Справа № 676/6821/15-к
Провадження № 1-кп/676/55/16
УХВАЛА
8 листопада 2016 року м. Кам`янець-Подільський

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника потерпілої
юридичної особи ОСОБА_4 ,
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву захисника ОСОБА_10 про відвід прокурора ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному 19 серпня 2015 року до ЄРДР за № 0000763, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
в с т а н о в и в:

Захисник ОСОБА_10 звернувся до суду із заявою про відвід прокурора ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

В обґрунтування заяви послався на вимоги ст. 8, п. 4 ст. 129, п. 1 ч. 1 ст. 131-1, п. 16-1 Перехідних положень Конституції України, вважаючи, що прокурор не уповноважений підтримувати обвинувачення у формі приватного обвинувачення, за правилами якого, на думку захисника ОСОБА_10 , має здійснюватися судове провадження за обвинуваченням його підзахисних ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , які були найманими працівниками потерпілого ОСОБА_12 . Тому, вважаючи цю обставину такою, що викликатиме сумнів в неупередженості прокурора, просив задоволити його заяву про відвід на підставі п. 3 ч. 1 ст. 77 КПК України.

Обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 підтримали свого захисника.

Захисник ОСОБА_11 , обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 при вирішенні відводу поклалися на розсуд суду.

Прокурор ОСОБА_3 та представник потерпілої юридичної особи ОСОБА_4 заперечили проти доводів відводу, вважаючи заяву безпідставною.

Заслухавши думку учасників судового засідання, суд вважає, що заява про відвід прокурора задоволенню не підлягає з таких мотивів.

Підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором є однією із засад судочинства, як визначено п. 4 ч. 1 ст. 129 Конституції України, однак згідно з ч. 2 ст. 129 Конституції України Законом можуть бути визначені також інші засади судочинства.

Згідно з п. 1 ст. 131-1 Конституції України прокуратура здійснює підтримання публічного обвинувачення в суді.

Пункт 16-1 Перехідних положень Конституції України не містить будь-яких положень щодо заборони участі прокурора у справах приватного обвинувачення.

Зміст публічного обвинувачення у законодавчій базі не закріплений.

Однак, виходячи із системного аналізу чинного КПК України, вбачається, що у кримінальному процесуальному Законі поняття публічного обвинувачення включене в зміст поняття державного обвинувачення, визначеного п. 3 ч. 1 ст. 3 КПК України як процесуальна діяльність прокурора, що полягає у доведенні перед судом обвинувачення з метою забезпечення кримінальної відповідальності особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Прокурор же в силу наданих йому повноважень відповідно до п. 15 ч. 2 ст. 36 КПК України має право підтримувати державне обвинувачення в суді, відмовлятися від підтримання державного обвинувачення, змінювати його або висувати додаткове обвинувачення у порядку, встановленому цим Кодексом.

При цьому, в ч. 3 ст. 36 КПК України чітко визначено, що участь прокурора в суді є обов`язковою, крім випадків, передбачених цим Кодексом (у випадку відмови прокурора від підтримання державного обвинувачення).

Потерпілий відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 56 КПК України під час судового провадження в будь-якій інстанції наділений правом підтримувати обвинувачення в суді лише у випадку відмови прокурора від підтримання державного обвинувачення (а у справі, що підлягає розгляду, прокурор від обвинувачення не відмовився).

Пунктом 15 ч. 1 ст. 7 КПК України однією із засад кримінального провадження визначена змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Однак, відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 3 КПК України сторонами кримінального провадження є: з боку обвинувачення: слідчий, керівник органу досудового розслідування, прокурор, а у випадках, установлених цим Кодексом також потерпілий, його представник та законний представник; з боку захисту: підозрюваний, обвинувачений (підсудний), засуджений, виправданий, особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, їхні захисники та законні представники.

При цьому, про те, що потерпілий є окремим учасником кримінального провадження, який стає стороною обвинувачення лише в окремих випадках, передбачених КПК України , свідчить зміст п. 25 ч. 1 ст. 3 КПК України, з якого чітко вбачається, що сторони кримінального провадження та потерпілий є окремими учасниками кримінального провадження, тобто потерпілий є учасником, однак за загальним правилом не є стороною кримінального провадження.

На користь цієї позиції свідчить й той факт, що у Главі 3 КПК України «Суд, сторони та інші учасники кримінального провадження»: Параграф 1 названий «Суд і підсудність», Параграф 2 «Сторона обвинувачення» (прокурор, органи досудового розслідування та оперативні підрозділи), Параграф 3 «Сторона захисту». При цьому, параграф 4 «Потерпілий і його представник» виділений окремо, тобто не є складовою частиною параграфу, що стосується сторони обвинувачення.

І лише внаслідок системного аналізу норм КПК України можливо зробити висновок про те, що виключно в порядку ст. 338 та ст. 340 КПК України потерпілий може набути прав сторони обвинувачення (у разі зміни прокурором обвинувачення на менш тяжке або відмови прокурора від підтримання обвинувачення), що й становить окремий випадок, визначений у п. 19 ч. 1 ст. 3 КПК України, про який йшлося вище.

Таким чином, у випадку усунення прокурора від участі у кримінальному провадженні (за відсутності відмови прокурора від підтримання обвинувачення) буде порушено принцип змагальності сторін як однієї із засад кримінального провадження, що є неприпустимо.

При цьому, у вказаних обставинах судом не встановлено підстав для сумнівів у неупередженості прокурора, на які необґрунтовано посилається захисник.

Таким чином, наведені заявником мотиви для відводу не є визначеною п. 3 ч. 1 ст. 77 КПК України підставою для відводу прокурора: захисником не доведено, а судом не встановлено, що існують обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості прокурора в цьому кримінальному провадженні. Інших підстав для відводу заявником не наведено, судом не здобуто.

На підставі викладеного вище, керуючись ч. ч. 1, 2 ст. 129, ч. 1 ст. 131-1 Конституції України, п. п. 3, 19, 25 ч. 1 ст. 3, п. 15 ч. 1 ст. 7, ч. ч. 2, 3 ст. 36, п. 4 ч. 3 ст. 56, ст.ст. 77, 81 КПК України,
п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні заяви захисника ОСОБА_10 про відвід прокурора ОСОБА_3 у цьому провадженні.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, окремому оскарженню не підлягає, однак заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на остаточне судове рішення першої інстанції у цьому провадженні.

Суддя ОСОБА_13 -Годлевська