АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11кп/790/391/16 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 286 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25.02.2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 09.12.2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А :
Вказаною ухвалою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Магдебург ФРН, громадянин України, працюючий водієм в КП "Тролейбусне депо № 2", не судимий, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинувачений за ч. 1 ст. 286 КК України, звільнений від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілою, провадження у справі закрито.
Відповідно до ухвали районного суду, ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 27.04.2015 р. близько о 08-45 годині він, керуючи технічно справним тролейбусом "Тrolzа" № 2302 35-го маршруту, який належить КП "Тролейбусне депо № 2", зупинився на зупинці громадського транспорту "Пр. 50-річчя ВЛКСМ", яка знаходиться поблизу будинку №32/186 по проспекту 50-річчя ВЛКСМ в м. Харкові, та почав проводити висадку-посадку пасажирів. Після закінчення висадки-посадки пасажирів ОСОБА_7 в порушення вимог п.п. 1.5, 10.1 та 21.4 Правил дорожнього руху України перед початком руху, маючи об`єктивну можливість контролювати закриття створок дверей тролейбусу через внутрисалонне та праве бокове дзеркало, не переконався в тому, що це буде безпечним та почав рух до повного зачинення дверей, що привело до випадіння із середньої двері тролейбусу на проїзну частину пасажира ОСОБА_8 , в результаті їй було заподіяно тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості по критерію тривалості розладу здоров`я, у вигляді закритого черезвиросткового перелому правої плечової кістки із зсувом; великої рвано-скальпованої рани правої стопи зі здавлюванням м`яких тканин.
Дії обвинуваченого кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, що керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження.
В судовому засіданні районного суду обвинуваченим та потерпілою заявлено клопотання про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України.
На обґрунтування прийнятого рішення районний суд вказав, що ОСОБА_7 не судимий, вчинив кримінальне правопорушення невеликої тяжкості, примирився з потерпілою та повністю відшкодував завдані ним збитки та посилаючись на положення ст.46 КК України, п.1 ч.2 ст.284 КПК України прийшов до висновку про закриття провадження та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.
Не погодившись з прийнятим рішенням, прокурором подана апеляційна скарга, у якій він просить скасувати ухвалу у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, застосування закону який не підлягає застосуванню, призначити новий розгляд в суді 1 інстанції. Мотивуючи скаргу, вказав, що в ст. 46 ККУкраїни йде мова про злочини, якими була заподіяна шкода певному потерпілому, приватним інтересам. ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, основним безпосереднім об`єктом якого є безпека дорожнього руху, а додатковим обов`язковим об`єктом життя та здоров`я особи. Спричинена конкретним особам шкода є лише проявом посягань на об`єкт безпеку руху автомобільного транспорту. Інкримінований злочин не є злочином приватного обвинувачення. Зазначив, що закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого за примиренням із потерпілою у даному випадку є неможливим, адже правопорушення зачіпає публічні інтереси.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши думку прокурора, яка підтримала апеляцію державного обвинувача, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

09.12.2015 року Московський районний суд м. Харкова звільнив ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілою та закрив кримінальне провадження.

При цьому, суд першої інстанції прийняв до уваги, що ст. 46 КК України передбачено, що особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Як видно з матеріалів ОСОБА_7 вчинив вперше злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, примирився з потерпілою та відшкодував завдані їй збитки.

Таким чином, районний суд прийняв до уваги, що ст. 46 КК України не містить будь-яких обмежень в її застосуванні щодо кола осіб чи конкретних складів злочинів за умови наявності зазначених в самій нормі цього закону підстав та умов її застосування, а у відповідності з роз`ясненнями, що містяться у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23.12.2005 року, за наявності передбачених у ст. 46 КК України, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано на підставі ст. 46 КК України звільнив ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності та закрив кримінальне провадження.

Наведене спростовує посилання прокурора в апеляційній скарзі, що неправильно застосований закон про кримінальну відповідальність та суд не прийняв до уваги наявність другого об`єкту складу злочину безпеки дорожнього руху та невірно застосував ст. 46 КК України.

Крім того, склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, має місце лише тоді, коли шкоду завдано саме потерпілому (тілесне ушкодження середньої тяжкості) і про жодну іншу шкоду в диспозиції цієї частини статті не йдеться.

При таких обставинах апеляція прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, ст. 407, ст. 418, 419, ч. 2 ст. 376 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляцію прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 09.12.2015 р. щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: