УХВАЛА
Іменем України

Справа № 149/1560/16-к

Провадження №1-кс/149/283/16

02.07.2016 м. Хмільник

Слідча суддя Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмільнику клопотання слідчої Хмільницького ВП Калинівського ВПГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Калинівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 в межах кримінального провадження № 0000447, внесеного до ЄРДР 21 червня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, злочину, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України про арешт автомобіля FIAT SCUDO, д.н.з. НОМЕР_1 , зареєстрованого на ім`я ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА:

24 червня 2016 року слідча ОСОБА_3 звернулась із вказаним клопотанням до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області. Розгляд клопотання було призначено на 26 червня 2016 року та через хворобу слідчої судді відкладено на 02 липня 2016 року.

Клопотання мотивоване тим, що 21 червня 2016 року в ході огляду місця події в с. Качанівка Хмільницького району Вінницької області по вул. Кірова, навпроти домогосподарства № 7 було оглянуто автомобіль FIAT SCUDO, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , який належить ОСОБА_5 . В автомобілі було виявлено ряд виробів з металу, що були у використанні, та два мішки з пір`ям. Металобрухт було вилучено, а від вилучення автомобіля ОСОБА_6 відмовилась. Беручи до уваги, що вказаний автомобіль може бути незаконно реалізовано, розібрано або в інший спосіб знищено його ідентифікаційні ознаки, крім того оскільки постановою слідчого від 21 червня 2016 року даний автомобіль визнано речовим доказом, для забезпечення його схоронності, просила накласти на нього арешт з поміщенням на територію Хмільницького ВП.

В судове засідання представники сторони обвинувачення не з`явились, будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду клопотання, причини неявки суду не повідомили, покладений судом обов`язок повідомлення власника майна не виконали.

Беручи до уваги стислі строки розгляду клопотання, передбачені ч. 1 ст. 172 КПК України, з метою дотримання принципу правової визначеності учасників, суд приходить до висновку про можливість розгляду клопотання за неявки сторін.

Дослідивши клопотання, додані письмові докази, врахувавши вимоги ч. 2 ст. 173 КПК України, суд приходить до висновку про відмову в його задоволенні з таких підстав.

Арешт майна являється видом заходів забезпечення кримінального провадження, передбаченим п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України.

Відповідно до п.п. 1-3 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо сторона обвинувачення не доведе: наявності обґрунтованої підозри, виправданості такого ступеня втручання в права і свободи особи та можливості досягнення мети звернення з клопотанням.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Абзацом другим частини першої ст. 170 КПК України визначено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, яка його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої ст. 170 КПК України.

Стороною обвинувачення не доведено обґрунтованість підозри вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України, оскільки з наданих суду доказів - протоколу огляду місця події від 21 червня 2016 року - вбачається наявність в автомобілі речей з металу, що були у використанні, жодних фактів на доведення об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України суду не приведено. Відтак в суду відсутні підстави чи розумні підозри вважати, що автомобіль являється доказом злочину.

Також не доведено виправданість такого ступеня втручання в право ОСОБА_5 володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном, визначене ст. 41 Конституції України.

Крім того, стороною обвинувачення не надано доказів існування ризиків передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України, а надана розписка ОСОБА_6 від 21 червня 2016 року щодо зобов`язання зберегти автомобіль, та той факт, що автомобіль працівниками поліції було повернуто користувачу, свідчить про відсутність таких доказів у сторони обвинувачення.

Таким чином, через недоведеність стороною обвинувачення підстав застосування арешту майна, визначених п. 1, 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, ризиків, визначених ч. 1 ст. 170 КПК України слідча суддя позбавлена можливості задоволити клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 132. 170, 173, 309, 372 КПК України, слідча суддя

УХВАЛИЛА:

В задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Вінницької області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідча суддя: /підпис/

З оригіналом вірно: