АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/311/16 Справа № 705/3890/14-к Категорія: ч. 2 ст. 307 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 квітня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарях ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
з участю прокурораОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Уманської місцевої прокуратури Черкаської області ОСОБА_10 на вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 січня 2016 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, раніше не судимий,

- визнаний невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 307 КК України та виправданий в зв`язку з недоведеністю винуватості у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

в с т а н о в и л а :
Органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що він, 27.03.2014 року, близько 13 години 45 хвилин, перебуваючи в невстановленому місці, придбав у невідомої особи одноразовий медичний шприц ємністю 6 мл, який був заповнений по позначку близько 2,4 мл. рідиною коричневого кольору, яка згідно висновку експерта містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено героїн та наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон, маса героїну складає 0,0030 г, маса метадону складає 0,0031 г, став її незаконно зберігати при собі з метою подальшого збуту та який, цього ж дня, близько 14 години, перебуваючи в автомобілі «Renault Logan» д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався по вул. Радянській в м. Умань, поблизу центрального ринку, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, незаконно збув за 120 грн. ОСОБА_11 , який в подальшому добровільно видав працівникам міліції.

ОСОБА_8 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, та кваліфікується як незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу.

Суд першої інстанції виніс щодо ОСОБА_8 виправдувальний вирок, мотивуючи тим, що не встановлені достатні докази для доведеності його винуватості, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, оскільки відсутній предмет злочину наркотичний засіб, який знаходився в одноразовому медичному шприці ємністю 6 мл., який був заповнений до позначки 2,4 мл., грошові кошти ОСОБА_8 в сумі 120 грн. в автомобілі «Renault Logan» не отримувались і під час огляду зазначеного автомобіля не вилучались ні у ОСОБА_8 , ні з автомобіля.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу в якій просить вирок суду першої інстанції скасувати як незаконний, ухвалити новий вирок, яким визнати винним та засудити ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 307 КК України і призначити йому покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

В змінах до апеляційної скарги прокурор просив вирок суду скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав зміни до апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні; думку обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 , які їх заперечили; вивчивши матеріали кримінальної справи та перевіривши доводи змін до апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони підлягають до задоволення, з наступних підстав.

Згідно ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст.ст. 409, 410, 411,412,413 КПК України підставою для скасування вироку є : неповнота судового розгляду; невідповідність висновків суду, викладених в судовому рішенні, факичним обставинам кримінального провадження; істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вказаних вимог закону судом першої інстанції дотримано не було.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та вироку суду, судом першої інстанції були безпосередньо досліджені докази у судовому засіданні, однак ухвалюючи виправдувалиний вирок суд не надав їм оцінки відповідно до ст. 94 КПК України, обмежившись мише посиланням на те, що вказані докази не доводять вчинення ОСОБА_8 злочину.

Висновки суду щодо оцінки доказів належить викладати у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути вмотивовано.

Зазначене порушення позбавляє суд апеляційної інстанції можливості підтвердити чи спростувати в ході апеляційного розгляду висновки суду першої інстанції.

Відповідно до ч.4 ст. 95 КПК України суд може обгрунтовувати свої висновки на показаннях , які він безпосередньо сприйняв під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу. Суд не вправі обгрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Суд першої інстанції в порушення вказаних вимог обгрунтував рішення про виправдування ОСОБА_8 на показаннях свідка ОСОБА_12 , які надавалися ним слідчому під час досудового розслідування, не допитавши його безпосередньо в судовому засіданні.

Також, згідно п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України та п.п. 22,25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» № 5 від 29.06.1990 року (зі змінами) мотивувальна частина виправдувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, яке пред`явлено особі, за яким підсудного було віддано до суду; результати дослідження, аналізу і оцінки доказів як тих, що були зібрані на попередньому слідстві, так і поданих в судовому засіданні, а також мотивовані висновки суду про недоведеність події злочину; відсутність у діях підсудного складу злочину чи недоведеність його участі у вчиненні злочину. Включати у виправдувальний вирок формулювання, які ставлять під сумнів невинність виправданого, не допускається. Якщо підсудний обвинувачувався у вчиненні кількох злочинів, які кваліфіковано різними статтями (пунктами, частинами) кримінального закону, або у вчиненні кількох злочинів, кваліфікованих однією нормою кримінального закону, а підстави виправдання різні, в мотивувальній частині виправдувального вироку необхідно обгрунтувати і викласти висновок про виправдання по кожному епізоду обвинувачення із зазначенням підстави виправдання, передбаченої законом, і мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Резолютивна частина виправдувального вироку повинна містити рішення суду про визнання підсудного невинним у вчиненні злочину, передбаченого статтею (пунктом, частиною статті) кримінального закону, за якою його було віддано до суду, із зазначенням передбаченої законом підстави виправдання.

Так, зі змісту вироку суду першої інстанції не зрозуміло, яку з підстав, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, суд взяв до уваги при прийнятті рішення про виправдування ОСОБА_8 : відсутність в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення чи недоведеність його участі у вчиненні кримінального правопорушення. Тобто міськрайонний суд при постановленні виправдувального вироку щодо ОСОБА_8 не визначив свою позицію щодо підстав для виправдання обвинуваченого.

Крім того, суд першої інстанції не усунув суперечності , встановлені в показаннях свідків, експертизах та інших процесуальних документах у даному кримінальному провадженні відповідно до вимог ст. 352,356 КПК України.

За таких обставин, вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду в міськрайонному суді , оскільки допущені судом першої інстанції порушення перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване рішення, і вони не можуть бути усунені судом апеляційної інстанції.

В ході нового судового розгляду суду першої інстанції необхідно суворо дотримуватися вимог КПК України, ретельно перевірити зібрані у справі докази, дати їм відповідну оцінку в їх сукупності, та постановити законне, обґрунтоване та належним чином вмотивоване судове рішення.

Керуючись ст. 405, п. 6 ч. 1 ст. 407, ст. 409, ст. 412, ст. 415, ст. 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Змінену апеляційну скаргу прокурора Уманської місцевої прокуратури Черкаської області ОСОБА_10 - задовольнити .

Вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 січня 2016 року щодо ОСОБА_13 , виправданого за ч. 2 ст. 307 КК України в зв`язку з недоведеністю винуватості у вчиненні вказаного злочину , скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Головуючий :

Судді :