Справа № 522/9034/16-к

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 серпня 2016 року місто Одеса
Досудовим розслідуванням встановлено, що у відповідності до Указу виконувача обов`язків Президента України №303/2014 від 17.03.2014 «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.
3 березня 2014 року ОСОБА_5 призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу на підставі часткової мобілізації, яку останній з того ж дня проходить у військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , у військовому званні рядовий.
Згідно положень ч. 1 п. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу для військовозобов`язаних вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.
Відтак, з 3 березня 2014 року, тобто з моменту зарахування ОСОБА_5 до списків особливого складу військової частини НОМЕР_1 він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.
Згідно із вимогами п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Проте, рядовий ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем призваним на військову службу на підставі часткової мобілізації та проходячи службу на посаді водія взводу штабних машин батальйону управління військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , з метою тимчасово ухилитися від військової служби, 2 травня 2014 року, не з`явився вчасно на службу без поважних причин до зазначеного військового формування, що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та ухилявся від проходження військової служби до 29 липня 2015 року включно.
19 жовтня 2015 року вироком Біляївського районного суду Одеської області ОСОБА_5 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначено покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі, н а підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробувальним строком на два роки.
У відповідності ст. 76 КК України на ОСОБА_5 покладено наступні обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Після призначеного покарання військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 рядовий ОСОБА_5 протягом 1 доби повинен був повернутися до розташування зазначеного військового формування для подальшого проходження військової служби та виконання своїх службових обов`язків.
Проте, всупереч вищевикладеному, ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем призваним на військову службу на підставі часткової мобілізації та проходячи службу на посаді водія взводу штабних машин батальйону управління військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , з метою тимчасово ухилитися від військової служби, 20 жовтня 2015 року, не з`явився вчасно на службу без поважних причин до зазначеного військового формування, що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та ухиляється від проходження військової служби до теперішнього часу.
16.04.2016 у кримінальному провадженні складено повідомлення про підозру відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, яке було спрямовано за місцем проживання останнього: АДРЕСА_1 .
03.06.2016 було спрямовано доручення про проведення слідчих (розшукових) дій спрямованих на розшук підозрюваного до Любашівського ВП ГУНП в Одеській області, у зв`язку з переховуванням від органів досудового розслідування та суду.
03.06.2016 було спрямовано доручення про проведення розшукових та інших перевірочних дій спрямованих на розшук підозрюваного до ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з переховуванням від органів досудового розслідування та суду.
Разом з тим, 09.06.2015 під час виконання зазначених доручень працівниками поліції та військовослужбовцями Військової служби правопорядку у ході спільних заходів встановлено місця фактично перебування ОСОБА_5 , за місцем реєстрації та фактичного мешкання. Проте на законну вимогу працівників правоохоронних органів проїхати до місцевого відділення поліції, з метою організації подальшого доставляння ОСОБА_5 до військової прокуратури Одеського гарнізону, останній відповів у категоричній формі відмовою. При цьому не впустив на двір свого помешкання.
Таким чином, дії солдата ОСОБА_5 підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України самовільне залишення військовослужбовцем місця служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, та відповідно до ст.12 ч.4 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.
09.08.2016 року ОСОБА_5 був затриманий о 14:00 годині згідно ст.208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.
Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, перебуваючи на волі може переховуватися від органів слідства та суду, впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інший злочин, перешкоджати слідству іншим способом, тому запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, не зможе запобігти вказаним ризикам, слідчий подав клопотання про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Прокурор підтримав в судовому засіданні клопотання слідчого, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими, а також в разі обрання такого запобіжного заходу визначити розмір застави 50 мінімальних заробітних плат, що зможе запобігти вказаним ризикам втручання в хід розслідування.
Підозрюваний ОСОБА_5 під час розгляду клопотання провину свою в скоєнні зазначеного правопорушення не визнав, мотивуючи це тим, що від органу досудового слідства він не переховувався, після вироку суду він не знав, що потрібно повернутися до військової части, відбуваючи покарання за місцем свого проживання..
Вивчивши клопотання та матеріали справи, які обґрунтовують доводи клопотання, допитавши підозрюваного ОСОБА_5 вислухавши вимоги адвоката ОСОБА_4 , яка вказала, що провина ОСОБА_5 матеріалами справи не доведена, та те що останній від органів слідства ухилятись не буде, а тим більше скоювати інші злочини, тому запобіжним заходом йому можливо обрати, не пов`язаного із триманням під вартою, а в разі обрання такого запобіжно заходу просила застосувати мінімальну суму застави, вислухавши вимоги прокурора ОСОБА_3 , який підтримав клопотання прихожу до висновку, що подання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
З наданих матеріалів досудового розслідування вбачається, що ОСОБА_5 обгрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.
Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 є: запобігання спробам переховуватись від органу досудового розслідування або суду; незаконно впливати на свідків, зашкодити виконанню його процесуальних обов`язків.
Викладені обставини свідчать про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може порушити покладені на нього Законом процесуальні обов`язки.
Застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки існують ризики того, що він, перебуваючи на свободі може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду (ст.177 КПК).
При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також враховує обставини, передбачені ст.178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим, вік та стан його здоров`я, наявність чи відсутність судимостей.
Також слідчий суддя вважає, що прокурором під час розгляду клопотання надано достатньо матеріалів (доказів), які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти доведеним під час розгляду ризикам.
Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає.
Таким чином, на підставі наданих слідчому судді матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставин, слідчий суддя обґрунтовано вважає, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки ОСОБА_5 .
Враховуючи положення ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.
Керуючись ст.ст.132, 176, 177, 178, 183-184, 186, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В:
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу. Підозрюваний, обвинувачений звільняються з-під варти після внесення застави.
У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, строком на 2 (два) місяці, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:
1) прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;
2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;
Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний будучи належним чином повідомлений, не явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин не повідомив про причину своєї неявки або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України і використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі зверненні застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.
Строк дії ухвали слідчого судді становить 60 (шістдесят) днів і обчислюється з моменту затримання, тобто 09.08.2016 року і припиняє свою дію 08.10.2016 року.
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.
Слідчий суддя: ОСОБА_1
Копію ухвали отримав:_____________________________________________________