Дата документу Справа № 336/5081/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/778/607/16 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний №336/5081/15-к Доповідач у 2-й інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ст.389 ч.1 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 травня 2016 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:
прокурора ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_8

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002164, за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 31 липня 2015 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Запоріжжя, громадянки України, не одруженої, яка працює майстром служби з управління житлового фонду Міського комунального підприємства " Основаніє", яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:- вироком Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 25.11.2013 р. за ч. 1 ст. 368 КК України до штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, на строк на 2 роки,

обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.389 КК України.

встановила:
В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_8 просить вирок скасувати, а кримінальне провадження закрити, посилаючись на те, що досудовим слідством та судом першої інстанції не встановлено, якими конкретними діями вона умисно ухилилась від сплати штрафу, вона не може сплатити штраф не тому що не хоче, а тому що не може, у зв`язку з відсутністю коштів. Також вказує, що було порушено її право на захист.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор просить апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення, оскільки на стадії досудового розслідування ОСОБА_8 особисто надана заява слідчому, який проводив досудове розслідування кримінального провадження, про відмову у залученні захисника. Також, під час підготовчого судового засідання та судового розгляду, ОСОБА_8 не заявляла жодних клопотань щодо залучення захисника, про що свідчить технічний запис фіксування кримінального провадження.

Позиція обвинуваченої ОСОБА_8 на стадії судового розгляду щодо повного визнання своєї вини та визнання судом недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються згідно з положеннями ч. 3 ст. 349 КПК України, була добровільною та висловлена обвинуваченою особисто. На підтвердження добровільної згоди обвинуваченої ОСОБА_8 щодо розгляду кримінального провадження з урахуванням положень ч.3 ст. 349 КПК України свідчить те, що вироком Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 31.07.2015 р. визнано обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_8 , щире каяття.

Вироком Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 31 липня 2015 року ОСОБА_8 засуджено за ч. 1 ст. 389 КК України до покарання у виді виправних робіт на строк 1 рік.

На підставі ст.ст. 71, 72 КК України ОСОБА_8 визначено остаточне покарання у виді виправних робіт на строк 1 рік з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях, посади, пов`язані з виконання організаційно-розпорядчих функцій, на строк на 2 роки та штрафу в розмірі 10 200 грн., які виконуються самостійно.

В судовому засіданні апеляційної інстанції: обвинувачена та її захисник підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити, прокурор підтримав її частково, просив вирок скасувати, а кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд.

Вислухавши доповідача, обвинувачену та її захисника, прокурора, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як зазначено у вироку, ОСОБА_8 25.11.2013 року засуджена вироком Шевченківського районного суду м.Запоріжжя за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн., з позбавленням права займати в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій строком на 2 роки.

Ухвалою апеляційного суду Запорізькій області від 20.02.2014 року вищезазначений вирок відносно ОСОБА_8 залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.06.2014 року, касаційна скарга засудженої ОСОБА_8 на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25.11.2013 р. та ухвалу апеляційного суду Запорізькій області від 20.02.2014 р. повернуто засудженій.

Однак, ОСОБА_8 , маючи умисел на ухилення від покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, а саме: ухилення від сплати штрафу, будучи засудженою до цього виду покарання та будучи працевлаштованою в МКП " Основаніє" Департаменту Житлово-комунального господарства ЗМР на посаді майстра з управління житлового фонду та отримуючи постійний дохід у вигляді заробітної плати, в порушення обов`язку, передбаченого ч. 1 ст. 26 Кримінально-виконавчого Кодексу, сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком законної сили і повідомляти про це відповідний суд шляхом представлення документа про сплату штрафу, не оплатила, призначений вироком суду, штраф у розмірі 10 200 грн.

Відповідно до звукозапису судового розгляду від 31 липня 2015 року місцевий суд не роз`яснив обвинуваченій положення ч.3 ст.349 КПК України та не вказав їй про те, що у разі застосування цих положень вона буде позбавлена права оскаржувати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, хоча в журналі судового засідання таке роз`яснення зазначено. Таким чином суд допустив невідповідність запису на технічному носії журналу судового засідання, чим порушив вимоги ст.ст.27, 412 КПК України.

За таких обставин вирок суду підлягає скасуванню, а кримінальне провадження призначенню на новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, тому апеляційна скарга обвинуваченої підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 407 415КПК України, колегія суддів

ухвалила:
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 31 липня 2015 року відносно ОСОБА_8 скасувати. Призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4