У Х В А Л А

Іменем України

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України у складі:

судді-доповідача ОСОБА_3,

суддів: ОСОБА_4 та ОСОБА_5,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 26 травня 2016 року заяву засудженого ОСОБА_2 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 лютого 2016 року щодо нього,

в с т а н о в и л а:

вироком Дружківського районного суду Донецької області від 6 липня 2015 року ОСОБА_2 засуджено за частиною третьою статті 414 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років. На підставі статті 54 КК ОСОБА_2 позбавлено військового звання «старший солдат».

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 19 жовтня 2015 року вирок суду першої інстанції залишено без зміни.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 29 лютого 2016 року на підставі пункту 2 частини 2 статті 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) відмовив у відкритті касаційного провадження щодо ОСОБА_2 за його касаційною скаргою.

Засуджений ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду України із заявою, в якій порушує питання про скасування ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 лютого 2016 року щодо нього з підстави, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 445 КПК (в редакції Закону України № 192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року), у зв'язку з невідповідністю судового рішення суду касаційної інстанції висновку щодо застосування норм права, викладеному в постанові Верхового Суду України.

Просить скасувати зазначену ухвалу касаційного суду та направити справу на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

Зокрема, засуджений ОСОБА_2 зазначає, що судами при постановленні рішень щодо нього не дотримано вимог статті 65 і пункту 1 частини першої статті 66 КК та не в повній мірі враховано повне визнання ним вини в порушенні правил поводження зі зброєю і щире каяття, що вплинуло на розмір призначеного йому покарання.

На обґрунтування неоднакового правозастосування ОСОБА_2 посилається на постанови Верховного Суду України від 4 квітня 2011 року і 23 січня 2014 року, які, на його думку, підтверджують факт перегляду Верховним Судом України судових рішень суду касаційної інстанції в аспекті призначення покарання.

Окрім цього, попри посилання на визнання своєї вини, заявник оспорює фактичні обставини справи, зазначаючи в заяві, що він «пострілу з підствольного гранатомета не здійснював».

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши заяву, долучені до неї копії судових рішень, встановила наступне.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 445 КПК підставою для перегляду Верховним Судом України судових рішень, що набрали законної сили, є невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції висновку щодо застосування норми права, викладеному в постанові Верховного Суду України.

При цьому, виходячи з аналізу положень статей 445 і 458 КПК, під «постановою Верховного Суду України» в пункті 3 частини першої статті 445 КПК України розуміється судове рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду конкретної кримінальної справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 445 КПК, яке містить висновок щодо застосування відповідної норми матеріального чи процесуального права, обов'язковий для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності цю норму права, та для всіх судів загальної юрисдикції.

Зазначені норми введені до КПК Законом України від 12 лютого 2015 року «Про забезпечення права на справедливий суд», який набрав чинності з 28 березня 2015 року, і підлягають застосуванню саме з цієї дати, оскільки відповідно до статті 5 КПК кримінальні процесуальні норми цього Кодексу не мають зворотної дії в часі.

Постанови ж Верховного Суду України від 4 квітня 2011року і від 23 січня 2014 року, на які посилається засуджений у своїй заяві, ухвалені у справах, провадження по яких відбувалося за нормами і в порядку, регламентованому не КПК, а Кримінально-процесуальним кодексом України 1960 року (далі - КПК 1960 року). Окрім того, зі змісту зазначених постанов видно, що підставою для перегляду судового рішення у постанові Верховного Суду України від 4 квітня 2011 року було неоднакове застосування частини другої статті 59 КК, а у постанові від 23 січня 2014 року - у задоволенні заяви засудженої відмовлено із зазначенням, що питання про звільнення від відбування покарання на підставі статті 75 КК підпадає під застереження, передбачені пунктом 1 частини першої статті 400-12 КПК 1960 року, а тому не можуть бути предметом перегляду Верховним Судом України.

З наведеного вбачається, що зазначені постанови Верховного Суду України від 4 квітня 2011року і 23 січня 2014 року не містять висновків щодо застосування статті 65 КК і пункту 1 частини першої статті 66 КК, як на цьому наголошує засуджений у своїй заяві.

Фактично ОСОБА_2, звертаючись до Верховного Суду України, вказує про суворість призначеного йому покарання, тобто не погоджується із застосуванням до нього санкції кримінально-правової норми, що відповідно до закону (пункту 1 частини першої статті 445 КПК) не є предметом перегляду Верховним Судом України.

Крім того, як убачається зі змісту заяви, засуджений, окрім іншого, посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, чим по суті порушує питання про проведення у кримінальному провадженні щодо нього повторного касаційного розгляду, що не входить до повноважень Верховного Суду України. Адже вихід за межі визначених законом предмета та умов перегляду Верховним Судом України судових рішень буде суперечити положенням статей 444 і 445 КПК та принципу правової визначеності.

З огляду на викладене, відсутня підстава для перегляду Верховним Судом України судового рішення щодо засудженого ОСОБА_2, а тому у допуску справи за його заявою до провадження Верховного Суду України слід відмовити.

Керуючись статтями 445, 451 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

відмовити засудженому ОСОБА_2 у допуску до провадження Верховного Суду України справи за його заявою про перегляд ухвали щодо нього колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 лютого 2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ ________________ ________________

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5