Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/408/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 115 (93, 94) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.07.2016 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справа апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді кримінальне провадження № 0000011 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_10 , а також прокурора в кримінальному проваджені ОСОБА_11 на вирок Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 23 лютого 2016 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Завалля Гайворонського району, Кіровоградської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, на утриманні має двоє неповнолітніх дітей 2001 та 2009 року народження, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-13 березня 2008 року Голосіївським районним судом м.Києва за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі, звільнився 15 вересня 2011 року умовно-достроково на підставі по п.«а» Закону України «Про амністію» від 08 липня 2011 року, невідбутий строк покарання 2 місяці 12 днів,

визнано винуватим та засуджено за ч.1 ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років.

Ухвалено про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави 1941,42 грн. процесуальних витрат за проведення експертизи.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Ульяновка Кіровоградської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-15 грудня 1993 року Ульяновським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.206 КК України , ст.46 КК України на 2 роки позбавлення волі, з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки,

- 12 лютого 1996 року Ульяновським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.140 КК України із застосуванням ст.43 КК України за сукупністю вироків остаточно на 3 роки 8 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнився 21 серпня 1999 року по закінченню строку відбуття покарання;

- 22 лютого 2001 року Ульяновським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.81 КК України на 4роки позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнився 31 грудня 2004 року по закінченню строку відбуття покарання;

- 05 лютого 2007 року Ульяновським районним судом Кіровоградської області за ст..395 КК України до арешту на строк 5 місяців;

- 12 квітня 2010 року Ульяновським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільнився 20 липня 2011 року умовно-достроково невідбутий строк покарання 2 місяці 23 дні;

- 13 грудня 2012 року Ульяновським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, із застосуванням ст..75 КК України з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки;

визнано винуватим та засуджено за ч.1 ст.296 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців. На підставіч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_9 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

По епізоду крадіжки майна у потерпілого ОСОБА_12 ОСОБА_9 виправдано за недоведеності йоговини у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Відповідно до ст..100 КПК України вирішено питання про речові докази.

ВСТАНОВИЛА:
За вироком суду ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за те, що він вчинив умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині при таких обставинах:

18.09.2012 близько 01 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у домоволодінні ОСОБА_9 , 1963 року народження, яке розташоване в АДРЕСА_2 розпивав спиртні напої разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .. Під час розпиття спиртних напоїв між ОСОБА_8 та ОСОБА_15 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, розпочалась сварка, в ході якої в ОСОБА_8 виник умисел на вбивство ОСОБА_15 .. З цією метою ОСОБА_8 за допомогою дерев`яного табурета, який він взяв у кімнаті, де вони розпивали спиртне, умисно наніс ОСОБА_15 не менше одного удару в область голови, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно мозкової травми, перелому кістоксклепіння й основи черепа, які згідно з висновком судово медичної експертизи № 77 від 05.10.2012 відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння та від яких потерпілий помер на місці.

За вироком суду ОСОБА_9 визнано винним та засуджено за те,що він умисно грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, тобто скоїв хуліганство, що супроводжувалось особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, а також повторно вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) з проникненням в житло при таких обставинах:

21.06.2012, близько 13 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився в місті Ульяновка, прийшов до приміщення магазину ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованого по АДРЕСА_3 . Знаходячись в зазначеному магазині, ОСОБА_9 підійшов до торгового прилавку, де в цей час перебувала на робочому місці продавець магазину ОСОБА_16 .. Діючи з хуліганських мотивів, використовуючи незначний привід, а саме той факт, що ОСОБА_16 продала неповнолітньому ОСОБА_17 не ті харчові продукти, про які останній попередньо її запитував, в присутності самого ж неповнолітнього ОСОБА_17 , грубо порушуючи громадський порядок та висловлюючи явну неповагу до суспільства в громадському місці, принижуючи честь та гідність ОСОБА_16 , схопив останню за волосся та тримаючи їх руками, декілька разів вдарив її головою об стіл каси, чим спричинив потерпілій тілесні ушкодження, після чого залишив приміщення магазину. Тілесні ушкодження у ОСОБА_16 виникли від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею в місцях прикладення, відповідають указаному строку та згідно з висновком експерта № 15 від 26.07.2012, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Продовжуючи свої хуліганські дії ОСОБА_9 21.06.2012 близько 21 години, знаходячись в м. Ульяновка Кіровоградської області, підійшов до магазину ІНФОРМАЦІЯ_3 , який розташований по АДРЕСА_3 , де в цей час продавець ОСОБА_16 , закінчивши робочий день, закривала магазин, побачив вказану особу. Продовжуючи діяти з хуліганських мотивів, грубо порушуючи громадський порядок та висловлюючи явну неповагу до суспільства, в громадському місці, принижуючи честь та гідність ОСОБА_16 , спрямовано кинув в її сторону кабак, але вона відхилилась, тим самим уникнула від заподіяння їй тілесних ушкоджень. При цьому ОСОБА_9 виражався в її адресу нецензурними словами.

Крім того, 12.07.2012 близько 10 години, ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою викрадення чужого майна, прийшов на територію домоволодіння АДРЕСА_1 . Реалізовуючи протиправний намір шляхом відкривання замикаючого пристрою вхідних дверей будинку ОСОБА_18 , проник всередину вказаного приміщення, звідки повторно, таємно викрав плиту пічного опалення вартістю 128 гривень, обернувши викрадене на свою користь. З викраденим з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій збитки на загальну суму 128 гривень.

У апеляційній скарзі прокурор, який приймав участь в розгляді справи судом першої інстанції, не оспорюючи юридичної кваліфікації дій та висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчинених інкримінованих їм злочинів, просить скасувати вирок у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінально процесуального законодавства, ухвалити новий вирок, яким: ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначити покарання у виді 14 років позбавлення волі; ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, а кримінальне провадження стосовно ОСОБА_9 , що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України - закрити, ОСОБА_9 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.296 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до положень ст..12 КК України є злочином невеликої тяжкості, вина у вчиненні якого доведена в повному обсязі, з дня вчинення кримінального правопорушення (21.06.2012 року), незважаючи на переривання строку давності, вчиненням нового злочину (12.07.2012 року) пройшло більше 3-х років, тому на момент винесення вироку обвинувачений підлягав звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження підлягало закриттю, в частині обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.296 КК України.

Крім того, в обґрунтування вимог стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 зазначає, що при винесенні вироку, судом не в повній мірі враховано небезпечні наслідки від вчиненого злочину, данні про особу винного, поведінку за місцем проживання, наявність непогашеної судимості. Покарання призначене ОСОБА_8 є на думку прокурора несправедливим, оскільки не сприяє виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати, а ОСОБА_8 виправдати за ч.1 ст.115 КК України та звільнити його з під варти за недоказаністю його вини. Свої вимоги обґрунтовує тим,що речові докази по справі, є неналежними, оскільки вказані речові докази ОСОБА_8 не пред`являлися ні на досудовому розслідуванні, ні в судовому засіданні при винесені вироку.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд при призначенні покарання врахував первинні докази, які були взяті у нього під тиском слідчим, що покази свідків, які були на початку досудового розслідування різняться з показами, які вони давали в судовому засіданні. Також вказує що речові докази, які досліджувалися в суді першої інстанції не були належно запечатані та скріплені печаткою.

В доповненнях до апеляційної скарги вказує, що під час розгляду справи ОСОБА_8 було порушено право на захист, так як судовий розгляд кримінального провадження відносно нього за ч.1 ст.115 КК України проведено фактично без участі захисника.

Заслухавши доповідача, в дебатах прокурора, який повністю підтримав апеляційну скаргу і просив суд її задовольнити та заперечував проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_10 , які підтримали свої апеляційні скарги і заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_10 задоволенню не підлягають, а апеляційна скарга прокурора в кримінальному провадженні підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим.

Виходячи зі змісту вказаної норми закону, вирок є обґрунтованим, якщо він ухвалений на матеріалах, повністю зібраних, всебічно досліджених і правильно оцінених судом, а висновки суду про подію злочину та про винуватість обвинуваченого у його вчиненні з достовірністю випливають з матеріалів справи.

Для цього у вироку повинні бути проаналізовані і оцінені всі розглянуті в судовому засіданні докази, які як підтверджують висновок суду, так і спростовують його.

Аналіз матеріалів кримінального провадження свідчить про те, що під час судового розгляду не допущено порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування вироку (ч.2 ст. 412 КПК України) і могли б вплинути на правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 як і на правильність кваліфікації її дій за ч.1 ст. 115 КК України.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України за обставин, встановлених вироком є правильним та відповідає дослідженим в судовому засіданні доказам, які є достовірними, достатніми, належними і допустимими, оскільки зібрані у передбаченому кримінально-процесуальним законом порядку і належно оцінені судом.

Так, згідно даних:

- протоколу огляду місця події від 18 вересня 2012 року з фототаблицею , згідно з яким в присутності понятих ОСОБА_19 та ОСОБА_20 зафіксовано, що об`єктом огляду є домоволодіння в АДРЕСА_2 в ході якого на підлозі в кімнаті будинку виявлено труп ОСОБА_15 з ознаками насильницької смерті (а.с.95-110, т.2);

- експертної довідки від 18 вересня 2012, згідно з якою на тілі ОСОБА_15 наявні тілесні ушкодження у виді: закритої черепно-мозкової травми, ушкодження головного мозку, перелому кісток зводу і основ черепа (а.с.112 т.2);

- протоколу додаткового догляду місця події від 18 вересня 2012 року з фототаблицею, згідно якого в присутності понятих зафіксовано, що об`єктом огляду є домоволодіння в АДРЕСА_2 , в ході якого виявлено та вилучено дерев`яну табуретку, яка знаходилась під дерев`яним кріслом. Табуретка пофарбована блакитною фарбою. На ній наявні плями бурого кольору. Також вилучені відбитки пальців рук. Також вилучено два недопалки від цигарок «Прима срібна», які знаходились біля дивану ( а.с.125-127 т.2);

- протоколу додаткового огляду місця події від 18 вересня 2012 р., в якому в присутності двох понятих зафіксовано, що у ОСОБА_8 було вилучено темно-сірі джинси, білу футболку, у які він був одягнутий та чорні гумові тапки. Також в ОСОБА_8 вилучено змиви та контрольні змиви з обох верхніх кінцівок та з обох нижніх кінцівок (а.с.131 т.2);

- Акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи №661 від 23.10.2012, згідно якого встановлено, що ОСОБА_8 в момент скоєння правопорушення і в даний час психічним захворюванням не страждав, міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. ( а.с. 208-209 т.2);

- висновку експерта №77 від 05.10.2012, яким встановлено, що на тілі трупа ОСОБА_15 наявні тілесні ушкодження, від яких настала смерть. Смерть ОСОБА_15 наступила від забою головного мозку, внаслідок закритої черепно-мозкової травми з переломом кісток зводу і основи черепа. Тілесні ушкодження виникли внаслідок дії тупих, твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею з місцем прикладення в лівій тім`яній і лобній областях і відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент заподіяння. Тілесні ушкодження на тілі трупа ОСОБА_15 заподіяні при житті, що підтверджується даними судово-медичного дослідження трупа. На тілі трупа ОСОБА_15 , будь-яких слідів характерних для боротьби, самооборони або падіння з висоти свого зросту не маються. Дані тілесні ушкодження спричинені тупим твердим предметом з достатньо великою силою по направленню зверху до низу. По локалізації пошкоджень, ОСОБА_15 міг знаходитись як в горизонтальному так і сидячому положенні, а особа, яка заподіяла тілесні ушкодження у вертикальному положенні. Слідів характерних для переміщення трупа або зміни його положення не має. В крові трупа ОСОБА_15 знайдено етиловий спирт в кількості 1,25 о%, що відповідає легкій степені алкогольного сп`яніння (а.с.172-176 т.2);

- висновку судово-медичного дослідження № 23 від 27.09.2012, згідно якого на тілі ОСОБА_8 наявні тілесні ушкодження у вигляді крововиливу правої щоки. Тілесні пошкодження виникли від дії тупих, твердих предметів, відповідають вказаному у направленні строку і відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с.223-224 т.2);

- протоколу відтворення обстановки та обставин події від 20 вересня 2012 р., в якому в присутності двох понятих зафіксовано, що ОСОБА_8 в присутності захисника спочатку розповів, а потім на місці відтворив обставини вчиненого ним діяння. А саме в домоволодінні в АДРЕСА_2 , можливо через гру в карти, точно не пам`ятає, між ним та ОСОБА_15 виникла сварка, в ході якої він схопив табуретку та слідом за ОСОБА_15 направився до виходу з кімнати. Наздогнавши ОСОБА_15 наніс йому перший удар табуреткою в область голови. ОСОБА_15 розташувався до нього обличчям. ОСОБА_8 показав, що другий удар табуреткою наніс ОСОБА_15 також в область голови. Після вказаних ударів ОСОБА_15 впав на підлогу будинку на спину. Дерев`яний табурет ОСОБА_8 взяв лівою рукою за нижню перетинку ( а.с.187-195 т.2);

- висновку експерта № 77 від 05 жовтня 2012 року,яким встановлено, що на тілі трупа ОСОБА_15 наявні тілесні ушкодження, від яких настала смерть. Смерть ОСОБА_15 наступила від забою головного мозку, внаслідок закритої черепно-мозкової травми з переломом кісток зводу і основи черепа. Тілесні ушкодження виникли внаслідок дії тупих, твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею з місцем прикладення в лівій тім`яній і лобній областях і відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент заподіяння(а.с.172-176 т.2);

Слід відмітити, що достовірність даних вищевказаних протоколів слідчих дій, а також правдивість показань потерпілого ОСОБА_15 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_21 , під час досудового розслідування перевірені судом першої інстанції, їх показанням дана належна та об`єктивна оцінка, про що змістовно та обґрунтовано зазначено в оскаржуваному вироку.

Досліджуючи мотив злочинних дій, суд діючи в межах пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення ( ч.1 ст. 337 КПК ) обґрунтовано дійшов до висновку про те, що смерть потерпілого ОСОБА_15 настала в результаті умисних, протиправних дій ОСОБА_8 , а досліджені докази з точки зору належності, допустимості та достовірності доводять спрямованість умислу ОСОБА_8 на вбивство ОСОБА_15 .

Покарання обвинуваченому ОСОБА_8 призначено з дотриманням вимог статей 50, 65 КК України, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст..12 КК України є злочином особливої тяжкості, мотив та мету вчинення злочину, данні про особу, що за місцем проживання характеризується негативно, не одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, має непогашену судимість за вчинення злочину передбаченого ч.2 ст.186 КК України, стан здоров`я задовільний, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Також при призначенні ОСОБА_8 покарання, судом в повній мірі враховані обставини, що пом`якшують його покарання, а саме:перебування на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Обставину, яка обтяжує покарання ОСОБА_8 , а саме вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочинів.

Отже, з урахуванням того, що ОСОБА_8 вчинив особливо тяжкий злочин, обставин, які пом`якшують покарання і, які обтяжують покарання, а також даних про особу обвинуваченого, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що виправлення ОСОБА_8 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства з реальним відбуванням призначеного покарання.

З огляду на викладене, колегії суддів дійшла до переконливого висновку про те, що призначене ОСОБА_8 покарання за своїм розміром і видом, з реальним його відбуттям є законним, справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним, а так само іншими особами аналогічних злочинів.

Викладені доводи в апеляційній скарзі прокурора стосовно того, що судом при винесені вироку не в повній мірі враховано дані про особу ОСОБА_8 , наявність не погашеної судимості є необґрунтованими, і враховані судом при винесенні вироку.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо неналежності речових доказів є необґрунтованими і не знайшли свого підтвердження. Оскільки речові докази по справі при винесенні вироку були детально оглянуті і досліджені, і спростовуються показаннями свідків та висновком імунологічної експертизи від 05.11.2012 №1106.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 стосовно показів свідків не знайшли свого підтвердження. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, покази свідків були враховані судом при винесені вироку, і сумнівів в їх правдивості колегія суддів не вбачає.

Стосовно порушення права на захист під час судового розгляду кримінального провадження спростовується журналом судового засідання від 23 лютого 2016 року (а.с.48 т.8), згідно якого адвокат був присутній в судовому засіданні під час розгляду справи. Залучення захисника, який захищав інтереси ОСОБА_8 відбулося на підставі відповідної постанови слідчого від 19.09.2012 (т. 2 а. п. 182), без порушення вимог ст. 47 КПК України (в редакції 1960 року), оскільки така не встановлює заборон до призначення захисника, а сама особа, якій був призначений захисник, не відмовлявся від його послуг та від нього не надходило скарг щодо його дій.

Посилання обвинуваченого на те, що речові докази були неналежно опечатані, спростовується протоколом огляду предметів від 08 листопада 2012 року, в якому зазначається що всі речові докази були опечатані( а.с.91-92 т.7).

Доводи апеляційної скарги прокурора в частині звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_9 у зв`язку із закінченням строків давності по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.296 КК України, є правильними і знайшли своє підтвердження в наступному.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки-у разі вчинення нею злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі.

Крім цього, згідно ч.3 ст.49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у ч.1,2 ст.49 КК строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий. Обчислення строків в цьому разі з дня вчинення нового злочину.

Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного суду від 23.12.2005 року № 12 « Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» передбачено, о особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст..49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого. Відповідно до вимог КПК України таке звільнення є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч.4 ст.49 КК України.

Так, п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження,з моменту вчинення кримінального правопорушення, незважаючи на переривання строку давності, вчиненням нового правопорушення вже пройшло 3 роки, тому обвинувачений підлягає звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 підлягає закриттю в частині обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.296 КК України.

Тому в цій частині апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

За правилами абз. 1 ч.5 ст. 72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того ж кримінального провадження (тобто в межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення) провадиться з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В строк відбування покарання за даним вироком суду ОСОБА_9 слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення, а саме з 08 липня 2013 року по 28 травня 2015 року, з 07 грудня 2015 року по 23 лютого 2016 року та з 23 лютого 2016 року по 14 липня 2016 року (включно) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407,409,413,414, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скаргиобвинуваченого ОСОБА_8 його захисника-адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення, апеляційну скаргу прокурора в кримінальному проваджені задовольнити частково.

Вирок Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 23 лютого 2016 рокув кримінальному провадженні № 0000011 стосовно ОСОБА_8 за ч.1 ст.115 КК України- залишити без змін.

Вирок Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 23 лютого 2016 року в кримінальному провадженні № 0000011 стосовно ОСОБА_9 - змінити.

Вважати ОСОБА_9 засудженим за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ч.1 ст.49 КК України ОСОБА_9 за ч.1 ст.296 КК України звільнити від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

На підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_9 в строк відбування покарання зарахувати строк його попереднього ув`язнення, а саме з 08 липня 2013 року по 28 травня 2015 року, з 07 грудня 2015 року по 23 лютого 2016 року та з 23 лютого 2016 року по 14 липня 2016 року (включно) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_9 звільнити з-під варти в залі суду негайно.

В решті вказаний вирок Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 23 лютого 2016 року в кримінальному провадженні № 0000011 стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4