Справа № 751/8636/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/433/2016
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 липня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

при апеляційному розгляді у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріалів кримінального провадження № 12.015.270.110.000.178, за апеляційними скаргами прокурора, обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16 лютого 2016 року, постановлений щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Потсдам, Німеччина, зареєстрованого АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст. 189, ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 187 КК України;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та зареєстрованого АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 187 КК України;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та жителя АДРЕСА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України;

з участю прокурора ОСОБА_9 ,

представника потерпілої ОСОБА_10 ,

захисників обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

Вироком місцевого суду ОСОБА_6 визнано винуватим у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень та призначено покарання:

- за ч. 3 ст. 189 КК України - у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією усього особистого майна;

- за ч. 2 ст. 189 КК України - у виді 7 років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 194 КК України - у виді 6 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточно призначено покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією усього особистого майна.

ОСОБА_7 визнано винуватим у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень та призначено покарання:

- за ч. 2 ст. 189 КК України - у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 194 КК України - у виді 6 років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 263 КК України - у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточно призначено покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі строком на 6 років.

ОСОБА_8 визнано винуватим за ч. 3 ст. 189, із застосуванням ст. 69 КК України, до покарання у виді 3 років позбавлення волі.

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 187 КК України визнано невинуватими та виправдано за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Запобіжний захід ОСОБА_6 у виді тримання під вартою залишено до набрання вироком законної сили, зараховано в строк відбування покарання знаходження його під вартою, строк відбування покарання постановлено рахувати з 12 червня 2015 року.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у виді тримання під вартою залишено до набрання вироком законної сили, зараховано в строк відбування покарання знаходження його під вартою, строк відбування покарання постановлено рахувати з часу його фактичного затримання, тобто з 11 червня 2015 року.

Відносно ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, взято його під варту в залі суду. Строк відбування покарання постановлено рахувати з часу його затримання, а саме з 16 лютого 2016 року.

Стягнуто процесуальних витрат на користь держави за проведення експертиз:

- з ОСОБА_6 - 1227 грн. 60 коп.;

- з ОСОБА_7 - 2333 грн. 04 коп..

Стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в солідарному порядку на користь ОСОБА_14 12750 грн. в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_14 по 15000 грн. з кожного, в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Питання про речові докази вирішено відповідно до ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Не погоджуючись з вироком районного суду прокурор подав апеляційну скаргу в якій просить його скасувати у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Зазначає, що відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку, у разі визнання особи винуватою, зокрема, зазначається: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місяця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання. Крім того, в пункті 11 Постанови Пленуму ВСУ № 8 від 24 жовтня 2003 року «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві, вказано, що складаючи вирок, суд зобов`язаний додержувати вимог КПК. У мотивувальній частині вироку має бути чітко сформульоване обвинувачення, яке визнається судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення злочину та його наслідків, форми вини і мотивів злочину, тощо, а також доказів, якими суд обґрунтовує свої висновки, обставин, що визначають ступінь тяжкості вчиненого злочину, пом`якшують або обтяжують покарання. Порушення вимог ст. 374 КПК України може бути підставою для скасування вироку. Місцевий суд не дотримався цих вимог і виклав лише обвинувачення, сформульоване органами досудового розслідування. Відсутність у вироку місцевого суду обвинувачення, визнаного судом доведеним, свідчить про порушення права обвинувачених на захист. Крім того, суд, виправдовуючи ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 187 КК України, послався як на підставу виправдання відсутність у їх діянні складу кримінального правопорушення. Однак, з показань потерпілого ОСОБА_15 та його заяв про непричетність ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до вчиненого щодо нього розбійного нападу, встановлено, що кримінальне правопорушення щодо нього мало місце, однак вчинене не вказаними особами, а іншими не встановленими особами. Зазначене свідчить про недоведеність вини обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у розбійному нападі на потерпілого ОСОБА_15 , а не у відсутності складу кримінального правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу на вирок місцевого суду. Просить винести правомірне рішення. Своєї вини він не визнає, оскільки не скоював ніякого злочину. Також просить протокол обшуку визнати не належним доказом.

Обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просить застосувати ст. 75 КК України та призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі. Вину в пред`явленому обвинуваченні визнає повністю. Вважає, що призначене судом йому покарання у виді позбавлення волі на три роки є занадто суворим, а його виправлення можливе без ізоляції від суспільства. Окрім того, суд першої інстанції не в повній мірі врахував всю сукупність пом`якшуючих його вину обставин.

Обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на вирок місцевого суду в якій просить його скасувати і закрити кримінальне провадження. Вину в пред`явленому обвинуваченні не визнає. Вважає, що при винесенні судом першої інстанції вироку порушені вимоги ст. 370, ч. 3 ст. 373, ст. 7, ст. 96 КПК України. Зазначає, що висновки суду ґрунтуються лише на показах потерпілих ОСОБА_16 та ОСОБА_14 .. Також суд необґрунтовано критично віднісся до його показів та свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ..

На апеляційну скаргу прокурора від захисника ОСОБА_12 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , надійшло заперечення.

У вироку місцевий суд зазначив, що органами досудового розслідування ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються в тому, що 05 травня 2015, близько 00 год. 10 хв., ОСОБА_6 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 , знаходячись на дорозі біля знаку «Населений пункт Городня», що на в`їзді до м. Городня, Чернігівської області, діючи повторно, вимагали у ОСОБА_16 передачі їм грошових коштів та нанесли останньому удари в різні частини тіла, які згідно висновку експерта №49 від 24.06.2015 р. відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я та заволоділи грошовими коштами в сумі 5000 грн., що належали ОСОБА_16 , чим спричинили останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

10 червня 2015 року, у вечірній час, ОСОБА_6 , діючи повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , неодноразово телефонували з мобільного номеру НОМЕР_1 на мобільний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_14 , і, погрожуючи її вбивством та знищенням майна, вимагали передачі їм грошових коштів в сумі 500 000 грн..

11 червня 2015 року, близько 04 год. 00 хв., ОСОБА_6 , за попередньою змовою з ОСОБА_7 , знаходячись біля буд. 21, по вулиці Підвойського, в м. Чернігові, шляхом закладення під автомобіль марки «Фіат-Добло», д.н.з. НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_14 , вибухового пристрою, спричинили вибух, що призвело до пошкодження вказаного автомобіля, чим завдали останній матеріальну шкоду на загальну суму 12750 грн..

11 червня 2015 року, близько 07 год. 30 хв., ОСОБА_6 , біля магазину «Глорія», по вулиці Шевченка, в м. Корюківка, Чернігівської області, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , використовуючи ніж та погрожуючи насильством ОСОБА_15 , вимагали передачі останнім грошей в сумі 10000 доларів США та відкрито заволоділи грошовими коштами у сумі 3600 грн., гаманцем вартістю 700 грн., мобільним телефоном марки «Sigma X-treme DZ67», ІМЕІ: НОМЕР_4 , ІМЕІ2: НОМЕР_5 , вартістю 2000 грн., чоловічим портфелем вартістю 100 грн., що належать ОСОБА_15 , чим спричинили йому матеріальну шкоду на загальну суму 6400 грн..

В період, з 21 год. 20 хв. 11 червня 2015 року по 00 год. 10 хв. 12 червня 2015 року, в ході проведення обшуку за місцем тимчасового мешкання ОСОБА_7 у кв. АДРЕСА_4 , працівниками міліції було виявлено та вилучено гранату, котра згідно висновку експерта №70 (Вт) від 12 червня 2015 року являється корпусом ручної оборонної гранати типу Ф-1 з конструктивно оформленим в ньому зарядом вибухової речовини тротилу, із запалом ручних гранат типу УЗРГМ-2, який містить у собі заряд вибухової речовини для ініціювання вибуху, виготовлені промисловим способом і в зібраному вигляді відносяться до категорії боєприпасів придатних для здійснення вибуху.

Заслухавши доповідача, прохання прокурора і обвинувачених задовольнити їхні апеляційні скарги і відмовити у задоволенні апеляційної скарги супротивної сторони, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а апеляційні скарги обвинувачених - частковому задоволенню.

Кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Відсутність у вироку формулювання обвинувачення визнаного місцевим судом доведеним, на думку колегії суддів, свідчить про порушення права обвинувачених на захист.

Відповідно до ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити вирок або ухвалу без зміни; змінити вирок або ухвалу; скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок; скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу; скасувати вирок або ухвалу і закрити кримінальне провадження; скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Натомість, нормами чинного кримінального процесуального закону не виписано, як повинен діяти апеляційний суд у випадку, коли у вироку місцевого суду відсутнє формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Через невідповідність вироку суду першої інстанції вимогам КПК України, апеляційний суд позбавлений можливості змінити вирок, ухвалити свій вирок чи закрити кримінальне провадження.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

На думку колегії суддів, вирок місцевого суду слід скасувати і призначити новий розгляд у суді 1-ї інстанції в іншому складі. Прийняттям саме такого рішення у даному кримінальному провадженні не буде порушено баланс прав і законних інтересів обвинувачених та потерпілих.

Клопотання захисника ОСОБА_12 про зміну запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_6 слід відхилити, бо на даний час не відпали всі ризики, які були наявні при обранні цього запобіжного заходу.

При новому розгляді провадження, місцевому суду належить також ретельно перевірити доводи викладені в апеляційних скаргах як сторони обвинувачення так і сторони захисту.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16 лютого 2016 року щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 скасувати і призначити новий розгляд у суді 1-ї інстанції в іншому складі.

Клопотання захисника ОСОБА_12 про зміну запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_6 відхилити.

Застосувати щодо ОСОБА_6 і ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів терміном до 14 вересня 2016 року.

Звільнити ОСОБА_8 з-під варти в залі суду негайно.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4