УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №279/378/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 185 ч.2,3, ст. 289 ч.2 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2016 року Апеляційний суд Житомирської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі, кримінальне провадження за апеляційною скаргою з доповненнями прокурора Коростенської місцевої прокуратури на вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17 березня 2016 року
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця ст. Омелянівка
Коростенського району Житомирської області,
громадянина України, проживаючого без реєстрації в
АДРЕСА_1 , судимого: -
24.02.2006 року Коростенським міськрайонним
судом Житомирської області за ст. ст. 186 ч.1, 190
ч.2,70 КК України на 2 роки позбавлення волі; -
10.07.2008 року Коростенським міськрайонним
судом Житомирської області за ст. ст. 185 ч.2, 186
ч.2, 70 КК України на 4 роки позбавлення волі;
14.06.2011 року Коростенським міськрайонним
судом Житомирської області за ст. 185 ч.3, 309 ч.1,
70,71 КК України на 5 років позбавлення волі, -
28.09.2012 року Козятинським районним судом
Вінницької області за ст. 185 ч.2 КК України на 5
років 6 місяців позбавлення волі; - 01.12.2015 року
Бердичівським міськрайонним судом
Житомирської області звільнений умовно -
достроково на 8 міс.8 днів,-
засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України на 2(два) роки позбавлення волі, ст. 185 ч.3 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі, за ст. 289 ч.2 КК України на 7 (сім) років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ст. 70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ст. 71 ч.1 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Козятинського районного суду Вінницької області від 28.09.2012 року у виді 6 (шести) місяців позбавлення волі та остаточно призначено покарання у виді 7 (семи) років шести місяців позбавлення волі без конфіскації майна.
Запобіжний захід, до вступу вироку в законну силу але не пізніше ніж до 15.05.2016 року, залишено тримання під вартою.
Строк відбування покарання рахується з 30.12.2015 року та зараховано строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 з 30.12.2015 року до набрання вироком законної сили як відбуте покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Речовий доказ пара взуття кросівки, які зберігаються в камері схову речових доказів Коростенського ВП ГУ НП в Житомирській області вирішено повернути ОСОБА_7 .
Судові витрати за проведення експертизи в сумі 491 (чотириста дев`яносто одна) гривня 04 копійки стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави.
Згідно змісту вироку суду, обвинувачений ОСОБА_7 , 14.12.2015 року, близько 23 години, перебуваючи в будинку АДРЕСА_1 таємно викрав мобільний телефон марки «Нокіа -6300», вартістю 400 грн. та мобільний телефон «Нокіа Х-2», вартістю 600 грн. ОСОБА_8 ; в період часу з 18 години 14.12.2015 року по 12 годину 15.12.2015 року з приміщення гаража домоволодіння АДРЕСА_2 викрав мопед марки «Мустанг МТ 50 QT потерпілого ОСОБА_9 , вартістю 2200 грн.; з приміщення гаража домоволодіння АДРЕСА_1 викрав бензопилу марки «CLEO-MAC GS35», вартістю 1464,19 грн. потерпілого ОСОБА_10 ; з приміщення гаража домоволодіння АДРЕСА_1 викрав мотоцикла марки «Мінськ» моделі ММВЗ -3112 потерпілого ОСОБА_11 , вартістю 2500 грн.
Своїми умисними діями, які виразились в таємному викраденні чужого майна, вчиненими повторно, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ст. 185 ч.2 КК України, умисними діями, які виразились в таємному викраденні чужого майна, вчиненими повторно, поєднаними з проникненням в приміщення, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ст. 185 ч.3 КК України, умисними діями, які виразились в незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненими повторно, з проникненням у приміщення, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ст. 289 ч.2 КК України.
В апеляційній скарзі з доповненнями прокурор просить вирок Коростенського міськрайонного суду від 17 березня 2016 року скасувати через м`якість.
Постановити відносно ОСОБА_7 новий вирок, за яким призначити покарання за ст. 185 ч.2 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі, за ст. 185 ч.3 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі, за ст. 289 ч.2 КК України у вигляді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна. На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити покарання у вигляді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна. Відповідно до ст. 71 КК України приєднати невідбуту частину покарання за вироком Козятинського районного суду Вінницької області від 28.09.2012 року та остаточно призначити до відбуття 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна.
Строк відбуття покарання обчислювати з 30.12.2015 року та зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 з 30.12.2015 року до набрання вироком законної сили як відбуте покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід, до вступу вироку в законну силу, залишити попередній тримання під вартою.
Речовий доказ пара взуття кросівки, які зберігаються в камері схову речових доказів Коростенського ВП ГУ НП в Житомирській області повернути ОСОБА_7 .
Судові витрати за проведення експертизи в сумі 491 (чотириста дев`яносто одна) гривня 04 копійки стягнути з ОСОБА_7 на користь держави.
В обґрунтування апеляційної скарги прокурор посилається на те, що вирок підлягає скасуванню через м`якість в частині не призначення обвинуваченому додаткового покарання.
Апелянт зазначає, що призначаючи обвинуваченому покарання за ст. 289 ч.2 КК України суд не врахував особу обвинуваченого та його відношення до вчиненого, оскільки ОСОБА_7 , будучи раніше судимим за вчинення тяжких корисливих злочинів, через декілька днів після умовно-дострокового звільнення повторно, двічі вчинив тяжкі корисливі злочини, передбачені ст. 289 ч.2 КК України.
В ході судового розгляду обвинувачений відмовився від дачі показів та зухвало спілкувався з потерпілими, навіть не намагаючись попросити у них пробачення, а навпаки, погрожуючи їм розправою. Тобто останній у вчиненні злочинів взагалі не розкаявся.
Крім того, судом, призначаючи ОСОБА_7 покарання без призначення додаткового покарання у вигляді конфіскації майна не враховано того, що воно є необхідним і достатнім для усвідомлення винним вчиненого, його виправлення та попередження в подальшому вчинення ним нових злочинів. Додаткові покарання мають важливе значення для запобігання вчиненню нових злочинів як самим обвинуваченим так і іншими особами.
За таких обставин, на думку прокурора, у вказаному вироку Коростенського міськрайонного суду не призначення за ст. 289 ч.2 КК України ОСОБА_7 додаткового покарання у вигляді конфіскації майна не відповідає тяжкості вчинених ним тяжких корисливих злочинів і своїм видом є явно несправедливим, а тому вирок суду в даній частині підлягає скасуванню через м`якість призначеного покарання.
В доповненнях до поданої апеляційної скарги прокурор просить скасувати вирок Коростенського міськрайонного суду від 17.03.2016 року по обвинуваченню ОСОБА_7 , постановити новий вирок, в якому, відповідно до ст. 66 КПК України, врахувати обставини, які пом`якшують покарання: у вигляді щирого каяття обвинуваченого та активного сприяння у розкритті злочину.
Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу доповненнями з наведених мотивів, обвинуваченого ОСОБА_7 , який просив вирішити вказане питання на розсуд суду, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги з доповненнями, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга з доповненнями прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 289 ч.2 КК України, підтверджуються зібраними і дослідженими в судовому засіданні доказами та будь - ким з можливих апелянтів не оспорюються.
Вирок суду 1-ї інстанції ґрунтується на перевірених доказах під час досудового так і судового слідства, яким суд надав вірну юридичну оцінку, правильно кваліфікувавши протиправні дії ОСОБА_7 за ст.ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 289 ч.2 КК України.
Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. 65 КК України, врахуванням тяжкості та суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, характеристики винної особи, а також обставин, передбачених ст.ст. 66, 67 КК України.
Судом враховано в повній мірі всі обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, а саме, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив злочин середньої тяжкості, а також два тяжких корисливих злочини, як особа раніше притягувався до кримінальної відповідальності, засуджувався та відбував реально покарання в місцях позбавлення волі за вчинення тяжких, корисливих злочинів, а згодом повторно вчинив нові умисні злочини під час умовно-дострокового звільнення від покарання у виді позбавлення волі.
Як особа ОСОБА_7 характеризується за місцем проживання негативно, на спеціалізованих обліках не перебуває, тривалий час ніде не працював та не навчався, схильний до вчинення умисних, корисливих злочинів.
А тому, з урахуванням даних та вищенаведених обставин кримінального провадження, тяжкості та суспільної небезпеки вчинених злочинів, характеристики особи обвинуваченого, суд першої інстанції обґрунтовано обрав ОСОБА_7 покарання в межах санкцій ст.ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 289 ч.2 КК України, правомірно застосувавши вимоги ст. 70 ч.1, ст. 71 ч.1 КК України та призначив остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 6 місяців без конфіскації майна.
Вважати це покарання надмірно м`яким та явно несправедливим у апеляційного суду підстав немає, навіть з урахуванням й тих обставин, на які є посилання в апеляційній скарзі з доповненнями прокурора.
Крім того, апеляційний суд вважає необґрунтованими та суперечливими посилання прокурора на ті обставини, що ОСОБА_7 вів себе зухвало по відношенню до потерпілих, не намагаючись попросити у них пробачення, погрожував розправою та у вчиненні злочину взагалі не розкаявся.
У той же час, у наданих до апеляційної скарги доповненнях прокурор посилається на те, що ОСОБА_7 щиро розкаявся та активно сприяв у розкритті злочину, а тому просить врахувати такі обставини в якості таких, що пом`якшують покарання при постановленні нового вироку та призначенні обвинуваченому додаткового покарання конфіскації майна.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження та змісту вироку суду першої інстанції, ОСОБА_7 свою вину визнав частково, заперечував факт викрадення майна потерпілої ОСОБА_8 , а давати показання відмовився.
Таким чином, приймаючи до уваги вищенаведені обставини, апеляційний суд не вбачає будь-яких вагомих підстав для задоволення апеляційної скарги з доповненнями прокурора, призначення, у зв`язку з цим обвинуваченому ОСОБА_7 додаткового покарання конфіскації майна та врахування обставин, які пом`якшують покарання: у вигляді щирого каяття обвинуваченого та активного сприяння у розкритті злочину.
Вирішуючи питання виконання вироку суду щодо ОСОБА_7 , апеляційний суд, з урахуванням викладеної також в апеляційній скарзі думки прокурора, вважає за необхідне застосувати вимоги ст. 72 ч.5 КК України та зарахувати обвинуваченому час попереднього ув`язнення: з 30 грудня 2015 року до набрання вироком законної сили, тобто по 16 червня 2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу з доповненням прокурора - залишити без задоволення, а вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17 березня 2016 року щодо ОСОБА_7 без зміни.
Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 , на підставі ст. 72 ч.5 КК України, покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі: з 30 грудня 2015 року по 16 червня 2016 року включно.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 3-х місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_7 у той же строк з моменту отримання ним копії ухвали

Судді: