АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/2214/16 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа №643/5205/16-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.185 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 на вирок Московського районного суду м.Харкова від 13 липня 2016 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.3 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Зазначеним вироком,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженець м.Харкова, громадянин України, з
середньою спеціальною освітою, не працюючий,
одружений, маючий малолітню дитину,
зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою:
АДРЕСА_2 , раніше судимий:
- 10 червня 2002 року Дзержинським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.358, ст.15, ч.4 ст.190, ч.2 ст.186 КК
України до 5 років позбавлення волі із конфіскацією 1/4 майна, на підставі ст.75 КК України звільнений від
відбування покарання з іспитовим строком 3 роки,
штрафом 3 000 грн.;
- 13 липня 2004 року Київським районним судом
м.Харкова за ст.15, ч.2 ст.185 КК України до 5 років
1 місяця позбавлення волі;
- 03 квітня 2012 року Комінтернівським районним
судом м.Харкова за ч.2, 3 ст.185 КК України до 3 років
позбавлення волі, звільнений 24 лютого 2014 року
умовно-достроково на 3 місяці 3 дні згідно ухвали
Дзержинського районного суду м.Харкова від 14 лютого
2014 року, -
засуджений за ч.3 ст.185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі.

Вироком встановлено, що ОСОБА_7 , 23 березня 2016 року, близько о 21 години 00 хвилин, проходячи повз приміщення ТОВ «Рапан-сервіс» по Салтівському шосе, 43, в м.Харкові, де останній працював в період з 17 вересня 2014 року по 18 грудня 2015 року, діючи з умислом на таємне викрадання чужого майна, повторно, з корисливих мотивів, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, переліз через паркан та проникнув на територію внутрішнього подвір`я установи, де знайшов драбину, яку приладнав до відчиненого вікна другого поверху будівлі ТОВ «Рапан-сервіс». За допомогою драбини, ОСОБА_7 піднявся і через відчинене вікно проникнув на другий поверх будівлі, звідки попрямував до службового приміщення №302 та шляхом віджиму вхідної двері за допомогою випадкового знайденого на території установи металевого предмету, проникнув до службового приміщення №302, звідки таємно заволодів індикатором поля Protect 1206і, ноутбуком LenovoideaPad G780G, пресом гідравлічним ручним, лазерним далекоміром Bosch PLR 50, персональним комп`ютером, індикатором поля Kvirin RD-15, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 27 410, 00 грн.
В апеляційних скаргах:

-обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду змінити в частині призначення покарання, пом`якшити йому покарання до не пов`язаного з позбавленням волі;

- потерпілий ОСОБА_8 просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначення покарання, призначивши ОСОБА_7 покарання із застосуванням положень ст.75 КК України.

В обґрунтування апеляційної скарги потерпілий зазначає, що суд не в повній мірі врахував дані про особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують покарання, що призвело, на його думку, до порушень норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, а також суворого призначення покарання, оскільки ОСОБА_7 одружений, має малолітню дитину, яка перебуває на його повному утриманні, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, активно сприяв слідству у розкритті злочину, вибачився перед ним, щиро покаявся, повністю визнав свою вину. Крім того, він не має до ОСОБА_7 претензій, йому повністю відшкодовані завдані збитки.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який вважав, що відсутні підстави для задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів дійшла висновку, що вони задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, не досліджувалися докази щодо фактичних обставин справи, а сам обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, зазначивши, що згоден з обставинами, викладеними в обвинувальному акті.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок стосовно ОСОБА_7 в межах поданих апеляційних скарг.

Наведені в апеляційних скаргах доводи потерпілого та обвинуваченого про суворість призначеного покарання є непереконливими, а зазначені ними обставини судом належним чином враховані при призначенні покарання.

Суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому покарання, дотримався вимог ст.65 КК України і в повному обсязі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, у тому числі і ті, на які посилаються в апеляційних скаргах. В якості обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд визнав щире каяття, надання допомоги суду у встановлені істини по справі.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до вимог ст.67 КК України, судом не встановлено.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризуються опосередковано, не працює, одружений, має малолітню дитину, раніше неодноразово судимий, в тому числі за корисливі тяжкі злочини, і знову вчинив аналогічний злочин, що свідчить про його стійку антисоціальну спрямованість.

Добровільне відшкодування завданого збитку потерпілому колегія суддів приймає до уваги, однак це само по собі не є підставою для застосування до обвинуваченого положень ст.75 КК України.

За таких обставин колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо призначення виду та розміру покарання достатньо мотивований, а покарання, що призначено обвинуваченому ОСОБА_7 в мінімальних межах санкції статі, за яку його визнано винуватим, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, а тому немає підстав для застосування до нього положень ст.75 КК України та вважати, що призначене покарання є явно несправедливим через суворість.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, по справі не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Вирок Московського районного суду м.Харкова від 13 липня 2016 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий
Судді: