Справа № 480/1320/16-к Провадження № 1-кп-480/131/16
Вирок
Іменем України
7 червня 2016 року Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі:

Головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві справу за

обвинуваченням: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 уроженця

с.Великобоярка, Ананьївського району. Одеської області, громадянина України, освіта

базова загальня середня, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого. у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, -

Встановив:
24.04.2015 року ОСОБА_4 був призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військової служби за мобілізацією.

Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 24.04.2015 року № 100 солдат ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду курсант 1 навчального взводу З навчальної роти 1 навчального батальону даної військової частини.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Також, у ст. 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу «Про часткову мобілізацію» №303/2014 від 17.03.2014 року на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

Згідно п.п. 1, 3 ч. З ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби солдату ОСОБА_4 достеменно було відомо, і до часу самовільного залишення місця служби останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

З червня 2015 року солдат ОСОБА_4 діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, самовільно залишив табірний збір військової частини НОМЕР_1 на території НОМЕР_2 загальновійськового полігону « ІНФОРМАЦІЯ_3 » АДРЕСА_2 та проводив час на власний розсуд.

5 квітня 2016 року ОСОБА_4 самостійно з`явився до військової прокуратури Одеського гарнізону із зізнанням.

В судовому засіданні ОСОБА_4 визнав себе винними повністю і суду пояснив, що, дійсно, в період з 3 червня 2015 року по 5 квітня 2016 року самовільно залишив місце служби, на навчальному полігоні в АДРЕСА_2 , де він проходив військову службу, але 5 квітня 2016 року самостійно з`явився із зізнанням до військової прокуратури Одеського гарнізону.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеною вину обвинуваченого в інкримінованому йому діянні. Це підтверджується сукупністю наступних доказів.

Відповідно до наказу № 100 від 24.04.2015 року командира військової частини

НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу частини, поставлений

на всі види забезпечення та призначений на посаду курсанта 1 навчального взводу З

навчальної роти 1 навчального батальону даної військової частини.

Згідно заяви про з`явлення із зізнанням від 05.04.2016 року добровільно з`явився до табірного збору військової частини НОМЕР_1 : 05.04.2016 року

Відповідно до акту службового розслідування від 13.07.2015 року по факту самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 військовослужбовцем ОСОБА_4 було проведено відповідну перевірку.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що дії ОСОБА_5 належить кваліфікувати за ч.4 ст.407 КК України - самовільне залишення місця служби, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

При обранні покарання суд враховує, що ОСОБА_5 , за місцем проживання характеризується позитивно, повністю визнав свою вину і в скоєному щиро розкаявся, має на утриманні неповнолітню дитину.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у відношенні ОСОБА_5 можливо та доцільно призначити покарання із застосуванням ст.75 КК України та встановленням обмежень, передбачених ст.76 КК України.

Керуючись ст.ст.368, 370 КПК України суд,-

Ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначити йому покарання три роки позбавлення волі. На підставі СТ..75 КК України, звільнити ОСОБА_4 ,від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку два роки не вчинить нового кримінального правопорушення. У відповідності до ст..76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

На вирок може бути подана апеляція до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: /підпис/
07.06.2016