АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 602/512/16-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/397/16 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст.152, ч.2 ст.185 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2016 р.

Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ;

з участю: прокурора ОСОБА_6 ;

обвинуваченого ОСОБА_7 ;

його захисника адвоката ОСОБА_8 ;

потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Лановецького районного суду Тернопільської області від " 27 "вересня 2016 року, -

Встановила:
Цим вироком

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Плиска Лановецького району Тернопільської області, проживаючого без реєстрації в АДРЕСА_1 , громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, судимого 8 лютого 2016 року Дарницьким районним судом м.Києва за ч.1 ст.186 КК України на 3 роки позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, -

засуджено:

за ч.1 ст.152 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;

за ч.2 ст.185 КК України 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 3 років 6 місяця позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дарницького районного суду м.Києва від 8 лютого 2016 року року у виді 4 місяців позбавлення волі і за сукупністю вироків призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 3 років 10 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_7 у виді домашнього арешту залишено без зміни.

Згідно вироку суду, 7 травня 2016 року близько 22 години ОСОБА_7 , який перебував біля житлового будинку ОСОБА_9 , що в с.Москалівка Лановецького району Тернопільської області, виник злочинний умисел, направлений на зґвалтування особи похилого віку ОСОБА_9 .

Реалізовуючи свій злочинний намір, 7 травня 2016 року близько 22 години ОСОБА_7 постукав у вхідні двері житлового будинку ОСОБА_9 , яка відчинила двері та впустила його в будинок. ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні житлової кімнати, з метою здійснення статевого акта проти волі ОСОБА_9 , штовхнув її на ліжко. Не бажаючи вступати з ОСОБА_7 у статеві зносини, ОСОБА_9 почала чинити опір та намагалась втекти від ОСОБА_7 , однак останній наздогнав потерпілу та заштовхав її в приміщення спальної кімнати належного їй житлового будинку, де штовхнув потерпілу, внаслідок чого вона впала на ліжко. Опираючись, ОСОБА_9 спричинила ОСОБА_7 тілесні ушкодження шляхом нанесення ударів руками по обличчі та тулубу, супроводжуючи свої дії криком та умовлянням ОСОБА_7 , не чинити насильство.

Доводячи задумане до кінця та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і бажаючи настання таких наслідків, ОСОБА_7 вступив з ОСОБА_9 в статеві зносини природнім способом проти її волі, застосувавши при цьому фізичне насилля, що виразилось у неодноразовому нанесенні потерпілій ударів руками по голові, обличчі тілу та стисненні її руками в ділянках у верхніх середніх та присередніх поверхнях стегон, чим спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді синців на підборідді, синця на потиличній ділянці, двох синців на грудях, двох синців на правому пречі, синця на правій кисті, трьох синців на лівому плечі, синця на правій лопатковій ділянці, синця на ділянці правого суглоба та чисельних синців на при середніх поверхнях стегон.

Крім цього, ОСОБА_7 , маючи не зняту та не погашену судимість за скоєнння умисного корислового злочину, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний корисливий злочин за наступних обставин.

Після зґвалтування ОСОБА_9 , в ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення її мобільного телефону марки Нокія.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 8 травня 2016 року близько першої години ночі, покидаючи після зґвалтування ОСОБА_9 її житловий будинок, що в с.Москалівка Лановецького району Тернопільської області, проходячи через одну із житлових кімнат цього будинку, таємно викрав належний їй мобільний телефон марки Нокія моделі 1280, вартістю 145 грн. у комплекті із стартовим пакетом оператора стільникового зв`язку ПРАТ Київстар вартістю 25 грн. без грошових коштів на рахунку, заподіявши потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 170 грн.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 , не оскаржуючи вирок суду в частині доведеності винуватості ОСОБА_7 в інкримінованих йому злочинах та їх кваліфікацію, просить вирок змінити в частині призначеного покарання, а саме призначити ОСОБА_7 : за ч.1 ст.152 КК України 3 роки 2 місяці позбавлення волі; за ч.2 ст.185 КК України 3 роки позбавлення волі; відповідно до ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі; на підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання за даним вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Дарницького районного суду м.Києва від 8 лютого 2016 року у виді 2 місяців позбавлення волі та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 3 років 4 місяців позбавлення волі, посилаючись на те, що судом призначено покарання, яке за своїм розміром є явно несправедливим через його суворість, оскільки, зважаючи на пом`якшуючі обставини, а саме: повне визнання обвинуваченим своєї вини, активне сприяння органам досудового слідства, щире каяття, добровільне повернення викраденого майна, у суду були усі підстави для призначення мінімального покарання, передбаченого санкціями ч.1 ст.152 та ч.2 ст.185 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просять її задовольнити з мотивів наведених у ній, потерпілу ОСОБА_9 , яка просить вирок суду першої інстанції залишити без зміни, міркування прокурора про законність та обґрунтованість вироку суду і безпідставність апеляційних вимог сторони захисту, перевіривши матеріали кримінального провадження та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає.

Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст.152 та ч.2 ст.185 КК України в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому згідно вимог ст.404 КПК України колегія суддів вирок суду першої інстанції в цій частині не переглядає.

Щодо обраного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, то суд першої інстанції в повній мірі врахував вимоги ст.ст. 50,65-67 КК України та призначив його в межах санкцій ч.1 ст.152 та ч.2 ст.185 КК України з врахуванням, як ряду пом`якшуючих покарання обставин, а саме: щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне повернення викраденого майна, так і обставину, що обтяжує покарання, зокрема, вчинення злочину щодо особи похилого віку, оскільки потерпілою від кримінального правопорушення є ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (79 років).

Щодо посилання захисника обвинуваченого в апеляційній скарзі на те, що судом не повністю враховано пом`якшуючі обставини, то вони є безпідставними, оскільки, як вбачається з вироку, всі наявні у справі пом`якшуючі покарання обставини, в тому числі і ті, на які посилається адвокат ОСОБА_8 в апеляційній скарзі, враховані судом першої інстанції в повній мірі.

Нових обставин, які б не були враховані судом першої інстанції і які б давали підстави для пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 не наведено.

Крім того, судом було правильно застосовано положення ст.ст.70,71 КК України та вірно призначено обвинуваченому покарання за сукупністю злочинів, а саме за ч.1 ст.152 КК України та за ч.2 ст.185 КК України, і за сукупністю вироків, оскільки ОСОБА_7 раніше судимий 8 лютого 2016 року Дарницьким районним судом м.Києва за ч.1 ст.186 КК України на 3 роки позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки., і нові злочини, передбачені ч.1 ст.152, ч.2 ст.185 КК України вчинив в період іспитового терміну.

Підстав для пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 колегія суддів не вбачає, оскільки ОСОБА_7 , будучи раніше судимим, на шлях виправлення не став, більше того, менш ніж через 3 місяці після його попереднього засудження вчинив нові умисні злочини, один з яких є тяжким, що свідчить про стійкість обвинуваченого до протиправної поведінки та його підвищену суспільну небезпечність.

З врахуванням наведеного, призначене судом покарання ОСОБА_7 відповідає вимогам кримінального закону, а тому підстав для зміни вироку та пом`якшення покарання обвинуваченому, як про це порушується питання в апеляційній скарзі стороною захисту, не має.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 405,407 КПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Лановецького районного суду Тернопільської області від " 27 " вересня 2016 року стосовно ОСОБА_7 без зміни.

Дана ухвала може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3(трьох) місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2