Справа № 461/2079/16-к
Провадження № 1-кс/461/1568/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.04.2016 рокуслідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_3 на постанову прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Львівської області ОСОБА_4 про відмову у визнання потерпілим ,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся в суд із скаргою, відповідно до якої просить скасувати постанову прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Львівської області ОСОБА_4 від 23.03.2016 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою особою у кримінальному провадженні № 0000007. Покликається на те, що 21.03.2016 року він звернувся до прокуратури Львівської області із заявою про визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000007. Однак 23.03.2016 року прокурором прокуратури Львівської області ОСОБА_4 була винесена постанова про відмову у визнанні його потерпілим у даному кримінальному провадженні. Вказує на те, що прокурором не враховано поданих ним документів, які підтверджують завдану йому шкоду незаконними діями ПАТ «Львівгаз», натомість невірно оцінено інформацію, та внесено завідомо незаконну постанову. Просив скаргу задовольнити у повному обсязі.

В судовому засіданні, скаржник вимоги скарги підтримав у повному обсязі, з підстав викладених у скарзі. Просить скаргу задовольнити.

Прокурор прокуратури Львівської області ОСОБА_4 в судовому засіданні проти вимог скарги заперечив, вказуючи на те, що доводи скаржника необґрунтовані, оскільки ним не подано жодних доказів того, що йому завдано будь-яку шкоду, а відтак, постанова обґрунтована та законна. Просить у задоволенні скарги відмовити.

Заслухавши пояснення скаржника, думку прокурора про безпідставність скарги, дослідивши матеріали скарги та письмові докази, вважаю, що скаргу ОСОБА_3 слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнений до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 303 КПК України рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема, рішення слідчого про закриття кримінального провадження, можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Нормою статті 304 ч.1 КПК України передбачено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою ст.303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Відповідно до ст.306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, її представника, захисника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого або прокурора не є перешкодою у розгляді скарги.

В судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріали справи, що слідчим відділом прокуратури Львівської області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000007, внесеному до ЄРДР 13.01.2016 року, за заявою ОСОБА_3 .

21.03.2016 року ОСОБА_3 звернувся до прокуратури Львівської області із заявою про визнання його потерпілим у даному кримінальному провадженні.

Прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Львівської області ОСОБА_4 23.03.2016 року винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою особою у кримінальному провадженні № 0000007.

Згідно ч.1 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Відповідно до ч.2 ст.55 КПК України , права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Частиною 5 ст.55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_3 при подачі заяви про вчинення кримінального правопорушення, вказано про нанесену шкоду.

Крім цього, останній звернувся до суду із позовом до ПАТ`Львівгаз» про відшкодування матеріальної шкоди внаслідок неправомірного припинення газопостачання з 30.11.2012р. по 2015р.; саме із зазначених правовідносини ОСОБА_3 звертався до правоохоронних органів за захистом своїх прав споживача.

Вважаю, що оскаржувана постанова про відмову у визнанні потерпілим від 23.03.2016р. є недостатньо обґрунтованою і прийнята без з`ясування всіх обставин справи та без врахування наявності в суді цивільного спору.

Як вбачається із п.1 ч.2 ст.56 КПК України під час досудового розслідування потерпілий має право на негайне прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення, визнання його потерпілим.

Згідно ч.3 ст.110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.
Постанови слідчого і прокурора - це процесуальні документи, якими оформляються їх рішення під час провадження досудового розслідування. Загальні для всіх постанов слідчого і прокурора вимоги, конкретизуються в статтях КПК, які регламентують порядок складання і зміст постанов про проведення певної процесуальної дії.

Норма ч.3 статті 110 КПК України не передбачає преюдиціального значення для прокурора та слідчого.
В даному випадку, винесення постанови слідчим, у випадку, коли він визнає це за необхідне являється оціночним поняттям, яке визначається в кожному конкретному випадку, виходячи від обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання слідчого.

Таким чином, набуття особою процесуального статусу потерпілого у кримінальному провадженні, здійснюється лише на підставі вільного волевиявлення особи, яке відбувається у активній формі.

Що стосується вимоги скаржника про зобов`язання слідчого винести постанову про визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні не підлягає до задоволення, оскільки винесення слідчим, прокурором постанови про визнання особи потерпілим КПК України не передбачає .

Водночас, як випливає із змісту п.1 ч.2 ст.56 КПК України , законодавець наголошує, що потерпілий має право « на негайне прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення, визнання його потерпілим». Визнання може бути здійснено лише шляхом прийняття постанови про це. Відтак, слідчий, який відповідно до ст.40 КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється, вправі відповідно до норми ч.3ст.110 КПК України, винести своє процесуальне рішення у формі постанови, коли визнає це за необхідне .

Слідчий суддя в межах своїх повноважень, визначених нормами КПК України, якщо цього прямо не вимагає закон, не вправі зобов`язувати слідчого, як самостійну процесуальну особу, приймати конкретні процесуальні рішення у кримінальному провадженні .

Керуючись ст.ст. 22, 55, 303, 304, 306, 318-380 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в :

Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Львівської області ОСОБА_4 від 23.03.2016 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000007 від 13.01.2016 року.

Зобов`язати прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Львівської області ОСОБА_4 в порядку ст.ст. 55, 56, 110 КПК України вирішити питання процесуальної участі в статусі потерпілого ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000007 від 13.01.2016 року.

Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .