АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/2376/16-к Номер провадження 11-кп/786/650/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.185 КК - С.Т.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 серпня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем з участю прокурораОСОБА_5 , ОСОБА_6
захисника обвинуваченогоОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Київського районного суду м. Полтава від 23 травня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, неодружений, непрацюючий, судимий:

4 грудня 2012 року вироком Київського районного суду м. Полтава, з урахуванням змін, внесених ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 4 квітня 2013 року, за ч.2 ст.186, ч.1 ст.122, ч.1 ст.70 КК України на 4 роки позбавлення волі; на підставі ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 2 липня 2014 року звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 10 місяців 19 днів,

визнаний винуватим та засуджений за ч.2 ст.185 КК України на 1 рік позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного даним вироком, частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Київського районного суду м. Полтава від 4 грудня 2012 року та остаточно засуджений на 2 роки позбавлення волі.
Згідно вироку, ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні злочину за таких обставин.

4 квітня 2016 року в період часу з 17 до 21 години обвинувачений, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , повторно, таємно, шляхом вільного доступу заволодів банківською картою ПАТ КБ «Приватбанк» потерпілого ОСОБА_9 , з якої того ж дня в різних банкоматах зняв грошові кошти, спричинивши потерпілому загальну майнову шкоду в розмірі 807 грн. 93 коп.

Кримінальне провадження розглянуте в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

За змістом апеляційної скарги обвинувачений не погоджується з вироком суду щодо фактичних обставин кримінального провадження та водночас просить пом`якшити призначене покарання, врахувавши щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника, які просили пом`якшити призначене покарання, міркування прокурора про відсутність підстав до задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину за наведених у вироку обставин і кваліфікація його дій за ч.2 ст.185 КК України ґрунтуються на вимогах закону.

Заперечення обвинуваченого щодо фактичних обставин кримінального провадження в даному випадку суперечать приписам кримінального процесуального закону.

Згідно з ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Як вбачається з матеріалів провадження, суд у відповідності до наведених вимог закону, в судовому засіданні з`ясував у ОСОБА_8 , чи правильно він розуміє зміст цих обставин, переконався у добровільності його позиції та роз`яснив йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Прокурор і потерпілий також не висловлювали жодних заперечень щодо встановлених обставин кримінального провадження.
Ці роз`яснення суду і пояснення обвинуваченого, потерпілого та прокурора відображені у засобах фіксування кримінального провадження.
Таким чином, відповідно до ч.2 ст.394 КПК України, судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.
Доводи апеляційної скарги про пом`якшення призначеного покарання є непереконливими.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Згідно з ч.4 ст.71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Як убачається із матеріалів провадження, обвинувачений визнав вину, щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину. З огляду на ці обставини, а також з урахуванням думки потерпілого, суд обґрунтовано призначив ОСОБА_8 покарання в мінімальному розмірі, передбаченому в даному випадку кримінальним законом.

Доводи про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням суперечать приписам закону.
Так, відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п.26 постанови від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», у разі, коли особа була звільнена від відбування покарання умовно-достроково (статті 81, 107 КК України) і в період строку умовно-дострокового звільнення вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які види покарання.

З огляду на те, що ОСОБА_8 оскаржуваним вироком засуджений за вчинення злочину в період строку умовно-дострокового звільнення від покарання, призначеного вироком Київського районного суду м. Полтава від 4 грудня 2012 року, з урахуванням змін, внесених ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 4 квітня 2013 року, звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
Отже, апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.404, ст.405, ст.407, ст.418 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Вирок Київського районного суду м. Полтава від 23 травня 2016 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а його апеляційну скаргу, - без задоволення.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_8 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 23 травня по 2 серпня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим, який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4