у кримінальному провадженні просив призначити ОСОБА_9 покарання у виді 180 годин громадських робіт, однак судом призначено покарання у виді 200 годин громадських робіт, тобто більше ніж просив прокурор, при цьому суд не мотивував в цій частині своє рішення.

Заслухавши доповідача, який виклав суть оскаржуваного вироку та доводи апеляційної скарги, захисника, яка апеляційну скаргу підтримала, прокурора, потерпілу, які апеляційну скаргу заперечили, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Висновок суду про вчинення ОСОБА_9 зазначеного у вироку кримінального правопорушення ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав відповідну юридичну оцінку, і фактичні обставини провадження у апеляційній скарзі не оспорюються.

Кваліфікація судом дій ОСОБА_9 за ч.1 ст.125 КК України є правильною і також не заперечується.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Ці вимоги закону при призначенні ОСОБА_9 покарання судом в повній мірі дотримані.

Зокрема, судом враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії невеликої тяжкості, дані про особу ОСОБА_9 , який відповідно до ст.89 КК України судимості немає, проте раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисного злочину проти здоров`я особи, вину у вчиненому не визнав та не розкаявся, по місцю проживання характеризується негативно, офіційно не працює.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд правильно відніс активне сприяння розкриттю злочину.

Судом вірно не враховано віднесену органом досудового розслідування обставину, що пом`якшує покарання щире каяття, оскільки обвинувачений вину не визнав та не розкаявся, хоча й попросив вибачення в останньому слові, проте воно містило характер виправдування особистих образ.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_9 у кримінальному провадженні не встановлено.

Твердження захисника в апеляційній скарзі про те, що судом при призначенні покарання не взято до уваги позитивні характеристики обвинуваченого є безпідставним.

Як вбачається з журналу судового засідання (а.к.п.47-52), судом відповідно до ст.349 КПК України було визначено обсяг доказів, що підлягають дослідженню, та порядок їх дослідження, вирішено всі клопотання учасників кримінального провадження, в тому числі й клопотання захисника щодо приєднання характеристик ОСОБА_9 , належним чином вмотивувавши в цій частині прийняте рішення.

За таких обставин, суд першої інстанції врахувавши всі обставини по кримінальному провадженню, в тому числі й ті, на які посилається захисник в своїй апеляційній скарзі, обґрунтовано призначив ОСОБА_9 покарання в межах санкцій закону, за яким його засуджено, яке відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів і підстав вважати його надто суворим немає.

Законних підстав для зміни вироку щодо ОСОБА_9 з підстав, які наведені в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, Апеляційний суд Волинської області,

П О С Т А Н О В И В:
Вирок Любомльського районного від 19 лютого 2016 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4