АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/790/1817/16 Суддя доповідач: ОСОБА_2
Категорія: в порядку КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«14» листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді суддів за участю: прокурора захисника підозрюваного при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Харківської місцевої прокуратури № 2 Харківської області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2016 року про відмову у задоволенні клопотання слідчого Київського ВП ГУ НП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2016 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Київського ВП ГУ НП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 . Застосовано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , а саме, заборонено підозрюваному залишати житло без дозволу слідчого, прокурора, суду цілодобово, в межах строку досудового розслідування, на строк 1 місяць 28 днів, до 03 січня 2017 року. Покладено на ОСОБА_7 наступні обов`язки: прибуття до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
З вищевказаного клопотання слідчого вбачається, що 05 серпня 2016 року, ОСОБА_7 наніс ОСОБА_10 два удари в ліву частину голови, чим спричинив тяжкі тілесні ушкодження.
Своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 121 КК України,- умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
За даним фактом порушено кримінальне провадження за ч. 1 ст. 121 КК України.
03 листопада 2016 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.1 ст. 121 КК України, яка обґрунтована протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 29 серпня 2016 року, рапортом від 05 серпня 2016 року, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 09 вересня 2016 року, висновком судово-медичної експертизи № 5696-ая/16 від 24 жовтня 2016 року, протоколом проведення слідчого експерименту від 31 жовтня 2016 року, висновком судово-медичної експертизи № 6429-ая/16 від 01 листопада 2016 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 02 листопада 2016 року, протоколом проведення слідчого експерименту від 02 листопада 2016 року, висновком судово-медичної експертизи № 6558-ая/16 від 02 листопада 2016 року, протоколом пред`явлення особи для впізнання від 03 листопада 2016 року.
Допитаний в якості підозрюваного ОСОБА_7 відмовився давати показання щодо себе на підставі ст. 63 Конституції України.
Зважаючи на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 вищевказаного кримінального правопорушення, та ризиків, які дають достатні підстави вважати, що він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, орган досудового розслідування просив суд застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави.
Не погодившись з вищевказаної ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2016 року, прокурором Харківської місцевої прокуратури № 2 Харківської області ОСОБА_5 подано апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити. Посилається на те, що висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, які належним чином не досліджені. Не взято до уваги обґрунтованість підозри та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Не надано належної оцінки тому факту, що підозрюваний офіційно не працевлаштований, немає законного джерела доходів і засобів для існування. Висновки слідчого судді щодо недоведення прокурором виправданості застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу спростовуються даними, що містяться в матеріалах кримінального провадження
Під час апеляційного розгляду матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 та його захисник просили апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Прокурор ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити. Зазначив, що ухвала слідчого судді постановлена з порушенням норм кримінального процесуального закону.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_7 та його захисника, прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про відмову у задоволенні вищевказаного клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходив з наявності обґрунтованої підозри у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, та ризиків, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків. Проте органом досудового слідства не доведено наявності ризику вчинення іншого кримінального правопорушення. Також слідчим суддею встановлено та надано в сукупності оцінку даним про особу підозрюваного, тяжкість покарання, що загрожує останньому, у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, наявність міцних соціальних зв`язків підозрюваного, відсутність судимостей. Наявність зазначених даних є достатньою для обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу. Прокурором не доведено того, що менш суворий запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.
Під час розгляду матеріалів кримінального провадження встановлено, що в провадженні Київського ВП ГУ НП в Харківській області перебуває кримінальне провадженні, внесене в ЄРДР за № 0005319 від 30 серпня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України (аркуш м.к.п. 6).
03 листопада 2016 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України (аркуші м.к.п. 27-29).

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема:
- даними протоколу допиту потерпілого ОСОБА_10 від 09 вересня 2016 року, який надав пояснення про обставини нанесення йому тілесних ушкоджень (аркуш м.к.п. 9);
- даними протоколу допиту свідка ОСОБА_11 від 02 листопада 2016 року, який надав пояснення про обставини нанесення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень (аркуші м.к.п. 15, 16);
- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання потерпілим ОСОБА_10 від 03 листопада 2016 року, який впізнав ОСОБА_7 як особу, яка нанесла тілесні ушкодження (аркуші м.к.п 23, 24);
- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання свідком ОСОБА_11 від 03 листопада 2016 року, який впізнав ОСОБА_7 як особу, яка нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_10 (аркуші м.к.п 25, 26);
- даними протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_7 від 03 листопада 2016 року, який на підставі ст. 63 Конституції України, відмовився надавати проти себе показання;
- даними висновку експерта № 5696-Ая/16, відповідно до яких у ОСОБА_10 мала місце травма голови у вигляді перелому лівої виличної кістки зі зміщенням уламків та переходом на мозкову поверхню великого крила клиноподібної кістки в ділянці передньої черепної ямки, множинних осколкових переломів зовнішньої стінки лівої орбіти, переломів передньої та задньої стінок верхньощелепної пазухи з наявністю гематом у лівій виличній та навколоочній ділянках. За ступенем тяжкості вказана травма голови у сукупності відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознаками небезпеки для життя (аркуші м.к.п. 10, 11);
- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 31 жовтня 2016 року (аркуш м.к.п. 12);
- даними висновку експерта № 6429-Ая/16, відповідно до яких показання ОСОБА_10 , надані при проведенні слідчого експерименту від 31 жовтня 2016 року, в цілому не суперечать наявним судово-медичним даним в частині механізму утворення встановлених у нього тілесних ушкоджень (аркуші м.к.п. 13, 14);
- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 02 листопада 2016 року (аркуш м.к.п. 17);
- даними висновку експерта № 6558-Ая/16, відповідно до яких показання свідка ОСОБА_11 , надані при проведенні слідчого експерименту від 02 листопада 2016 року, в цілому не суперечать наявним судово-медичним даним в частині механізму утворення встановлених у потерпілого ОСОБА_10 тілесних ушкоджень (аркуші м.к.п. 18-20);
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.
Зважаючи на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду щодо наявності обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених п.1, 3 ст. 177 КК України.
Проте, колегія суддів вважає безпідставними та необґрунтованими доводи прокурора щодо неможливості обрання більш м`якого запобіжного заходу з наступних підстав.
З витягу з реєстру № 333-210, виданої Управлінням інформаційно-аналітичного забезпечення, вбачається, що ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, засудженим не значиться, в розшуку не перебуває (аркуш м.к.п. 53).
Підозрюваний ОСОБА_7 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (аркуш м.к.п. 46, 57).
ОСОБА_7 не одружений, має малолітнього сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (аркуш м.к.п. 44).
Під час розгляду матеріалів кримінального провадження в суді першої та апеляційної інстанції захисником підозрюваного було зазначено, що ОСОБА_7 самостійно утримує сина та займається його вихованням. На підтвердження чого до суду першої інстанції надано довідку ОДІКЛ, з тексту якої вбачається, що з 10 березня 2016 року по 26 березня 2916 року ОСОБА_7 перебував в ОДІКЛ з приводу догляду за дитиною (аркуш м.к.п. 47).
Крім того, ОСОБА_7 має на утриманні батька ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
ОСОБА_7 має середньо-спеціальну освіту, постійного місця роботи не має (аркуш м.к.п. 54).
Під час розгляду матеріалів кримінального провадження в суді першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_7 самостійно з`являвся на виклики слідчого, також самостійно прибув в судові засідання до суду першої та апеляційної інстанції.
Відповідно до положень ст.ст. 5, 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. Обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей ніж ті, для яких вони встановлені.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі.
ОСОБА_7 пред`явлено підозру у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.
Відповідно до ч.1ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст. 176 цього Кодексу.
Перш за все метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Як було зазначено вище, підозрюваний самостійно з`являвся на виклики слідчого, також самостійно прибув в судові засідання до суду першої та апеляційної інстанції.
З правового аналізу ч.3 ст. 176 КПК України вбачається, що на прокурора покладено обов`язок доведення, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти доведеним під час розгляду ризикам.
Враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 вищевказаного кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, наявність постійного місця проживання та міцних соціальних зв`язків, колегія суддів дійшла висновку щодо обґрунтованості ухвали слідчого судді суду першої інстанції.
Під час розгляду апеляційної скарги колегією суддів розглядалась можливість застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для запобігання вищезазначеним ризикам, проте, враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, відсутності, станом на час розгляду матеріалів кримінального провадження в суді першої та апеляційної інстанції, факту спроби переховування від органів досудового розслідування та суду, наявність постійного місця проживання, міцність соціальних зв`язків, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції та вважає, що застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є достатнім для запобігання існуючим ризикам, передбаченим ч.1 та 3 ст. 177 КПК України та забезпечення виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків.
Що ж стосується наявності ризику щодо вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, то колегія суддів вважає його недоведеним органом досудового слідства.
Таким чином, слідчий суддя дійшов правильного висновку щодо можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки його застосування зможе запобігти доведеним ризикам, передбаченим ч.1 та 3 ст. 177 КПК України.
Доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі щодо обґрунтованості застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є безпідставними, оскільки зазначений вид запобіжного заходу є занадто суворим та невиправданим.
Що ж стосується доводів прокурора щодо закінчення досудового розслідування та подальшого звернення з обвинувальним актом до суду, то вони не є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 392, 404. ч.3 ст. 407, ст.ст. 418, 419, 422, 423, ч.4 ст. 424 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Харківської місцевої прокуратури № 2 Харківської області ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2016 року про відмову у задоволенні клопотання слідчого Київського ВП ГУ НП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, який має середньо спеціальну освіту, не одружений, має малолітнього сина, не працює, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її постановлення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до ч.4 ст. 424 КПК України.

Головуючий суддя: Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4