Номер провадження: 11-сс/785/694/16
Номер справи місцевого суду: 509/1284/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.05.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 квітня 2016 року по кримінальному провадженню №0000205 від 28.01.2016 року про накладення арешту, вилученого у ОСОБА_8 , -

встановив:
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого Авангардівського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Іллічівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , та накладено арешт на майно, вилучене в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

-мобільний телефон «IPhone» з серійним номером ІМЕІ № НОМЕР_1 ;

-сім картка з абонентським номером НОМЕР_2 ;

-мобільний телефон марки «LG» в корпусі чорного кольору з серійним номером ІМЕІ № НОМЕР_3 ;

- мобільний телефон марки «Nokia» в корпусі чорного кольору з серійним номером ІМЕІ № НОМЕР_4 ;

-коробка від мобільного телефону «Samsung Galaxy» з відображенням серійного номеру ІМЕІ № НОМЕР_5 ;

-коробка від мобільного телефону «Lenovo K 900» з відображенням серійного номеру ІМЕІ НОМЕР_6 ;

-карта пам`яті «Micro»;

-сім карта «Life»;

-пластикова карта від сім карти «Life» з відображенням абонентського номеру НОМЕР_7 ;

-пластикова карта від сім карти «Life» з відображенням абонентського номеру НОМЕР_2 ;

-сім карта «МТС» з номером НОМЕР_8 ;

-пластикова карта від сім карти «3 Моб» з відображенням абонентського номеру НОМЕР_9 .

Мотивуючи прийняте рішення слідчий суддя послався на те, що вилучені вищевказані речі можуть бути речовими доказами по кримінальному провадженню.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою слідчого судді, ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, зобов`язати слідчого повернути майно, вилучене під час огляду його квартири. Зазначає, що зазначене майно належить його дружині ОСОБА_10 на праві власності (придбані нею в кредит або подаровані їй батьками). Зазначене майно було вилучено з квартири, яку вони орендують, в зв`язку з цим речі, які стосуються кримінального провадження, там відсутні, а тому слідчий суддя при постановленні ухвали порушив вимоги ст. ст. 167, 170 КПК України.

Заслухавши доповідача; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою; перевіривши матеріали справи та зваживши доводи клопотання; апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи із наступних підстав.

З урахуванням положень ст.ст. 2, 7 КПК України, якими визначені завдання кримінального судочинства, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Перевіряючи рішення слідчого судді районного суду та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з того, що у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону, арешт майна це один із заходів забезпечення кримінального провадження та є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, своєчасне застосування якого може запобігти непоправним негативним наслідкам при розслідуванні кримінального правопорушення.

Зокрема положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, а саме: захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень; охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження; забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею районного суду були виконані.

Так, слідчий суддя, пославшись на вимоги ст.ст. 170-173 КПК України, задовольнив клопотання слідчого та прийняв обґрунтоване рішення про необхідність накладення арешту на майно, яке вилучене під час огляду квартири підозрюваного, зазначивши при цьому, що вилучені речі можуть бути речовими доказами по кримінальному провадженню, тобто наявні достатні підстави для арешту майна, а також наявні достатньо доказів, що вказують на вчинення вказаного кримінального правопорушення.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком слідчого судді, та при вирішенні питання щодо законності ухваленого судового рішення керується наступними вимогами кримінального процесуального закону України.

Частиною 1 статті 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Доводи апеляційної скарги про те, що речі, вилучені під час огляду квартири, в якій підозрюваний ОСОБА_8 проживав разом зі своєю дружиною, належать саме їй, під час апеляційного провадження не знайшли свого підтвердження, а тому не підлягають задоволенню.

Частиною 2 статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Апеляційним судом встановлено, що речі, вилучені під час проведення огляду квартири у ОСОБА_8 відповідають зазначеним критеріям, оскільки з матеріалів кримінального провадження, які були надані суду, вбачається, що, на даній стадії досудового розслідування, є всі обґрунтовані підстави вважати, що вказане майно могло бути одержане внаслідок вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 , а також предметом, по зареєстрованому у відповідності до вимог закону кримінальному провадженню.

Згідно матеріалів кримінального провадження, 04.04.2016 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Як вбачається із витягу з ЄРДР №0000205 від 28.01.2016 року зареєстровано кримінальне провадження за фактом розбійного нападу на ОСОБА_11 , скоєного 27.01.2016 в період часу з 13 год. 25 хв. по 13 год. 30 хв. ОСОБА_8 за попередньою змовою зі ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , тобто за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Частиною 2 статті 187 КК України передбачено, що за даний злочин передбачено додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 27.01.2016 р. в період часу з 13 год. 25 хв. по 13 год. 30 хв. ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , здійснили відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, відносно ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинивши при цьому останьому значний матеріальний збиток на суму 15 700 гривень, 3 800 доларів США, мобільний телефон марки «Самсунг» та документи, які засвідчують особу потерпілого.

На думку колегії суддів, для ефективного розслідування даного кримінального провадження, орган досудового розслідування, на даній стадії досудового розслідування, з урахуванням конкретних обставин справи та ризику подальшого збереження речових доказів, має потребу у вжитті заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема накладення арешту на це майно, до встановлення всіх фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, що цілком відповідає вимогам ст. 2 КПК України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні доказами, а тому колегія суддів визнає їх необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 171, 172, 173, 376, 404, 405, 419, 422, 532, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 квітня 2016 року про накладення арешту на майно, вилучене у ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по кримінальному провадженню №0000205 від 28.01.2016 року, без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4