АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 212/3779/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/744/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі 11 жовтня 2016 року апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 вересня 2016 року про повернення обвинувального акту по кримінальному провадженню №0001787, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.358 КК України, прокурору для усунення, зазначених в ухвалі порушень вимог ст. 291 КПК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
обвинувачена ОСОБА_6
захисник ОСОБА_8 .
В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржувану ухвалу скасувати, у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд обвинувального акту у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 вересня 2016 року обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.358 КК України, повернуто прокурору для усунення, зазначених в ухвалі порушень вимог ст.291 КПК України.
Свої доводи суд мотивував тим, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 не відповідає вимогам КПК України. А саме те, що обвинувачений має право знати у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують. Формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин вчиненого злочину з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність. І в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, проводиться судовий розгляд.
Кожен, кого обвинувачено у вчиненні злочину, має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення проти нього. Деталі вчиненого злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного, він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення.
Крім того, для справедливого судового розгляду, має бути надано повну, детальну інформацію щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам. В даному обвинувальному акті зазначено лише фактичні обставини, які встановлені слідчим під час досудового розслідування, та наявна вказівка на те, що своїми умисними діями, а саме складанням працівником юридичної особи будь-якої форми власності, який не є службовою особою, приватним підприємцем, аудитором, експертом, оцінювачем, адвокатом або іншою особою, яка здійснює професійну діяльність, пов`язану із наданням публічних послуг, завідомо підроблених офіційних документів, які посвідчують певні факти, що мають юридичне значення, ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.358 КК України. Проте, жодне посилання на обвинувачення ОСОБА_6 відсутнє, а не конкретність такого обвинувачення порушує її право на захист і є істотним порушенням вимог КПК України.
У кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), що виходячи з суті даної статті має відображатись у обвинувальному акті відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.
За змістом судового рішення, під час підготовчого судового засідання суд першої інстанції встановив, що викладене в обвинувальному акті обвинувачення є неконкретним, зокрема в ньому не конкретизовані обставини, що мають істотне значення для кваліфікації злочину. З викладених фактичних обставин кримінального правопорушення є незрозумілим характер та зміст завідомо підроблених офіційних документів. Так, в обвинувальному акті не вказано на підставі яких нормативно-правових документів Журнал реєстрації надходження та видачі померлих КЗ «Криворізька міська лікарня № 16» ДОР є офіційним документом, згідно якого наказу або закону він заведений, чи діяли вказані нормативні документи на час вчинення ОСОБА_6 злочину, запис про посвідчення яких саме певних фактів підробила ОСОБА_6 та яке вони мають юридичне значення. Суд зауважив, що, повертаючи обвинувальний акт прокурору, не дає оцінку ні пред`явленому обвинуваченню, ні правовій кваліфікації.
Можливість зміни обвинувачення в суді не можуть бути прийняті до уваги, оскільки правова кваліфікація повинна чітко відповідати нормі закону України про кримінальну відповідальність і не допускає довільного трактування, а зміна обвинувачення в суді згідно з ч.1 ст.338 КПК України відбувається, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, а не з метою усунення недоліків обвинувального акта.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду. Досудовим слідством дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ст.358 ч.2 КК України за ознаками: складання працівником юридичної особи будь-якої форми власності, який не є службовою особою, приватним підприємцем, аудитором, експертом, оцінювачем, адвокатом або іншою особою, яка здійснює професійну діяльність, пов`язану з наданням публічних послуг, завідомо підроблених офіційних документів, які посвідчують певні факти, що мають юридичне значення.
Так, ОСОБА_9 згідно наказу по особовому складу № 3-к від 03.01.2012 року прийнята на посаду молодшої медичної сестри патологоанатомічного відділення КЗ «Криворізька міська лікарня №16» ДОР. Таким чином, ОСОБА_6 є працівником юридичної особи комунальної форми власності, який не є службовою особою, приватним підприємцем, аудитором, експертом, оцінювачем, адвокатом або іншою особою, яка здійснює професійну діяльність, пов`язану з наданням публічних послуг.
В період перебування на посаді молодшої медичної сестри патологоанатомічного відділення КЗ «Криворізька міська лікарня №16» ДОР ОСОБА_6 з метою уникнення відповідальності за неналежне виконання своїх обов`язків, яке виразилось у тому, що остання не перевіряла документи, які посвідчують осіб, при видачі їм трупів для поховання, умисно вносила в графу «П.І.Б. родичів або особи, кому виданий труп для поховання, та № паспорту» Журналу реєстрації надходження та видачі померлих КЗ «Криворізька міська лікарня №16» ДОР завідомо неправдиві вигадані відомості про серії та номери паспортів громадян, яким нібито видані трупи для поховання, тим самим складала завідомо підроблений офіційний документ, який посвідчує певні факти, що мають юридичне значення.
При складанні обвинувального акту прокурором дотримано вимоги ст.291 КПК України, оскільки слідчий з достатньою повнотою виклав фактичні обставини кримінального правопорушення, які вважав встановленими, вказав правову кваліфікацію цих правопорушень з посиланням на положення КК, сформулював обвинувачення та викопав всі інші вимоги, передбачені зазначеними статтями. В обвинувальному акті належним чином зазначені час, місце, обставини скоєння злочину, мотиви, тобто обвинувальний акт містить як формулювання обвинувачення, так і правову кваліфікацію правопорушення за ст. 358 ч.2 КК України .
В обвинувальному акті слідчим вказано в чому саме обвинувачується ОСОБА_6 та які протиправні дії вона скоїла, перебуваючи на своєму робочому місці.
В судовому засіданні, при апеляційному розгляді, прокурор підтримав апеляційну скаргу, просив колегію суддів задовольнити її в повному обсязі.
Обвинувачена та іі захисник у судовому засіданні заперечували проти апеляційної скарги прокурора, просили ухвалу суду залишити без змін.
На апеляційну скаргу прокурора надійшли заперечення захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 . У запереченні захисник вказує, що суд виніс ухвалу законно і неупереджено, тому що судовий розгляд проводиться не в межах повідомлення особі про підозру, а в межах висунутого їй обвинувачення відповідно до обвинувального акту. Відсутність логічного та обґрунтованого обвинувачення є порушенням права обвинувачених на справедливий розгляд справи, оскільки вони мають право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення їх обвинувачують. При цьому, це право включає можливість знати причини, у чому особу обвинувачують. Просить в апеляційній скарзі прокурора відмовити.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, перевіривши матеріали кримінального провадження, вислухавши думку учасників процесу та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
За змістом положень ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Відповідно до положень п. (а) ч.3 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен, кого обвинувачено у вчиненні злочину, має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення проти нього.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчиненого злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного, він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії» №9783/82, п.79).
Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п.3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати в світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого розгляду (рішення від 25.03.1999 року у справі «Пелісьє проти Франції», п.52).
При цьому обвинувачення згідно з п. 13 ч. 1 ст.3 КПК України - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі. Саме в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта суд першої інстанції здійснює судовий розгляд, як це передбачено вимогами ст. 337 КПК України.
Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд при винесені ухвали, взагалі не послався на жодні обставини та докази на підставі який прийняв своє рішення, а самостійно вийшов за межі наданих кримінальним процесуальним законом повноважень, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються матеріалами провадження.
Відповідно до п. 3 ч.3 ст. 314 КПК України при проведенні підготовчого судового засідання, за умови, що обвинувальний акт не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, суд має право повернути обвинувальний акт прокурору.
Суд першої інстанції дотримався вимог ст. 314 КПК України та відповідно до вимог ст. 372 КПК України навів в ухвалі мотиви, з яких прийшов до висновку про невідповідність обвинувального акту щодо ОСОБА_6 вимогам ст. 291 КПК України, що перешкоджає призначенню кримінального провадження до судового розгляду на підставі цього обвинувального акту.
Згідно ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити в тому числі виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Однак, всупереч вказаній нормі кримінального процесуального закону, в обвинувальному акті не викладені конкретні обставини кримінального правопорушення (форма вини, мотив і мета вчинення злочину). У викладеному в обвинувальному акті прокурором формулюванні обвинувачення не містяться фактичні обставини кримінального правопорушення, що позбавляє суд можливості вирішити питання щодо призначення провадження до судового розгляду.
З викладу фактичних обставин кримінального правопорушення є незрозумілим характер і зміст завідомого підроблення офіційних документів. Так в обвинувальному акті не вказано, з яких підстав Журнал реєстрації надходження та видачі померлих КЗ «Криворізька міська лікарня № 16» ДОР визнаний офіційним документом, згідно якого наказу або закону він заведений, чи діяв вказаний наказ або закон на момент вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, запис про посвідчення яких саме певних фактів підробила ОСОБА_6 і які вони мають юридичне значення.
Колегія суддів також погоджується з висновком суду в частині того, що з огляду на забезпечення права на захист, обвинувачений має право знати у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують. Тому, викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація з посиланням на закон про кримінальну відповідальність, має бути чітким, зрозумілим, не повинен містити протиріч, неточностей та неоднозначного тлумачення і лише в такому випадку особа зможе ефективно захищатись від висунутого обвинувачення та не буде порушене її право на захист.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про невідповідність обвинувального акту щодо ОСОБА_6 вимогам ст.291 КПК України, що перешкоджає призначенню кримінального провадження до судового розгляду на підставі цього обвинувального акту, а тому обвинувальний акт обґрунтовано повернуто прокурору.
Крім обставин зазначених судом першої інстанції в ухвалі, які стали підставою для повернення обвинувального акту, колегія суддів звертає увагу прокурора на те, що формулювання обвинувачення повинно складатись з обставин , які свідчать про наявність доведених даних про подію ( час, місце , спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив та мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення і які вони мають юридичне значення.
Тому, таке обвинувачення є неконкретним і допущене порушення, на думку колегії суддів, перешкоджає призначенню кримінального провадження до розгляду, є підставою для повернення обвинувального акту прокурору, оскільки сформульоване в ньому обвинувачення є неконкретним, а сам обвинувальний акт відповідно суперечить вимогам Закону.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення, а ухвалу Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 вересня 2016 року про повернення обвинувального акту по кримінальному провадженню №0001787, за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.358 КК України, прокурору для усунення, порушень вимог ст. 291 КПК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4