Справа № 461/4268/16-к
Провадження №1-кп/461/354/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.07.2016 року м.Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002003 від 08.05.2016 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Савчин, Сокальського району, Львівської області, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України
в с т а н о в и в:

08 травня 2016 року, приблизно о 20 год. 30 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи на пл. Кропивницького у м. Львові, напроти пам`ятника Степану Бандері, в групі з особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження та іншою невстановленою особою, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, застосувавши насильство, яке не є небезпечне для життя і здоров`я потерпілого, притримуючи його руками за шию, відкрито викрав у громадянина Республіки Франція Нагпала усадж ОСОБА_5 сумку, в якій знаходився одяг, паспорт громадянина Франції, виданий на його ім`я, а також грошові кошти в сумі 240 грн., чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на суму 470 гривень.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав в повному обсязі та пояснив, що він дійсно 08 травня 2016 року, приблизно о 20 год. 30 хв., перебуваючи на пл. Кропивницького у м. Львові, напроти пам`ятника Степану Бандері, в групі з декількома особами, притримуючи потерпілого Нагпала усадж ОСОБА_5 руками за шию, викрав у громадянина Республіки Франція Нагпала усадж ОСОБА_5 , в якій знаходився одяг, паспорт громадянина Франції, виданий на його ім`я, а також грошові кошти в сумі 240 грн. У вчиненому щиро розкаюється та просив суд суворо не карати.

Учасникам судового провадження роз`яснено, що вони позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи те, що обвинувачений не заперечував фактичні обставини та судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, переконавшись у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши всім учасникам судового провадження правові наслідки ч.3 ст.349 КПК України та отримавши на це їх згоду, визнав не доцільним дослідження інших доказів у справі.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що виннуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкриміноване, доведена повністю.

Виходячи з вимог ст.337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд, розглянувши дане кримінальне провадження дійшов висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.186 КК України є правильною, оскільки він вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами покарання» (із змінами станом на 6 листопада 2009 р.) при призначенні покарання в кожному випадку мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

У відповідності до ст.12 КК України злочин, скоєний обвинуваченим ОСОБА_4 є тяжким.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

В якості ознак, що характеризують особу обвинуваченого суд враховує, що ОСОБА_4 на обліку у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, спричинену майнову шкоду обвинувачений відшкодував в повному обсязі, має на утриманні дітей.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, при яких його вчинено та особу обвинуваченого. Зокрема, враховано те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, сприяв розкриттю злочину, відшкодував завдану матеріальну шкоду, що є обставинами, які пом`якшують покарання, а також те, що ОСОБА_4 раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, має середню освіту. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що обвинуваченому необхідно призначити покарання в межах санкції інкримінованої йому частини статті КК України у виді позбавлення волі на рівні мінімальної межі санкціїта відповідно до ст.75 КК України необхідно звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, оскільки його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.
Цивільний позов у справі не заявлено.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили необхідно змінити з тримання під вартою в Львівській установі виконання покарань УДПтС України у Львівській області (№19) на особисте зобов`язання, звільнивши з-під варти обвинуваченого в залі суду негайно.

Речові докази у справі, а саме: чорну сумку, в якій знаходились джинси, футболка та светр повернути Нагпала усадж ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_4 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 09.05.2016 року по 07.07.2016 року на підставі ч.5 ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п.2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України, а саме:

-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції;

-повідомляти орган кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили змінити з тримання під вартою в Львівській установі виконання покарань УДПтС України у Львівській області (№19) на особисте зобов`язання, звільнивши його з-під варти в залі суду негайно.

Речові докази у справі, а саме: чорну сумку, в якій знаходились джинси, футболка та светр повернути Нагпала усадж ОСОБА_5 .

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1