Справа № 317/3816/16-к
№/п 1-в/317/1176/2016
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 вересня 2016 р. м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника адміністрації ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відео конференції клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Благовіщенка, Куйбишевскього району Запорізької області, не одруженого, до арешту мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, засуджений: 21.05.2008 р. Куйбишевським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 115 КК України до 10 років позбавлення волі,
про застосування до нього умовно-дострокового звільнення, -

В С Т А Н О В И В:
12 вересня 2016 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування до нього умовно-дострокового звільнення

Представник адміністрації в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, вважає, що засуджений не став на шлях виправлення та не заслуговує на застосування до нього умовно-дострокового звільнення.
Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.
Захисник засудженого, адвокат ОСОБА_3 , клопотання підтримав, вважає, що засуджений довів своє виправлення та заслуговує на застосування до нього умовно-дострокового звільнення.
Засуджений ОСОБА_6 в судовому засіданні клопотання підтримав, просив суд його задовольнити.
Суд, розглянувши клопотання засудженого, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що у задоволенні клопотання має бути відмовлено з наступних підстав:
Відповідно до вимог ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення може бути застосоване до особи, яка відбуває покарання у тому числі у виді позбавлення волі, якщо засуджений своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох четвертей строку покарання, призначеного судом за особливо тяжкий злочин, а також покарання призначеного особі, яка раніше звільнялась умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
Як вбачаться з матеріалів справи ОСОБА_6 був засуджений та відбуває покарання у вигляді 10 років позбавлення волі за скоєння умисного особливо тяжкого злочину. На день розгляду подання засуджений дійсно відбув більш ? строку покарання, що згідно ст.81 КК України свідчить про наявність формально-юридичної підстави для умовно-дострокового звільнення.
Проте, розглядаючи клопотання, суд також враховує, що згідно з положеннями ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов для звільнення засудженого. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.
У відповідності з ч. 2 ст.81 КК умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намаганням своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.
За змістом ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Згідно ч. 2 ст. 123 КВК України участь засуджених у виховних заходах, які проводяться в колоніях, враховується при визначенні ступеня їхнього виправлення, а також при застосуванні заходів заохочення і стягнення.
Судом встановлено, що засуджений з 25.09.2008 відбуває покарання в Біленьківській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області №99, допустив 5 порушення установленого порядку відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи. За сумлінну поведінку та ставлення до праці має 12 заохочень.
Згідно матеріалів особової справи, засуджений ОСОБА_6 на виробництві установи не працевлаштований, не завжди виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, вимоги санітарії та гігієни дотримується під наглядом, не завжди має охайній зовнішній вигляд, безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні, умисно уникає робіт із самообслуговування, не бачить необхідності їх виконувати. Крім того, не приймає участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, не приймає участі у реалізації програми диференційованого виховного впливу.
Засуджений під час відбування покарання перебуває на профілактичному обліку, як схильний до суїциду.
17.01.2013 року комісією Біленківськоїї виправної колонії № 99 було відмовлено в застосуванні заохочувальної норми у вигляді переведення до колонії мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання, як особі що не стає на шлях виправлення (а.о.с. 97).
25.09.2014 року комісією Біленківськоїї виправної колонії № 99 було відмовлено в застосуванні заохочувальної норми у вигляді заміни невідбутої частини покарання більш м`якою, як особі що не стає на шлях виправлення (а.о.с. 131).
16.07.2015 року комісією Біленківськоїї виправної колонії № 99 було відмовлено в застосуванні заохочувальної норми у вигляді умовно-дострокового звільнення, як такому, що не довів своє виправлення (а.о.с. 141).
Висновок щодо виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та ставленню до праці за весь період знаходження у виправній установі.
Саме по собі відбуття засудженим 3/4 частини покарання не зобов`язує суд звільнити таку особу від подальшого відбування ним покарання, оскільки це є перш за все правом, а не обов`язком суду.
Отже, встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності переконують суд в тому, що поведінка ОСОБА_6 за весь час відбування ним покарання не була стабільно позитивною та активною, засуджений не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а тому не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.
За вищенаведених підстав суд дійшов висновку, що в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування до нього умовно-дострокового звільнення - необхідно відмовити.
На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, п.2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про застосування до нього умовно-дострокового звільнення відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення, а для засудженого, який тримається під вартою, з моменту вручення копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1