Справа № 146/799/16-к
Провадження №11-кп/772/1413/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 листопада 2016 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі:
Головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

розглянула 21 листопада 2016 року у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження №0000200 за апеляційними скаргами прокурора та обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Томашпільського районного суду Вінницької області від 15.09.2016 року, яким

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судимого: 18 липня 2012 року Ямпільським районним судом Вінницької області за ч.3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк три роки три місяці;

засуджено за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання визначений з 15 вересня 2016 року, із врахуванням положення ст.72 КК України.

Вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами.

За участю прокурора: ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В :
В апеляційній скарзі прокурора ставиться питання про невідповідність призначеного ОСОБА_6 покарання внаслідок м`якості та неточного перерахування строку попереднього ув`язнення відповідно до ч.5 ст.72 КК України.

Апеляційна скарга обвинуваченого містить прохання про скасування вироку суду із-за істотного порушення вимог КПК і неповноти судового слідства. А тому матеріали кримінального провадження просив повернути в місцевий суд для призначення нового розгляду.

Згідно вироку суду ОСОБА_6 визнаний винними та засуджений за те, що 28 травня 2016 року біля 15-00 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у будинку ОСОБА_9 , що розташований по АДРЕСА_1 , на кріслі в із однієї із кімнат побачив мобільний телефон марки «Леново А-800» білого кольору, що належить останній.

У цей час у ОСОБА_6 виник умисел на викрадення вищевказаного телефону, тому, реалізуючи свій умисел, діючи із корисливих спонукань, він взяв до рук зазначений телефон, в якому знаходилася сім-карта оператора мобільного зв`язку «Київстар».

Після того, як ОСОБА_6 заволодів вказаним телефоном, він почув, як у будинок ввійшла господарка ОСОБА_9 , тому заховався під ліжко в одній із кімнат, щоб вона його не побачила, проте був виявлений потерпілою.

Ігноруючи те, що його дії були поміченими господаркою будинку, з метою заволодіння чужим майном, ОСОБА_6 вибіг з кімнати з викраденим телефоном з сім-картою та розпорядився ними на власний розсуд.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; пояснення обвинуваченого та його адвоката в підтримання доводів поданої апеляційної скарги; заперечення прокурора проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та просив вирок суду про зарахування строку попереднього ув`язнення привести у відповідність до ч.5 ст.72 КК України; виступи їх всіх в судових дебатах в підтримання висловлених позицій; дослідивши доводи апеляційних скарг та перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та часткове задоволення апеляційної скарги прокурора із наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, за який йому призначено покарання при обставинах, викладених у вироку, правильні і ґрунтуються на сукупності зібраних і безпосередньо досліджених у суді доказах, які є достатніми, допустимими і взаємопов`язаними.

Зокрема, обвинувачений свою вину у скоєнні пред`явленого йому обвинувачення визнавав повністю та пояснював, що перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, намагався взяти в борг у потерпілої гроші в сумі 100грн, але виявивши відсутність останньої у будинку, побачив в одній із кімнат мобільний телефон, із якого спочатку намагався зателефонувати, але потім вирішив заховатись із телефоном під ліжко в кімнаті, де його виявила господарка будинку ОСОБА_9 .

Після чого, ОСОБА_6 із телефоном вибіг із будинку та зник.

Після затримання працівниками поліції, він зізнався в скоєному і зателефонував співмешканці, щоб та повернула мобільний телефон потерпілій, який він залишив на багажнику велосипеда.

Його покази підтвердили в суді потерпіла, співмешканка - ОСОБА_10 , її неповнолітня донька свідок ОСОБА_11 .

Крім того, обставини скоєного підтверджуються протоколами оглядів місця події та виявлення викраденого з фототаблицями.

Тому суд, за відсутності розумних сумнівів, обґрунтовано визнав винним ОСОБА_6 та засудив його до справедливого покарання, яке відповідає вимогам ст.65 КК України.

ОСОБА_6 не міг логічно обґрунтувати в апеляційній скарзі свою відмову від раніше даних показів, згідно яких він визнавав себе винним.

Не заперечував свою участь у скоєнні злочину також у раніше поданій апеляційній скарзі.

За наявності сукупності зібраних беззаперечних і достатніх доказів у суду немає підстав до скасування вироку суду і закриття провадження за відсутності в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення за ч.2 ст.186 КК України.

При тому, що ОСОБА_6 не оголошувались підозри в крадіжці грошей, його посилання в апеляції на умовляння прокурора не згадувати за їх крадіжку та що суд не дав оцінки показам потерпілої з цього приводу, ніяким чином не впливають на законність прийнятого рішення відносно нього.

Про вручення копії вироку обвинуваченому засвідчує розписка, дана ним одразу після його проголошення та апеляційна скарга, якою він оскаржив вирок суду.

Щодо доводів про порушення суддею таємниці нарадчої кімнати, то суд вважає їх надуманими і не приймає до уваги. Дану обставину ніхто не підтвердив, про неї він заявив лише в доповненнях до апеляції 09.11.2016 року, після відвідування його адвокатом та в зв`язку із порадою його співкамерником, про що він заявив в апеляційному суді.

Як слідує із журналу судового засідання, суддя перебував у нарадчій кімнаті при постановленні вироку більше 3 годин, що робило неможливим відслідкувати вхід до кабінету судді сторонніми особами і події, які там відбувались.

За наявності обставин, зазначених у вироку, які впливають на призначення покарання, суд обрав ОСОБА_6 покарання необхідне і достатнє для його виправлення і попередження вчинення нових злочинів.

Ніяких інших обставин, які би впливали на його зменшення чи пом`якшення обвинувачений не навів та які не вбачаються із матеріалів кримінального провадження.

Обставини, зазначені в апеляційній скарзі прокурора також були враховані судом у вироку, що унеможливлює обрання йому більш суворого покарання, як про те необґрунтовано просив прокурор в своїй апеляційній скарзі.

Проте, колегія суддів вважає слушними доводи прокурора стосовно уточнення перерахування строку попереднього ув`язнення відповідно до ч.5 ст.72 КК України.

Зважаючи на вищенаведене та керуючись ст.ст.404, 405, 407, 414, 420 КПК України апеляційний суд,-

у х в а л и в :
Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора задовільнити частково.

Вирок Томашпільського районного суду Вінницької області від 15.09.2016 року відносно ОСОБА_6 в частині зарахування строку попереднього ув`язнення в порядку ч.5 ст.72 КК України змінити, зазначивши: на підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, починаючи із часу взяття під варту в день ухвалення вироку суду по день набрання вироком законної сили з 15.09.2016 року по 21.11.2016 року, та провести розрахунок у відповідності 1 день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті оскаржуваний вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 3 місяців із дня її оголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3

З оригіналом згідно: