Провадження №11-кп/772/1297/2016 Категорія: крим.
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 листопада 2016 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 04 серпня 2016 року, яким

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженець м. Києва, житель

АДРЕСА_1 , громадянин України,

не працюючий, раніше неодноразово судимий,

останній раз: 21.02.2014 року Бердянським

міськрайонним судом Запорізької області

за ч. 2 ст. 185 КК України до шести місяців арешту,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та засуджений на 2 роки шість місяців позбавлення волі.

Згідно ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням вироку Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 21 лютого 2014 року, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно, ОСОБА_7 призначене покарання у виді 2-х років шести місяців позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст. 72 КК України ОСОБА_7 зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 05 червня 2016 року до набрання вироком законної сили з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 про стягнення з ОСОБА_7 5.003 грн. 70 коп. майнової шкоди залишено без розгляду.

Вирішено питання про судові витрати.

Згідно вироку ОСОБА_7 21.02.2013 року, в період з 14:00 год. до 14:20 год., перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , підбурюваний жагою особистої наживи та незаконного збагачення, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, непомітно для власника майна та інших осіб, таємно, шляхом вільного доступу, вчинив крадіжку особистого майна, а саме: сумки до ноутбука «Case Logic VNA 216 M», в якій знаходився ноутбук «HP Pavilion g6-2203sr» в корпусі синього кольору та комп`ютерної миші «Logitech M 185», що за висновком судово-товарознавчої експертизи від 21.03.2013 року ринкова вартість ноутбука «HP», моделі «Pavilion g6-2203sr», складає 4.485 гривень; сумки до ноутбука «Case Logic» моделі «VNA 216 M», складає 256 гривень, 10 коп. та комп`ютерної миші «Logitech» моделі «М 185», складає 148 гривень 50 коп., що належить ОСОБА_8 . Вподальшому ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, чим завдав потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 4.889 гривень 60 коп.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 вважає вирок незаконним, який не ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності. Посилається на те, що судовий розгляд проведений не в повному обсязі, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, крім того апелянт вважає, що суд не взяв до уваги його щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину, наявність у нього малолітнього сина та хворої матері, у зв`язку з чим просить призначити менш суворе покарання.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, виступи в дебатах прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та просив залишити її без задоволення, а вирок суду - без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обсудивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України рішення суду першої інстанції переглядаються судом апеляційної інстанції в межах апеляційної скарги.

Судовий розгляд провадження в суді першої інстанції проведений у спрощеному порядку, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України. Свою вину у вчиненому ОСОБА_7 визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, при цьому фактичні обставини, юридична кваліфікація його дій та доведеність вини ніким не оспорювалися.

Призначене ОСОБА_7 покарання у виді реального позбавлення волі у наближеному до мінімального розмірі, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 185 КК України, у повній мірі відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України та роз`ясненням Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Висновки суду в цій частині у вироку належним чином мотивовані, узгоджуються з матеріалами провадження, відповідають фактичним обставинам та особі обвинуваченого.

При обрані виду та міри покарання судом першої інстанції враховані пом`якшуючі обставини, що наведені у вироку повне визнання вини, щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину, відсутність обтяжуючих обставин, особа винного, який раніше неодноразово засуджувався за аналогічні корисливі злочини, однак ніяких висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та, відбувши чергове покарання за попереднім вироком, знов вчинив умисний, корисливий злочин середньої тяжкості.

Враховуючи викладене, особу обвинуваченого, антисоціальну спрямованість його дій, схильність до вчинення нових злочинів, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання виключно у виді позбавлення волі в умовах ізоляції від суспільства, оскільки вважає таке покарання необхідним і достатнім для нього і не вбачає підстав для зміни вироку та пом`якшення покарання.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про неповне проведення судового розгляду, необ`єктивне дослідження всіх обставин справи не підлягають перевірці в ході апеляційного розгляду, оскільки судовий розгляд справи в суді першої інстанції за згодою всіх учасників провадження проведений у спрощеному порядку, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, при цьому фактичні обставини провадження ніким не оспорювалися, обвинувачений ОСОБА_7 свою вину визнав повністю, а тому з цих підстав вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 04 серпня 2016 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:
З оригіналом вірно: