Справа № 308/3482/14-к
У Х В А Л А
05.09.2016 р. Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгород кримінальне провадження № 0000083 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 307 ч. 2 КК України,

В С Т А Н О В И В:
На розгляді суду перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 307 ч. 2 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так як ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не відпали та продовжують існувати.

Обвинувачений ОСОБА_4 залишив вирішення питання про продовження стоку тримання під вартою на розсуд суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 12 липня 2016 року обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено строк тримання під вартою до 07 вересня 2016 року.

Заслухавши думку учасників судового провадження та дослідивши наявні матеріали кримінального провадження, суд вважає, що клопотання прокурора слід задовольнити виходячи з наступного.

Відповідно до вимог пунктів 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу, суд вважає, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, які враховувалися при обранні ОСОБА_4 запобіжного заходу на даний час не відпали і продовжують існувати, у зв`язку з чим підстави для зміни чи скасування запобіжного заходу відсутні. При цьому, в даному випадку, з врахуванням тяжкості інкримінованого ОСОБА_4 злочину, а також беручи до уваги, що залишаються недопитаними свідки, яких суд повинен допитати повторно, суд вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого не дасть змогу дослідити всі обставини кримінального правопорушення, а тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід продовжити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 196, 331, 369 КПК України суд,

У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк тримання під вартою до 03 листопада 2016 року.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1