Ухвала
іменем україни

25 жовтня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
особи, щодо якої кримінальне провадження закрито ОСОБА_6 ,
переглянула в судовому засіданні ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 28 квітня 2016 року щодо ОСОБА_6 за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у судовому провадженні в суді апеляційної інстанції.

Вироком Чигиринського районного суду Черкаської області від 22 січня 2016 року,
ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Вершаці Чигиринського району Черкаської області,

громадянку України, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , такої, що не має судимості,

засуджено за ч. 1 ст. 366 КК до покарання у виді штрафу у розмірі 2 210 грн., що становить 130 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій на строк 1 рік.
На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК звільнено ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Згідно з вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватою та засуджено за те, що вона, будучи відповідно до розпорядження Чигиринського міського голови № 9-К від 06.02.2005 року, призначена на посаду спеціаліста I категорії з питань організаційного забезпечення Чигиринської міської ради, будучи службовою особою, що займає посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих обов`язків, призначеною відповідальною за ведення квартирного обліку по місцю проживання громадян, достовірно знаючи, що виконавчим комітетом Чигиринської міської ради не створено громадську комісію з житлових питань, яка відповідно до Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в УРСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради № 470 від 11.12.1984 року уповноважена проводити перевірки житлових умов громадян, які потребують поліпшення житлових умов та складати акти про результати таких перевірок, всупереч Законів України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Житлового кодексу УРСР та Правил № 470 від 11.12.1984 року, використовуючи службове становище, не являючись членом такої комісії, не виходячи на місце проживання громадян та фактично не проводячи обстеження умов їх проживання, у невстановлений в ході досудового слідства час, в приміщенні Чигиринської міської ради по вул. Б.Хмельницького, 19 в м. Чигирин, Черкаської області, скоїла службове підроблення офіційного документу, а саме: заздалегідь знаючи, що складає неправдивий офіційний документ, який передбачений Правилами № 470, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, власноручно заповнила надруковані бланки актів обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , в які внесла неправдиві дані про забезпечення зазначених громадян мінімальним рівнем житла, після чого надала дані завідомо неправдиві акти на підпис секретарю Чигиринської міської ради ОСОБА_23 та спеціалісту з питань контролю та зв`язків з громадськістю Чигиринської міської ради ОСОБА_24 , завіривши останніх у тому, що дійсно здійснювала обстеження матеріально-побутових умов зазначених громадян і викладені в актах дані відповідають фактичним даним, таким чином надавши складеним нею підробленим документам вигляд офіційних документів, які містять зафіксовані на матеріальних носіях (папері) інформацію, що підтверджує та посвідчує певні факти, які здатні породити наслідки правового характеру і можуть бути використані як документи, що складаються, видаються та посвідчуються повноважними особами органів місцевого самоврядування, а також складені з дотриманням визначених законом форм і містять передбачені законом реквізити.

Ухвалою апеляційного суду вирок щодо ОСОБА_6 скасовано і кримінальне провадження закритона підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду і про призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. На обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд апеляційної інстанції при перегляді вироку місцевого суду допустив порушення вимог статей 94, 370, 374, 404, 405, 417, 419 КПК. Звертає увагу на те, що апеляційний суд, скасовуючи вирок та закриваючи кримінальне провадження, врахував лише доводи сторони захисту, не дослідив усі докази обвинувачення, на підставі яких ухвалено обвинувальний вирок, не допитав свідків свідченням яких дав протилежну оцінку ніж суд першої інстанції, вибірково вивчив письмові докази у справі. Стверджує, що апеляційний суд обґрунтував своє рішення на суперечливих та належним чином не перевірених показах ОСОБА_6 . Зазначає, що суд не дав оцінки показам свідка ОСОБА_25 , якого допитав в судовому засіданні з власної ініціативи, проте в ухвалі не виклав його покази. Вважає, що в порушення вимог ст. 337 КПК апеляційний суд вийшов за межі пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення. Наголошує, що суд безпідставно відхилив клопотання прокурора про прослуховування звукозаписів допиту свідків у суді першої інстанції, які не були допитані апеляційним судом, проте в ухвалі суд послався на їх покази та безпідставно відмовив прокурору в ознайомленні з звукозаписом судових засідань. Зазначає, що в порушення вимог ч. 4 ст. 95 КПК апеляційний суд надав протилежну оцінку доказам, не дослідивши їх в апеляційному порядку.

На касаційну скаргу прокурора від захисника ОСОБА_26 надійшли заперечення в яких він просить скаргу залишити без задоволення, а ухвалу апеляційного суду без зміни.
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_6 , яка заперечувала проти задоволення касаційної скарги прокурора, пояснення прокурора, який підтримав доводи касаційної скарги та просив скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга прокурора підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Зі змісту статей 370, 404 КПК випливає, що суд апеляційної інстанції зобов`язаний перевірити всі доводи, викладені в апеляційній скарзі, в тому числі за необхідності і шляхом дослідження доказів. Крім того, з огляду на закріплену в ст. 7 цього Кодексу засаду змагальності вказаний суд має перевірити всі аргументи, наведені стороною обвинувачення під час апеляційного провадження, й у випадку незгоди з ними зазначити підстави їх необґрунтованості.
За правилами ст. 23 зазначеного Кодексу суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Отже, у випадку незгоди апеляційного суду зі змістом певних доказів їх перевірка та оцінка здійснюються з урахуванням засади, закріпленої в цій статті.
Відповідно до вимог ст. 419 вказаного Кодексу в своїй ухвалі суд апеляційної інстанції зобов`язаний навести докладні мотиви прийнятого рішення; при скасуванні судового рішення в ухвалі має бути зазначено, які статті закону порушено та в чому саме полягають ці порушення або необґрунтованість вироку.

Недотримання наведених положень є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке тягне за собою скасування судового рішення.
Проте у цьому кримінальному провадженні згаданих вимог закону апеляційним судом належно не виконано.
За матеріалами кримінального провадження адвокат ОСОБА_26 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій виклав доводи щодо необґрунтованості висновків суду першої інстанції про наявність в її діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК, і стверджував про те, що ОСОБА_6 не мала визначених законом повноважень складати документи, зокрема акти обстеження житлових умов та складені нею акти не являються офіційними документами. У зв`язку з цим просив апеляційний суд скасувати обвинувальний вирок. Натомість прокурор, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, вважав доводи, наведені у скарзі захисника, безпідставними.
Апеляційний суд, розглянувши справу, частково задовольнив апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_26 , скасував вирок і закрив кримінальне провадження встановивши відсутність у діянні обвинуваченої складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК.
Разом із тим, частково погодившись із вимогами адвоката, апеляційний суд не з`ясував суті його доводів, усупереч положенням статей 23, 94, 404, 405 КПК безпосередньо не дослідив доказів, покладених в основу обвинувального вироку, не допитав свідків свідченням яких дав іншу оцінку, ніж суд першої інстанції, і дійшов передчасного висновкупро відсутність у діях ОСОБА_6 складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК.
Крім того, в порушення приписів ст. 419 КПК суд не навів переконливих мотивів, з яких виходив при постановленні ухвали. Водночас в ухвалі не міститься жодних аргументів на спростування висловленої під час апеляційного провадження позиції сторони обвинувачення щодо законності вироку та неприйнятності наведених тверджень адвокатом ОСОБА_26 .
Як убачається зі справи, упродовж апеляційного розгляду суд не проаналізував пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення за ч. 1 ст. 366 КК, не зважив на особливості правозастосування цієї норми, а також не дослідив в аспекті доводів обвинуваченої обставин, які в силу ст. 91 КПК підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та мають значення для встановлення наявності чи відсутності у ОСОБА_6 умислу на вчинення даного кримінального правопорушення.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що апеляційний перегляд кримінального провадження всупереч вимогам ст. 2 КПК відбувся формально. Ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 вказаного Кодексу і її не можна визнати законною, обґрунтованою й вмотивованою. Зазначене рішення постановлено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Допущені порушення норм процесуального права перешкоджають суду касаційної інстанції дійти безспірного висновку щодо правильності застосування закону України про кримінальну відповідальність. Тому на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПКоскаржувану ухвалу необхідно скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді апеляційної інстанції.
Під час нового розгляду апеляційному суду необхідно врахувати зазначене, ретельно перевірити доводи, викладені в апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_26 , крім того, перевірити інші доводи, наведені в касаційній скарзі прокурора, дати на все вичерпну відповідь і ухвалити справедливе рішення, яке відповідає положенням ст. 370 КПК.
Керуючись статтями 433436, 438 КПК, п. 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року колегія суддів

у х в а л и л а:
Касаційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 28 квітня 2016 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3