Справа №592/340/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/235/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_3 ,

суддів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_9 , на ухвалу судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 січня 2016 року, якою клопотання

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Михайлівна, Буринського району, Сумської області, мешканця АДРЕСА_1 , судимого:

15.12.2004 р. Апеляційним судом Сумської області за ст. 115 ч. 2 п.п. 1, 6, 12, ст. 187 ч. 4, ст. 289 ч. 3, ст. 194 ч. 2, ст. 357 ч. 3, ст. 70 ч. 1 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна,

про застосування до нього Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» - повернуто.

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 січня 2016 року, клопотання ОСОБА_9 про застосування до нього Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» повернуто засудженому.

Суддя постановлену ухвалу обґрунтовує тим, що на даний час ОСОБА_9 знаходиться у Сумському слідчому ізоляторі, який відповідно до вимог ч. 2 ст. 11, ч. 3 ст. 18, ст. 89 Кримінально-виконавчого кодексу України не є місцем відбування покарання засудженого, а тому ОСОБА_9 має право звернутися з відповідним клопотанням до суду за місцем відбування покарання, тобто до суду за місцезнаходженням виправної колонії, в якій відбуває покарання.

Засуджений не погоджуючись з ухвалою, подав апеляційну скаргу, згідно якої просить її скасувати та направити на новий розгляд до суду першої інстанції, або ж винести нову ухвалу, якою звільнити його від відбуття покарання у залі судового засідання. В обґрунтування апеляції, ОСОБА_9 зазначає, що звертався до суду першої інстанції з заявою не про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, а про звільнення з під варти в залі судового засідання. Так згідно нормам ст. 72 КК України, якщо при призначенні основного покарання не зазначеного в ч. 1 даної статті, суд зобов`язаний повністю звільнити засудженого від відбування такого основного покарання. Оскільки таке покарання як довічне позбавлення волі не передбачено в ч. 1 ст. 72 КК України, суд зобов`язаний був звільнити його прямо в залі судового засідання. Посилання в ухвалі, що Сумський слідчий ізолятор не є місцем відбування покарання, засуджений вважає необґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_9 і його захисника, які прохали задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги вважаючи ухвалу суду законною і обґрунтованою, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вимога засудженого про звільнення його від відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі у зв`язку з відсутністю такого покарання у переліку ч. 1 ст. 72 КК України, колегія суддів вважає не обґрунтованою.

Згідно ч. 5 ст. 72 КК України при призначенні основного покарання, не зазначеного в частині першій цієї статті, суд зобов`язаний повністю звільнити засудженого від відбування такого покарання. Відповідно змісту викладеної норми, дане положення ст. 72 КК України застосовується судом лише на час призначення покарання, тобто ухвалення судового рішення, а не після набрання законної сили вироку суду.

Суд дійшов вірного висновку про те, що клопотання в порядку ч. 5 ст. 72 КК України повинно розглядатися за територіальною підсудністю, тобто за місцем відбування покарання засудженим.

За змістом системного аналізу вимог ст.ст. 537, 539 КПК України та з урахуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК України убачається, що після ухвалення обвинувального вироку вимоги ч. 5 ст. 72 КК України застосовуються у період між ухваленням обвинувального вироку та набранням цим вироком законної сили судом, який ухвалив такий вирок чи судом апеляційної інстанції за результатами апеляційного провадження (п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України) або під час виконання вироку місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок (п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України).

Відповідно матеріалам кримінального провадження, ОСОБА_9 відбуває покарання призначене вироком Апеляційного суду Сумської області від 15 грудня 2004 р. в ВК-58 Хмельницької області.

20 травня 2015 року на підставі ухвали Апеляційного суду Сумської області, ОСОБА_9 був переведений до Сумського СІЗО для участі у судовому розгляді заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Отже засуджений ОСОБА_9 був переведений тимчасово до Сумського СІЗО, яке як зазначив суд першої інстанції, не є місцем відбування покарання та не стосується виконання вироку суду.

При цьому, заявникові роз`яснено його право звернутися з даним клопотанням до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

За таких обставин, суддею Ковпаківського районного суду м. Суми цілком законно, обґрунтовано і вмотивовано постановлено ухвалу про повернення засудженому ОСОБА_9 поданого ним клопотання, а доводи поданої засудженим апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість ухвали є безпідставними.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 404, 407, 408 КПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 січня 2016 року, якою клопотання ОСОБА_9 про застосування до нього Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», повернуто засудженому, залишити без зміни, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5