Справа № 372/4590/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/158/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 39 23.05.2016

ВИРОК
іменем України
23 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження № 000440 за апеляційною скаргою прокурора Обухівського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області на вирок Обухівського районного суду Київської області від 26 листопада 2015 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Трипілля Обухівського району Київської області, громадянина України, українця, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого: 27.12.2012 року Обухівським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 389 КК України до 4 років 5 днів позбавлення волі, звільненого на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 грн. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання повністю приєднано невідбуте ОСОБА_7 покарання за вироком Обухівського районного суду Київської області від 27 грудня 2012 року у виді 4 років 5 днів позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки. Згідно із ч. 3 ст. 72 КК України, покарання ОСОБА_7 у виді штрафу в розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 грн., та покарання ОСОБА_7 у виді 4 роки 5 днів позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки, виконувати самостійно.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 384 грн. процесуальних витрат за проведення експертизи.
Вирішено питання щодо речових доказів.
В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду, ОСОБА_7 будучи раніше судимим, перебуваючи на іспитовому терміні та маючи непогашену у встановленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив умисний злочин. Так 22 квітня 2015 року близько 23 год. 30 хв., проходячи поряд з АЗС «БРСМ», що знаходиться в місті Обухів Обухівського району Київської області по вулиці Київській, 25, знайшов поліетиленовий пакет з сумішшю подрібненої речовини рослинного походження зеленого кольору, поміщену в паперовий згорток, медичний шприц з речовиною бурого кольору та поклав знайдене до правої кишені куртки, в яку він був одягнений, з метою подальшого зберігання для власного вживання, без мети збуту. Після цього ОСОБА_7 зберігав знайдене без мети збуту для власного вживання до того моменту, як за адресою: Київська область, м. Обухів, вул. 8-го Березня, близько 23 год. 55 хв. був зупинений працівниками Обухівського РВ ГУ МВС України в Київській області. В ході поверхневого огляду його речей, що проводився по вулиці 8-го Березня в м. Обухів Київської області за його згодою, в нього було виявлено та вилучено суміш подрібненої речовини рослинного походження зеленого кольору, поміщену в паперовий згорток та речовину бурого кольору, яка знаходилась в медичному шприці.
Згідно із висновком судово-хімічної експертизи № 2-02/554 від 06.05.2015 року представлена на експертизу рідина коричневого кольору, яка знаходилась у медичному шприці одноразового застосування є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено опій ацетильований, маса наркотичного засобу (опію ацетильованого), в перерахунку на суху речовину становить 0,0964 г., що відповідно до Таблиці № 2, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000 року підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.
Не погоджуючись з вироком суду та не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 позбавлення волі. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком призначити остаточне покарання у виді 4 років 6 місяців 5 днів позбавлення волі. В обґрунтування своїх вимог, зазначає, що судом не враховано належним чином особу обвинуваченого, який вчинив нове кримінальне правопорушення під час іспитового строку, який належних висновків для себе не зробив. Вважає апелянт, що без ізоляції від суспільства виправлення обвинуваченого неможливе. В порушення вимог закону про кримінальну відповідальність, судом призначено покарання, яке не є більшим від покарання призначеного за новий злочин та від покарання, яке призначене за попереднім вироком.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого, який просив залишити вирок без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, думку прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Обставини справи в судовому розгляді учасниками судового провадження не оспорювались і, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України докази щодо цих обставин, судом не досліджувалися. Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у скоєнні злочину за зазначених у вироку обставин відповідають фактичним обставинам даного провадження.

Суд першої інстанції, розглядаючи дане кримінальне провадження, прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 та правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 309 КК України.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статі (санкції частини статті) особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді штрафу вказаних вимог закону у повному обсязі не дотримався.

Так, судом першої інстанції належним чином не враховано, що ОСОБА_7 протягом іспитового строку вчинив новий злочин, що свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення.

Враховуючи, що вчинений ОСОБА_7 злочин за ч. 1 ст. 309 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, особу винного, який раніше судимий, наявність пом`якшуючих обставин та обтяжуючої покарання обставини, те, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, згідно характеристики за місцем проживання скарг на його поведінку не надходило, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що покарання ОСОБА_7 слід обрати у виді арешту в межах санкції статті обвинувачення, оскільки таке саме покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Крім того, оскільки обвинувачений вчинив новий умисний злочин в період іспитового строку, тому при призначенні остаточного покарання слід застосувати положення ст. 71, 72 КК України, та до покарання, призначеного за новим вироком частково приєднати невідбуте ним покарання, призначене за попереднім вироком Обухівського районного суду Київської області від 27 грудня 2012 року у виді 4 років 5 днів позбавлення волі.

Відповідно до ст. 420 КПК України апеляційний суд скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

За даних обставин вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 підлягає скасуванню в частині призначеного покарання та ухвалення в цій частині нового вироку.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області, -

З А С У Д И Л А:
Вирок Обухівського районного суду Київської області від 26 листопада 2015 року щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити в цій частині новий вирок.

Визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді арешту строком чотири місяці та на підставі статей 71, 72 КК України приєднати частково ОСОБА_7 частину невідбутого покарання за вироком Обухівського районного суду Київської області від 27 грудня 2012 року.

Остаточне покарання ОСОБА_7 за сукупністю вироків згідно ст. 71, 72 КК України, враховуючи співвідношення один день позбавлення волі відповідає одному дню арешту, призначити у виді 4 років 1 місяця 5 днів позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з часу його затримання.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та протягом трьох місяців може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: