Єдиний унікальний номер 219/4196/2015-к Номер провадження 11-кп/775/314/2016

ВИРОК

Іменем України

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ і справ

про адміністративні правопорушення апеляційного суду

Донецької області у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар ОСОБА_4 ,

за участю: прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши 23 лютого 2016 року у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області кримінальне провадження № 001379 від 28 квітня 2015 року за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_8 на вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18 грудня 2015 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Добрянка Пермської області Російської федерації, громадянка України, раніше судима, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ;

засуджена за ст. 389-1 КК України до покарання у виді одного місяця арешту,

в с т а н о в и л а :

Вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 13 листопада 2014 року, який набув законної сили 16 грудня 2014 року, затверджено угоду про примирення, укладену 28 лютого 2014 року між представником потерпілого ОСОБА_9 та обвинуваченою ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000311. Цим вироком ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ст. 164 ч.1 КК України, та призначено узгоджене сторонами угоди покарання у виді 100 годин громадських робіт. Після проголошення вироку, в якому обвинуваченій ОСОБА_6 роз`яснені наслідки умисного невиконання угоди про примирення, і зокрема, про можливість притягнення до кримінальної відповідальності за умисне невиконання угоди, копія його була вручена під розписку ОСОБА_6

22 грудня 2014 року до Артемівського міжрайонного відділення кримінально-виконавчої інспекції на виконання надійшла копія вказаного вироку Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 13 листопада 2014 року . 05 лютого 2015 року при постановці на облік у кримінально-виконавчій інспекції ОСОБА_6 під розписку було роз`яснено, що підтверджувати поважну причину невиходу на громадські роботи, неявки на реєстрацію за викликом до Артемівського MРВ КВІ УДПтС України в Донецькій області вона повинна документально. Також ОСОБА_6 була попереджена , що в разі ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, матеріал відносно неї буде направлений до Артемівської міжрайонної прокуратури для вирішення питання про притягнення її до кримінальної відповідальності, на підставі чого від неї було відібране пояснення. При цьому ОСОБА_6 у цей же день було видане направлення до СК ВРЖП «Ремонтник» м. Соледар Донецької області для відбуття громадських робіт, до яких вона зобов`язана була приступити 06 лютого 2015 року.

Однак, ОСОБА_6 , діючи умисно, з метою невиконання угоди про примирення, до відпрацювання призначених вироком годин громадських робіт не приступила, на роботу до СК ВРЖП «Ремонтник» м. Соледар Донецької області, без поважних причин не виходила, виправдувальних документів щодо наявності поважних причин невиходу на роботу не надала.

За вказане вище порушення порядку та умов відбування покарання у виді громадський робіт 10 лютого 2015 року ОСОБА_6 письмово попереджено про кримінальну відповідальність в разі ухилення від відбування покарання і порушення порядку та умов відбування покарання у вигляді громадських робіт .

Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 з метою умисного невиконання угоди про примирення, свідомо порушила порядок і умови відбування покарання, а саме, жодного разу не з`явилась на реєстрацію до виконавчої інспекції без поважних причин, підтвердженою документально, чим злісно порушила вимоги ч. 1 ст. 37 КВК України, а також не змогла підтвердити поважність причин невиходу на громадськи роботи до СК ВРЖП «Ремонтник» м. Соледар Донецької області з 06 лютого 2015 року.

Таким чином, ОСОБА_6 , усвідомлюючи зміст угоди про примирення від 28 лютого 2014 року і вироку Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 13 листопада 2014 ррку, а також наслідки невиконання угоди про примирення, будучи зобов`язаною на підставі угоди про примирення та обвинувальним вироком суду відбути призначене покарання за ч. 1 ст. 164 КК України у вигляді 100 годин громадських робіт, свідомо не виконувала обов`язки, покладені на неї під час підписання угоди у частині відбування покарання, діючи умисно, з метою умисного невиконання угоди про примирення, що виразилися у неприбутті за місцем відбування покарання у виді громадських робіт з 06 лютого 2015 року по теперішній час, тим самим допустила тривалий не вихід на роботу до СК ВРЖП «Ремонтник» в м. Соледар Донецької області, та жодного разу не з`явилася на реєстрацію до Артемівського міжрайонного відділення кримінально виконавчої інспекції без поважних причин.

Заступник прокурора Донецької області ОСОБА_10 у своїй апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості; просить ухвалити новий вирок, яким дії ОСОБА_6 кваліфікувати як ухилення від відбування покарання громадських робіт особою, засудженою за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 389 КК України та призначити покарання у виді одного місяця арешту, на підставі ст.ст. 71, 72 КК України, враховуючи вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 13 листопада 2014 року, та призначити остаточне покарання у виді одного місяця десяти днів арешту.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив задовольнити її, вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий, яким, дії ОСОБА_11 кваліфікувати як ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання, тобто за ч. 2 ст. 389 КК України, та призначити їй покарання із застосуванням вимог ст..ст. 71, 72 КК України у виді одного місяця десяти днів арешту; пояснення обвинуваченої та її захисника, які заперечували проти задоволення апеляції прокурора та просили вирок суду залишити без змін; виступи учасників судового розгляду у судових дебатах та останнє слово обвинуваченої; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, а вирок скасуванню з постановою нового вироку в частині призначення покарання з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про наявність у ОСОБА_6 ознаку кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 389-1 КК України відповідають фактичним обставинам справи і підтверджується викладеними у вироку доказами.

Що стосується кваліфікації діянь ОСОБА_6 , обвинувальний акт щодо якої в судовому засіданні суду першої інстанції прокурором, якій підтримував обвинувачення і який, дійшовши висновку про неправильність початкової кваліфікації дій обвинуваченої за ч. 2 ст. 389 КК України, виклав у новому обвинувальному акті обвинувачення ОСОБА_6 в новій редакції, кваліфікував її дії за ст. 389-1 КК України як умисне невиконання засудженою угоди про примирення, то доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині є безпідставними і задоволенню не підлягають. Згідно ст. 337 КК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту і лише з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

При визначенні міри покарання суд відповідно до вимог ст.. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої, обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання. Колегія суддів вважає призначене обвинуваченій покарання за ст.. 389-1 КК України у виді ста годин громадських робіт необхідним й достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Колегія суддів вважає обґрунтованими викладені прокурором у апеляційній скарзі доводи про необхідність застосування при визначенні покарання вимог ст.. 71 КК України.

Суд першої інстанції не прийняв до уваги, що кримінальне правопорушення, передбачене ст. 389-1 КК України ОСОБА_6 вчинила у період відбування покарання за вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 13 листопада 2014 року за ч. 1 ст. 164 КК України у виді 100 годин громадських робіт і не застосував щодо неї вимоги ст. 71 КК України.

При визначенні покарання колегія суддів вважає за необхідне застосувати вимоги ст. 71 КК України і до покарання, призначеного за новим вироком частково приєднати покарання за попереднім вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 13 листопада 2014 року за правилами п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту.

Встановлено, що ОСОБА_6 з 27 січня 2016 року утримується у слідчому ізоляторі за вироком суду, який оскаржується, а тому на підставі ч. 5 ст. 72 КК України колегія суддів вважає за необхідне зарахувати в строк відбуття ОСОБА_6 покарання у виді арешту з урахуванням один день попереднього ув`язнення за два дні арешту, та звільнити її з-під варти.

Керуючись ст.ст. 407, 420 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18 грудня 2015 року щодо ОСОБА_6 у частині призначення покарання скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким вважати ОСОБА_6 засудженою за ст. 289-1 КК України до одного місяця арешту.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 13 листопада 2014 року із застосуванням вимог ст.. 72 КК України призначити ОСОБА_6 остаточне покарання в виді одного місяця десяти днів арешту.

В решті вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18 грудня 2015 року залишити без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати строк знаходження ОСОБА_6 у Артемівській установі виконання покарань в Донецькій області (№6) з 27 січня 2016 року по 23 лютого 2016 року з урахуванням один день попереднього ув`язнення за два дні арешту, та звільнити її з-під варти негайно.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення вироку, а засудженій в той самий строк з дня вручення їй копії вироку.

Судді :