Справа №668/9181/15-к
УХВАЛА
про відмову в задоволенні клопотання про повернення обвинувального акта прокурору
13 квітня 2016 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю:

прокурора: ОСОБА_3

захисника: ОСОБА_4

потерпілого: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

під час проведення у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні підготовчого судового засідання на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні, відомості про яке 06.01.2015 року внесено до ЄРДР за №0000084, за обвинуваченням ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Качкарівка Бериславського району Херсонської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

встановив:
07 квітня 2016 року до Херсонського міського суду Херсонської області надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, відомості про яке 06.01.2015 року внесено до ЄРДР за №0000084, відносно ОСОБА_6 ..

До обвинуваченого ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Ухвалою від 07 квітня 2016 року вказане кримінальне провадження призначено до підготовчого судового засідання.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_4 заявив клопотання про повернення обвинувального акта прокурору як такого, що не відповідає вимогам кримінального процесуального закону. Обґрунтовуючи свою позицію, заявив, що у нього існують сумніви щодо повноважень слідчого, який склав обвинувальний акт, на здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, оскільки на його думку проведення процесуальний дій у кримінальному провадженні після того, як обвинувальний акт був предметом судового розгляду, що мало місце у даному кримінальному провадженні, а у подальшому був провернутий прокурору для усунення недоліків, кримінальним процесуальним законом не передбачено. Крім того, вважає, що обвинувальний акт не містить відомостей щодо обставин, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні і згідно ст. 291 того самого Кодексу мають бути відображені також і в обвинувальному акті, зокрема, щодо спрямованості умислу обвинуваченого, мети його злочинних дій. Також, заявивши вищевказане клопотання, захисник висловив незгоду з кваліфікацією дій обвинуваченого за ознакою проникнення у інше приміщення та за ознакою повторності вчинення злочину. Також захисник у своєму клопотанні посилається на неправильне визначення органом досудового розслідування та прокурором особи, яка є потерпілою у даному провадженні, вважаючи, що належним потерпілим має бути ОСОБА_5 як фізична особа підприємець, а також на те, що у обвинувальному акті на його думку безпідставно не вказано дані, що пом`якшують покарання.

Обвинувачений підтримав позицію захисника.

Прокурор заперечив проти заявленого захисником клопотання, посилаючись на його необґрунтованість.

Потерпілий погодився з думкою прокурора.

Суд, заслухавши думки учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши наведені у клопотанні захисника доводи, дійшов наступних висновків.

Як встановлено в судовому засіданні і це не заперечується сторонами кримінального провадження, обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 вже був предметом судового розгляду, за результатами якого 13.10.2015 року Суворовським районним судом м. Херсона був ухвалений обвинувальний вирок. Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 12.01.2016 року зазначений вирок скасовано і призначено новий розгляд у суді першої інстанції згідно з вимогами розділу IV КПК України, яким передбачено проведення підготовчого судового засідання.

При новому розгляді даної справи Суворовський районний суд м. Херсона у межах повноважень, наданих ст. 314 КПК України, ухвалою від 02.02.2016 року обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 повернув прокурору для усунення виявлених недоліків. Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 03.03.2016 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вказану ухвалу суду було закрито.

Як вбачається з наданих суду захисником документів і це відповідає даним реєстру матеріалів досудового розслідування, після надходження обвинувального акта до органу досудового розслідування здійснення досудового розслідування, відповідно до положень ст. 214 КПК України, згідно доручення про проведення досудового розслідування від 10.03.2016 року було доручено старшому слідчому СВ ХВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_7 .. При цьому суд вважає, що надання повноважень слідчому, як і подальше складання обвинувального акта щодо ОСОБА_6 , який є предметом розгляду на даний час, відбулося в межах строку досудового розслідування, передбаченого ст. 219 КПК України, оскільки з матеріалів справи видно, що про підозру у вчиненні злочину ОСОБА_6 був повідомлений 25.07.2015 року (п. 6 розділу І реєстру) і саме з цієї дати почалося обчислення строку досудового розслідування, обвинувальний акт відносно останнього був направлений до суду 28.07.2015 року. Тобто, з двохмісячного строку досудового розслідування, встановленого ст. 219 КПК України, органом досудового розслідування для проведення досудового розслідування у даному провадженні до повернення обвинувального акту і видачі доручення слідчому ОСОБА_7 було використано лише три дні.

З огляду на наведене, підстав ставити під сумнів повноваження слідчого, який склав обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні, у суду немає, як і підстав ставити під сумнів саму можливість складання обвинувального акта відносно ОСОБА_6 , оскільки попередній обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні був повернутий прокурору відповідно до процедури, встановленої кримінальним процесуальним законом.

Також аналіз змісту обвинувального акту дає підстави зробити висновок, що твердження захисника про те, що обвинувальний акт не містить даних щодо спрямованості умислу його підзахисного при вчиненні інкримінованих йому дій, є безпідставним, оскільки з обвинувального акта видно, що у ньому чітко зазначено, що обвинувачений діяв з корисливим мотивом.

Одночасно суд також зазначає, що не бере до уваги доводи захисника про те, що у обвинувальному акті відсутні дані щодо мети, з якою діяв обвинувачений при вчиненні інкримінованих йому дій, оскільки мета не є обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_6 злочину.

Крім того, як вбачається зі змісту обвинувального акту, твердження захисника про те, що дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ознакою повторності, а також про те, що потерпілими у даному кримінальному провадженні визнані дві різні особи ОСОБА_5 як фізична особа та ОСОБА_5 як фізична особа підприємець, також є безпідставними, оскільки обвинувальний акт не містить таких відомостей. Відповідно до обвинувального акта дії ОСОБА_6 кваліфіковані за 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням до сховища, потерпілим у даному кримінальному провадженні згідно даних обвинувального акта є ФОП ОСОБА_5 ..

Оцінку доводам захисника щодо кваліфікації дій ОСОБА_6 за ознакою проникнення, виходячи з положень КПК України, суд має право дати лише за результатами судового розгляду даного провадження після дослідження всіх зібраних у справі доказів. Порушене захисником вказане питання не відноситься до питань, які підлягають вирішенню за результатами проведення підготовчого судового засідання, що випливає зі змісту ст. 314 КПК України.

Не можна визнати також підставою для повернення обвинувального акта прокурору відсутність в обвинувальному акті обставин, що пом`якшують покарання, оскільки, як випливає зі змісту п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, із змінами, рішення суду про наявність пом`якшуючих покарання обставин має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

При дослідженні обвинувального акта судом порушень вимог КПК, які були б безумовною підставою для повернення обвинувального акта прокурору, не виявлено. За формою та змістом, на думку суду, він відповідає вимогам КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 369 КПК України, -

постановив:
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про повернення обвинувального акта прокурору у кримінальному провадженні, відомості про яке 06.01.2015 року внесено до ЄРДР за №0000084, щодо ОСОБА_6 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1