Справа № 442/445/16-к
Провадження № 1-кп/442/112/2016
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002764 від 12.12.2015 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тинівка Жашківського району Черкаської області, українця, громадянина України, із середньо - технічною освітою, не працюючого, розлученого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого до затримання за адресою: АДРЕСА_1 , військовозобов`язаного, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України,
з участю сторін:

прокурора: ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

представника потерпілої ОСОБА_6

представника цивільного позивача ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 , 12.12.2015 року, близько 17 год. 30 хв., будучи у неосвітлювальній місцевості біля парку розміщеного навпроти приватних будинків № 3/1 та 3/2 по вул. Шептицького в м. Стебник Львівської області, з корисливим мотивом, та з метою заволодіння чужим майном, здійснив напад на потерпілу ОСОБА_5 , який поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я, умисно завдавши два удари господарським молотком в ділянку голови потерпілої чим спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми - струсу головного мозку, рани на чолі по середині та ближче до межі зросту волосся, лівій скроневій ділянці, синців на чолі посередині, внутрішньо-боковій поверхні лівого передпліччя в нижній третині, на зовнішній поверхні лівого стегна у нижній третині, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров`я. В подальшому обвинувачений ОСОБА_3 , після заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 намагався останню відтягнути у вище зазначений парк, з метою заволодіння наявним у неї особистим майном на загальну суму 1452 (тисяча чотириста п`ятдесят дві) гривні, а саме: жіночою шкіряною сумкою вартістю 150 гривень; шкіряним жіночим гаманцем вартістю 80 гривень; мобільним телефоном марки «Nокіа N 78» вартістю 300 гривень; мобільним телефоном марки «Nокіа 1280» вартістю 180 гривень; комплектом новорічних ялинкових прикрас вартістю 120 гривень; 2 кг шоколадних цукерок вартістю по 60 гривень за 1 кг на суму 120 гривень; поліетиленовим пакетом вартістю 2 гривні; грошовими кошти в сумі 500 гривень, однак при цих діях був затриманий випадковими перехожими.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість в пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі та пояснив, що 12.12.2015 року в м. Стебник, він випив пів пляшки пива «Перша приватна броварня» 0,5 л та в подальшому близько 17.00 год., маючи умисел на заволодіння чужим майном, зокрема, на вчинення крадіжки продуктів харчування із продуктового магазину так як хотів поїсти, взявши молоток та матерчаті рукавички пішов у напрямку парку. Побачивши потерпілу ОСОБА_5 у руках якої були кульки із відображенням лотків від яєць, він вирішив напасти на неї, з метою заволодіння даними кульками. Підійшовши до потерпілої, він однією рукою зловив її за тіло в області шиї, а другою рукою наніс удар молоком в голову в область затилка. В той момент, як потерпіла повернулась він наніс їй другий удар ручкою молотка в область лобної ділянки голови, оскільки стальна головка молотка під час замахування злетіла з рукоятки. Свої такі дії пояснив тим, що остання не хотіла віддавати кульки. Він вирішив затягнути потерпілу в парк там де темніше, однак на крики потерпілої прибігли люди та затримали його. Просив вибачення у потерпілої, вказував, що жаліє за вчинене діяння, щиро розкаюється у скоєному, просить суворо не карати.
Крім повного визнання своєї винуватості обвинуваченим, його винність у скоєнні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні підтверджується і іншими доказами по справі, які усіма учасниками судового розгляду визнані та ні ким не оспорюються.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що учасники судового провадження прокурор, потерпіла, представник потерпілої, представник цивільного позивача, обвинувачений, його захисник не оспорюють фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, заслухавши думку потерпілої, її представника, представника цивільного позивача щодо поданого цивільного позову, та призначення покарання обвинуваченому, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті доведена повністю.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому ним кримінальному правопорушенні доведена повністю.

Суд вважає, що його дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 187 КК України, оскільки він вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу.

При призначенні покарання обвинуваченому по даному кримінальному провадженню суд суворо дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2004р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).
Суд враховує обставини кримінального правопорушення, його наслідки, характер та ступінь участі обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, ступінь його тяжкості, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставини, які пом`якшують обвинуваченому ОСОБА_3 покарання відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття, та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, згідно ст. 67 КК України не встановлено.

Водночас, при призначенні покарання обвинуваченому відповідно до ст. 65 КК України суд бере до уваги обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, враховує наслідки вчиненого, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше не судимий, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, просив вибачення у потерпілої, його характеризуючі дані, його стан здоров`я, який є інвалідом третьої групи, знаходиться на диспансерному обліку в Дрогобицькому протитуберкульозному диспансері з 2011 року з приводу активного туберкульозу легень, частково відшкодував заподіяну шкоду потерпілій в сумі 3000 гривень, що стверджується квитанцією про приймання поштового переказу № 4/61 (а.с. кр.п. 16), думку потерпілої, яка просить призначити йому вищу міру покарання яка передбачена ч. 1 ст. 187 КК України. Суд також бере до уваги ставлення представника потерпілої ОСОБА_6 , представника цивільного позивача ОСОБА_7 до скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення і призначення йому покарання, що викладені ними безпосередньо у судовому засіданні.
Приймаючи до уваги наведені обставини в сукупності, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів можливе лише шляхом застосування до нього покарання у вигляді позбавлення волі, яке буде для нього необхідне та достатнє.
Що стосується тверджень захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_8 про можливість звільнення його підзахисного від відбуття покарання з іспитовим терміном то суд вважає, що такі не заслуговують на увагу, так як дії обвинуваченого ОСОБА_3 відносно потерпілої ОСОБА_5 суд вважає цинічними, зухвалими, вчиненими з нехтуванням загальнолюдських норм моралі, а тому підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України суд не вбачає.
Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
Беручи до уваги, що суд, враховуючи вищевикладені обставини, прийшов до переконання призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі та виходячи з положень Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», який набрав чинності 23.12.2015 року, слід зарахувати ОСОБА_3 строк попереднього ув`язнення відбутий ним у межах даного кримінального провадження, в межах якого до нього було застосоване попереднє ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 щодо відшкодування обвинуваченим матеріальної шкоди то суд вважає, що він підлягає до задоволення в повному обсязі, оскільки потерпілою документально підтверджено понесені нею такі витрати на суму 2106 гривень 65 копійок, та в судовому засіданні встановлено причино наслідковий зв`язок понесених нею таких витрат із заподіянням їй матеріальної шкоди обвинуваченим ОСОБА_3 , які наявні в матеріалах кримінального провадження та додані до позовної заяви.
Відповідно до ст. ст. 1167,1168 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
З врахуванням положень Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 слід задоволити частково. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України та з врахуванням характеру вчиненого злочину, глибини фізичних та душевних страждань потерпілої пов`язаних із зазначеними подіями втратою нормальних життєвих зв`язків та зусиль, які необхідні для їх часткового відновлення, ступеня вини обвинуваченого та його матеріального стану, вимог розумності та справедливості, моральну шкоду слід відшкодувати в розмірі 23000 гривень з врахуванням сплачених добровільно грошових коштів обвинуваченим ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_5 , що стверджується квитанцією про приймання поштового переказу № 4/61 (а.с. кр.п. 16).

Витрати на залучення експерта у зв`язку із проведенням експертизи відсутні.

З речовими доказами слід поступити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України та обрати йому покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід тримання під вартою залишити без змін до вступу вироку в законну силу.
Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з часу його затримання тобто з 12.12.2015 року.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_3 в строк відбуття покарання, строк попереднього ув`язнення з 12.12.2015 року по час набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Стягнути із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_5 2106 гривень 65 копійок на відшкодування матеріальної шкоди та 23000 гривень у відшкодування моральної шкоди.
Речові докази по справі: столярний молоток та матерчаті рукавиці, які вилучені 12.12.2015 року та передані на зберігання у кімнату зберігання речових доказів Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області знищити.
Сумку жіночу, гаманець жіночий, два мобільні телефони, комплект новорічних ялинкових прикрас, 2 кг шоколадних цукерок, поліетиленовий пакет, які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_5 залишити у власності останньої.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим на протязі цього ж строку з дня вручення копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1