печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 червня 2016 року 24 червня 2016 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Печерського районного суду міста Києва клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000228 від 22.01.2014р., відносно підозрюваного

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з базовою вищою освітою, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який займає посаду командира відділення батальйону поліції особливого призначення Головного управління поліції в Харківській області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 41, ст. 340, ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 365, ч. 4 ст. 41, ч.2 ст.15, п.п.1,5,12 ч.2 ст.115 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
В провадження слідчого судді надійшло клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 .

Вказане клопотання обґрунтовано тим, що управлінням спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000228 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.01.2014, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 41, ст. 340, ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 365, ч. 4 ст. 41, ч.2 ст.15, п.п.1,5,12 ч.2 ст.115 КК України.

23.06.2016 у вказаному кримінальному провадженні складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 41, ст. 340, ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 365, ч. 4 ст. 41, ч.2 ст.15, п.п.1,5,12 ч.2 ст.115 КК України.

23.06.2016 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23.06.2016 року про надання дозволу на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 затримано.

Прокурор посилаючись на те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжких та таких, що спричинили настання тяжких наслідків у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень громадянам та закінчених замахів на умисні вбивства громадян, за вчинення яких кримінальним законодавством передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від десяти до п`ятнадцяти років або довічного позбавлення волі, що дає достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, просив клопотання задовольнити та застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому доводи, наполягав на його задоволенні.

Підозрюваний та його захисник заперечували щодо задоволення клопотання, мотивуючи тим, що стороною обвинувачення не доведена мета застосування запобіжного заходу, а також наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою інкримінованих кримінальних правопорушень та ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Одночасно в судовому засіданні захисник зазначив, що висновки органу досудового розслідування з приводу обґрунтованості підозри не відповідають фактичним обставинам справи та є передчасними, жодних вагомих доказів, які б вказували на вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень в матеріалах клопотання не має. Підозрюваний виключно позитивно характеризується за місцем постійного проживання та роботи, має міцні соціальні зв`язки, на утриманні має малолітню дитину та непрацездатну дружину,керівництво ГУ НП в Харківській області, де проходить службу підозрюваний, враховуючи виключно позитивні характеристики підозрюваного, звернулося до суду з клопотанням про застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного зз триманням під вартою, з приводу чого відсутні будь-які ризики неналежної процесуальної поведінки підозрюваного на стадії досудового розслідування.

У судовому засіданні підозрюваний також зазначив, що при виконанні обов`язків по забезпеченню громадського порядку у лютому 2014р. вогнепальної зброї він не отримував, та в мітингувальників пострілів він не здійснював, особисто отримав поранення від мітингувальників, з приводу чого проходив відповідне лікування.

Заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного, його захисника, дослідивши клопотання та долучені до нього стороною обвинувачення та захисту документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

ОСОБА_6 є підозрюваним у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000228 від 22.01.2014р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 41, ст. 340, ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 365, ч. 4 ст. 41, ч.2 ст.15, п.п.1,5,12 ч.2 ст.115 КК України.

23.06.2016 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 41, ст. 340, ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 365, ч. 4 ст. 41, ч.2 ст.15, п.п.1,5,12 ч.2 ст.115 КК України.

23.06.2016 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23.06.2016 року ОСОБА_6 затримано.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , проходячи службу на посаді міліціонера-снайпера штурмового взводу БМОП «Беркут» ГУМВС України в Харківській області, будучи представником влади, діючи всупереч Присязі працівника органів внутрішніх справ України, грубо порушив вимоги п. 1 ст. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР, ст. 3 Конституції України, перебуваючи 18 лютого 2014 року на вулиці Інститутській, Кріпосному провулку та вулиці М. Грушевського у м. Києві, на виконання явно злочинного наказу, із застосуванням фізичного насильства, будучи службовою особою, вчинив умисні дії, спрямовані на незаконне перешкоджання проведенню зборів, мітингів, походів та демонстрацій, у зв`язку із вчиненням зазначених умисних дій, які полягали у перевищенні влади та своїх службових повноважень, тобто умисному вчиненні службовою особою працівником правоохоронного органу, на виконання явно злочинного наказу, дій, які явно виходять за межі наданих їй прав та повноважень, що супроводжувалось насильством, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілих, діями, які спричинили тяжкі наслідки охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, державним та громадським інтересам, а також у зв`язку із вчиненням зазначених умисних дій вчинив закінчені замахи на умисне вбивство двох і більше осіб, способом, небезпечним для життя багатьох осіб, за попередньою змовою групою осіб, але до кінця злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 41, ст. 340, ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 365, ч. 4 ст. 41, ч.2 ст.15, п.п.1,5,12 ч.2 ст.115 КК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Водночас, слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення (протоколи допиту свідків, потерпілого, огляду магнітного носія), у слідчого судді наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 41, ст. 340, ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 365, ч. 4 ст. 41, ч.2 ст.15, п.п.1,5,12 ч.2 ст.115 КК України.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім, ніж до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 складає сукупність належних даних, які підтверджуються: показаннями потерпілих: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 та інших, які показали, що отримали вогнепальні поранення 18.02.2014 на вулицях Інститутській та Кріпосному провулку в м. Києві внаслідок застосування спеціальних засобів, зокрема помпових рушниць «Форт-500», споряджених патронами зі свинцевою картеччю або гумових патронів «Терен-12П» з боку працівників правоохоронних органів (Беркут), зокрема при силовому відтисненні працівниками «Беркут» громадян, які знаходились на вулиці Інститутській та Кріпосному провулку; показаннями свідків ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , які вказали, що наказ про силове звільнення вулиць Інститутської, Кріпосного провулку та прилеглих до нього територій («район урядового кварталу») 18.02.2014 року працівникам БМОП «Беркут» ГУМВС України в Харківській області надав командир вказаного підрозділу ОСОБА_44 ;

показаннями свідка ОСОБА_45 , який займав посаду командир БМОП «Беркут» ГУМВС України в Харківській області, який пояснив, що 18.02.2014 працівниками БМОП «Беркут» ГУМВС України в Харківській області разом з іншими підрозділами МОП «Беркут» МВС України здійснювалося відтиснення громадян, учасників акцій протесту з території вулиці Інститутської та Кріпосному провулку у м. Києві, разом з цим 17.02.2014 окремі працівники його підрозділу, які мали на озброєні помпові рушниці «Форт-500», отримували набої завезені до центральної частини м. Києва; показаннями свідка ОСОБА_46 , який показав, що наказ про силове звільнення ОСОБА_47 та прилеглих до нього територій 18.02.2014 року спеціальним підрозділам міліції надав ОСОБА_48 ; протоколами оглядів відеозаписів, наданих засобами масової інформації (зокрема ТРК «Україна», «1+1») та журналістами, свідками; знятих з камер спостереження на яких зафіксовано факти використання зброї та спеціальних засобів працівниками БМОП «Беркут» 18.02.2014 на вулиці Інститутській та Кріпосному провулку у місті Києві відносно цивільних осіб учасників акцій протесту; інформацією від 23.07.2014 № 1/954 з ГУМВС України в Харківській області про наявність станом на 18.02.2014 року у працівників вказаного підрозділу БМОП «Беркут» зброї - помпових рушниць «Форт-500» 12-го калібру; протоколами тимчасового доступу до речей та документів, згідно яких вилучено у СБПМ ГУМВС України в Харківській області помпові рушниці «Форт-500», які станом на 18.02.2014р. знаходилися на озброєнні у БМОП «Беркут» ГУМВС України в Харківській області; висновках судово-медичних, медико-криміналістичних, балістичних, хімічних експертиз; показаннях свідків ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 про те, що працівники спецпідрозділів «Беркут» МВС України 18.02.2014р., знаходячись на вулиці Інститутській, Грушевського та Кріпосному провулку в м. Києві, неправомірно застосовували спеціальні засоби та фізичну силу по відношенню до громадян, внаслідок чого спричинено вбивства громадян та тілесні ушкодження значній кількості осіб; протоколах слідчих експериментів, проведених за участю потерпілих ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 ; висновку від 24.04.2014 про результати службового розслідування, проведеного МВС України за фактами перевищення службових повноважень, зловживання службовим становищем окремими керівниками ГУМВС, УМВС та ДТМ, згідно якого в діях працівників спецпідрозділів «Беркут» МВС України виявлені порушення чинного законодавства України при організації комплексного використання в забезпеченні охорони громадського порядку всіх сил і засобів органів внутрішніх справ, зокрема при спробі силового звільнення Майдану Незалежності та прилеглої території «район урядового кварталу» 18.02.2014 спецпідрозділам «Беркут» МВС України та внутрішніх військ.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 , а виходячи лише з фактичних даних, що містяться в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень за викладених в клопотанні обставин.

Перевіряючи достатність доказів для такого висновку, слідчий суддя, наряду з положеннями КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення «Чеботарь проти Молдови»), у відповідності до якої слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин. Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення на даній стадії кримінального судочинства, слідчий суддя позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Відтак, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Таким чином, перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про їх наявність, з огляду на обставини вчинення кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_6 , їх тяжкості, вагомості наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, тяжкості покарання, що загрожує, у разі визнання особи винуватою у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється, особи підозрюваного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, має міцні соціальні зв`язки, на утриманні малолітню дитину, та дружину, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку, за місцем постійного проживання та проходження служби характеризується позитивно, клопотання керівництва ГУ НП в Харківській області за місцем проходження служби підозрюваного про застосування запобіжного заходу відносно останнього, не пов`язаного з триманням під вартою.

Наявність позитивних характеристик підозрюваного, його задовільний стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання та проходження служби, в тому числі наявність у нього родини, бездоганна репутація, відсутність судимості, не можуть бути безумовними підставами для звільнення підозрюваного з-під варти, оскільки не спростовують висновки суду про те, що ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Враховуючи тяжкість та суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 виключно позитивні дані про особу підозрюваного, його задовільний стан здоров`я, міцні соціальні зв`язки, наявність значного суспільного інтересу в результатах розслідування кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, з яких не може бути застосовано жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

За таких обставин клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

На підставі ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177 та 178 КПК України, слідчий суддя не визначає розмір застави з огляду на те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень із застосуванням насильства.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 182, 183, 184,193,194, 196, 197, 202, 205, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ :
Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 21 серпня 2016р.

Строк тримання під вартою відраховувати з 23.06.2016р. з 15 год 00 хв.

Визначити строк дії ухвали до 21 серпня 2016 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1