Провадження 11-кп/792/248/16
Справа № 688/2657/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст. 115, ч.3 ст.289 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6
потерпілої ОСОБА_7 ,
представника потерпілої ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження внесене в ЄРДР №000203 за апеляційними скаргами: обвинуваченого ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого на вирок Шепетівського міськрайонного суду від 26 січня 2016 року, -
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Шепетівського міськрайонного суду від 26 січня 2016 року
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Білопіль Шепетівського району Хмельницької області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, з середньою освітою, не працюючого, на утриманні одна неповнолітня дитина, раніше не судимого,-

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 115, ч.3 ст.289 КК України та призначено покарання:

- за ч. 1ст. 115 КК України 15 років позбавлення волі;

- за ч.3 ст. 289 КК України 7 років позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, крім житла.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_10 призначено 15 (п`ятнадцять) років позбавлення волі з конфіскацією усього майна, крім житла.

Строк відбуття покарання постановлено рахувати з 26 січня 2016 року.

Зараховано ОСОБА_10 до строку відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 30 березня 2015 року по 26 січня 2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі у відповідності до ч.5 ст. 72 КК України.

Запобіжний захід обвинуваченому до вступу вироку в законну силу залишено попередній - тримання під вартою.

За ч.1 ст.185 КК України ОСОБА_10 виправдано у зв`язку із недоведеністю вини.

Постановлено стягнути з ОСОБА_10 на користь:

- ОСОБА_7 28130 (двадцять вісім тисяч сто тридцять) грн. 20 коп. матеріальної та 300 000 (триста тисяч) грн. моральної шкоди, а всього на загальну суму 328 130 (триста двадцять вісім тисяч сто тридцять) грн. 20коп.;

-Держави 589 (п`ятсот вісімдесят дев`ять) грн. 24 коп. на залучення експертів.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.
За вироком суду, 14 березня 2015 року об 11 год. 07 хв. по телефону ОСОБА_10 та ОСОБА_11 домовилися про зустріч з приводу ремонту належного останньому автомобіля на території будинковолодіння по АДРЕСА_2 за місцем проживання ОСОБА_10 . Близько 12 год. того ж дня ОСОБА_11 залишив автомобіль марки «BMW 316і» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 і ключі від замка запалювання ОСОБА_10 та пішов у власних справах. Повернувшись близько 16 год., під час суперечки, що виникла з приводу вартості наданих ОСОБА_10 послуг по визначенню технічного стану автомобіля та обсягу ремонтних робіт, ОСОБА_11 , намагаючись забрати з рук ОСОБА_10 ключі від автомобіля, штовхнув останнього, від чого він впав. Піднімаючись, ОСОБА_10 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, умисно наніс обухом сокири один удар в голову ОСОБА_11 над лівою вушною раковиною. Від отриманого удару ОСОБА_11 впав на підлогу та втратив свідомість. З метою позбавлення життя ОСОБА_11 , бажаючи настання його смерті, ОСОБА_10 умисно наніс ще 3 удари лезом сокири в голову потерпілого. Вказаними діями ОСОБА_10 заподіяв ОСОБА_11 тяжкі тілесні ушкодження, які є несумісними із життям. В результаті отриманої черепно - мозкової травми ОСОБА_11 помер на місці події.
З метою уникнути відповідальності та приховати сліди злочину, ОСОБА_10 перетягнув тіло ОСОБА_11 до господарського приміщення, що використовується як туалет, і закопав труп у ямі. Одночасно при перетягуванні тіла ОСОБА_11 , з кишені його одягу випав мобільний телефон марки «Нокіа 3120с-1с», якого ОСОБА_10 забрав, та з метою приховати сліди злочину, викинув поблизу магазину «Рута» по вул. Я.Мудрого в м. Славута Хмельницької області.
Позбавивши життя ОСОБА_11 , ОСОБА_10 незаконно заволодів його автомобілем марки «BMW 316і», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 92673,60 грн., використовуючи його у власних цілях, чим завдав значної матеріальної шкоди.
В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 просить вирок суду змінити: за ч.1 ст.115 КК України перекваліфікувати його дії на ст.118 КК України, а за ч.3 ст.289 КК України виправдати за відсутністю в його діях складу злочину.
На думку апелянта висновки суду, викладені у вироку не відповідають дійсним обставинам справи і не підтверджуються наявним у справі доказами.
Стверджує, що умислу на вбивство ОСОБА_11 з метою заволодіння майном потерпілого у нього не було і органом обвинувачення не доведено. Також стверджує, що умислу убивати ОСОБА_11 у нього не було і він перебував у стані необхідної оборони, оскільки під час конфлікту між ним і потерпілим, останній перший застосував до нього фізичну силу і наніс удар кулаком йому в груди. Дії ОСОБА_11 були розцінені ним як загроза для його життя і здоров`я, і він, захищаючись, перевищив межі необхідної оборони.
Також звертає увагу на те, що потерпілий добровільно передав йому транспортний засіб для ремонту і він разом з ключами знаходився у нього, а тому, висновок суду про наявність у нього умислу на власне збагачення шляхом заволодіння транспортним засобом потерпілого не відповідає фактичним обставинам справи.
Окрім того, просить врахувати, що він щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, одружений, на утриманні перебуває неповнолітня дитина, обставини, що обтяжують покарання, відсутні і призначити йому покарання з застосуванням ст.69 КК України.
Захисник ОСОБА_9 в своїй апеляційній скарзі просить вирок суду відносно ОСОБА_10 змінити: за ч.3 ст.289 КК України провадження закрити, за відсутності в діях обвинуваченого кримінального правопорушення і перекваліфікувати його дії з ч.1 ст.115 КК України на ст.124 КК України.
В судовому засіданні апеляційної інстанції змінив свої вимоги і просив перекваліфікувати дії ОСОБА_10 на ст.118 КК України.
На думку апелянта вирок суду по своїй суті та формі містить значні суперечності та невідповідності фактичним обставинам провадження.
Зокрема, зазначає, що висновок суду про те, що мотивом вбивства є розправа на фоні неприязні, що виникла раптово, на ґрунті особистих стосунків, а також, що ОСОБА_10 діяв з прямим умислом, не підтверджується матеріалами провадження та судовим слідством. Встановлено, що між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на протязі тривалого часу були товариські дружні стосунки, конфліктів, непорозумінь між ними не було, ОСОБА_10 неодноразово оглядав автомобіль потерпілого, надавав йому рекомендації щодо обслуговування та здійснював, як платно так і безоплатно дрібний ремонт.
Також вважає, що висновок суду присяжних про наявність в ОСОБА_10 умислу на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 ґрунтується виключно на припущеннях, а не на доказах, оскільки після удару, нанесеного ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , сидячи на підлозі сараю, сам потребував допомоги, оскільки на нього насувався потерпілий, який переважав у рості та фізичних даних. Оцінивши вказані дії ОСОБА_11 як загрозу його життю та здоров`ю, ОСОБА_10 намагався захиститись і він це здійснив у спосіб, який призвів до смерті потерпілого. На думку апелянта, з врахуванням цих обставин та з врахуванням висновків судово - медичного експерта, ОСОБА_10 перебував у стані необхідної оборони, але він умисно заподіяв ОСОБА_11 тяжкої шкоди, яка явно не відповідала небезпечності посягання або обстановці захисту.
Окрім того вказує, що, як вбачається зі змісту тексту обвинувального акта потерпілий добровільно передав транспортний засіб ОСОБА_10 для його ремонту і автомобіль з ключем запалення та з документами на нього знаходився в останнього значний період часу з 12 години до 16 години.
Також твердження суду про використання автомобіля у власних цілях, ґрунтується на припущеннях. ОСОБА_10 в судовому засіданні спростував вказане твердження та вказав, що ОСОБА_12 він до батьків відвозив на автомобілі БМВ до позбавлення життя ОСОБА_11 . Вказане підтвердила і судовому засіданні свідок ОСОБА_12 . Також в судовому засіданні встановлено, що автомобіль марки «БМВ 316» державний номерний знак НОМЕР_1 є в наявності, за час перебування у ОСОБА_10 пошкоджень не зазнав, його технічний стан не погіршився і відновлення він не потребує, в липні 2015 року його повернуто потерпілій ОСОБА_7 і претензії щодо отриманого автомобіля у неї не було.
З врахуванням наведеного, вважає, що в діяннях ОСОБА_10 відсутні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України і провадження у цій частині необхідно закрити.
Окрім того, звертає увагу на те, що як вбачається з протоколу огляду від 30 березня 2015 року огляд трупа проведено у відсутність судово - медичного експерта або лікаря, що є недотриманням вимог ст.238 КПК України, відповідно до якої така процесуальна дія проводиться за обов`язкової участі судово - медичного експерта або лікаря , якщо вчасно не можливо залучити судово - медичного експерта; суміщено дві слідчі дії - огляд місця події та слідчого експерименту, проведення яких передбачено різними статями КПК України, зокрема - огляд ст.237, а слідчий експеримент - ст. 240; відповідно до додатку до протоколу огляду місця події учасниками огляду значиться Шепетівський міжрайпрокурор ОСОБА_13 , начальник Шепетівського МВ УМВС України Хмельницькій області ОСОБА_14 , а також слідчий - криміналіст Слободян, проте в протоколі вказані особи не зазначені; згідно протоколу, огляд місця події здійснював слідчий СВ Шепетівського МВ УМВС України в Хмельницькій області ОСОБА_15 , хоча фактично здійснював слідчий ОСОБА_16 ; також у протоколі не повністю відображено події, які зафіксовані у додатку /включення, відключення відеозапису, залучення працівників МНС для виконання технічних робіт/; під час затримання ОСОБА_10 були грубо порушені його права, передбачені п.4 ст.208 КПК України, оскільки ОСОБА_10 не було роз`яснено, за підозрою у вчиненні якого злочину його затримано; судову експертизу автомобіля «БМВ 316 і» було проведено за фотознімками і без огляду транспортного засобу, що не відповідає вимогам «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 року, № 142/5/2092 , зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 р. за N 1074/8395; також при проведенні судово медичної експертизи ОСОБА_10 № 108 від 01.04.2015 року та судово імунолочної експертиз було допущено порушення ст.46 КПК України, оскільки було порушено право ОСОБА_10 на захист.
Окрім того, вважає, що вирок суду є занадто суворим, без врахування особи засудженого, його поведінки під час досудового і судового слідства, не враховано його сімейний та матеріальний стан.
В своїх запереченнях на апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_10 та в його інтересах захисника ОСОБА_17 , потерпіла ОСОБА_7 , спільно з представником ОСОБА_8 вважають апеляційні скарги безпідставними, необґрунтованими і просять залишити їх без задоволення, а вирок суду без зміни.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи обвинуваченого та його захисника про необхідність скасування вироку з підстав зазначених в апеляційних скаргах, думку прокурора, потерпілої та її представника про законність та обґрунтованість вироку, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає їх такими, що підлягають до часткового задоволення.
Висновок суду І інстанції про винуватість ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, за наведених обставин ґрунтується на доказах безпосередньо досліджених в судовому засіданні.
Так, сам обвинувачений ОСОБА_10 по суті визнав, що за наведених обставин вбив потерпілого ОСОБА_11 , приховав труп, а його автомобіль зберігав у хліві домогосподарства тітки ОСОБА_18 , яким користувався.
Проте, причиною вбивства обвинувачений назвав необхідність самозахисту від нападу потерпілого під час суперечки що виникла.
Не дивлячись на це, окрім часткового визнання вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненні умисного вбивства та незаконному заволодінні транспортним засобом, що завдало значної матеріальної шкоди, за встановлених судом обставин, підтверджена сукупністю досліджених доказів.
У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 показала, що її покійний син ОСОБА_11 був наркозалежним та перебував на метадоновій програмі у Шепетівській ЦРЛ. Хвороба сина змусила їх переїхати з м.Львова у м.Шепетівку, щоб припинити спілкування сина з друзями. Син не міг самостійно позбутися залежності, і з власної ініціативи пішов на замісну терапію. Був знайомий з ОСОБА_10 близько трьох років. Два роки тому, син продав їх автомобіль марки «Paewoo Lanos» за 5000 доларів США, і купив у ОСОБА_10 автомобіль марки «BMW». Це була тристороння угода, яку ініціював ОСОБА_10 , йому, зі слів сина, терміново були потрібні гроші. Син передав автомобіль та документи покупцеві, який передав ОСОБА_10 гроші, а останній передав сину свій автомобіль «BMW». Син часто спілкувався з ОСОБА_10 . В кінці осені 2014 року - на початку зими 2015 року, ОСОБА_10 був у них вдома, оглядав автомобіль, і навіть справив непогане враження. В січні 2015 року автомобіль піддавався ремонту і в робочому стані, знаходився в гаражі до 14 березня 2015 року. Напередодні, 12 чи 13 березня син розповів, що від ОСОБА_10 надійшло два SMS повідомлення з пропозицією заробити гроші. 13 березня, повернувшись від ОСОБА_10 , син розповів, що останній планує продати власний автомобіль «BMW», бо йому терміново потрібні гроші, просив приїхати на автомобілі, щоб поїхати у м.Славуту. Оскільки з 14 березня по 17 березня не працювала метадонова програма, вона дозволила сину, який запевнив, що автомобілем буде керувати ОСОБА_10 , взяти автомобіль, щоб відволіктися. Зранку 14 березня 2015 року, син взяв паспорт, техпаспорт на автомобіль, мобільний телефон і поїхав. Більше сина вона не бачила.
В той день він не вживав ніяких препаратів, навіть таблетки «сонат», які лікар- нарколог прописав учасникам програми, щоб подолати дискомфорт від того що не працює програма, залишилися вдома. Через годину після від`їзду сина, намагалася йому зателефонувати, однак не було зв`язку. Оскільки зв`язку не було тривалий час, зателефонувала ОСОБА_10 , який повідомив, що син був у нього з 12 до 16 год., позичив гроші в сумі 2900 доларів СІЛА та поїхав в м.Рівне за автомобілем, залишивши свій автомобіль йому під заставу. ОСОБА_10 говорив спокійно, без будь-якого хвилювання. Вважає, що обвинувачений спланував вбивство її сина, щоб заволодіти його автомобілем, для цього заздалегідь викопав яму, у якій закопав тіло, підготував сокиру, заманив сина до себе на подвір`я, про що свідчить значна кількість вхідних дзвінків та SMS повідомлень від ОСОБА_10 . Вважає, що ОСОБА_10 вбив її сина між 12 та 13 год., бо саме в цей час не стало мобільного зв`язку з її сином. На її думку ОСОБА_10 хтось допомагав, оскільки син мав зріст 1,93м, був значно вищий ОСОБА_10 , мав вагу понад 90 кг., а тому ОСОБА_10 без допомоги не зміг би перетягнути тіло сина з одного приміщення в інше, крім того, на одязі сина не було слідів волочіння. Припустила що ОСОБА_10 міг запропонувати сину наркотик, щоб подолати його опір. Син довіряв ОСОБА_10 , був добрий, щирий, спокійний, врівноважений, слабодухий. Зазначила, що їм з чоловіком стало відомо, що на кузові автомобіля «BMW» перебиті номери, на її думку, на час обміну автомобілів ОСОБА_10 було про це відомо, а тому він боявся огласки та хотів повернути автомобіль будь-якою ціною. Просила врахувати, що обвинувачений не розкаявся та суворо покарати його за вчинене.
Показання аналогічного змісту дав свідок ОСОБА_19 , батько потерпілого.
Свідок ОСОБА_20 суду показала, що проживає з ОСОБА_10 в цивільному шлюбі. 14 березня 2015 року вранці зателефонував ОСОБА_11 , сказав, що приїде на ремонт автомобіля. Вони з чоловіком оглянули машину та загнали її у двір. Приготувавши їм каву, вона займалася власними справами в будинку. По телефону дізналася, що матері, яка хворіє цукровим діабетом, стало погано. Вона вибігла до чоловіка, ОСОБА_11 вже на подвір`ї не було, і попросила чоловіка відвезти її до батьків. У їх власному автомобілі не було пального, тому поїхали до її батьків на автомобілі ОСОБА_11 . О 18 год. по телефону чоловік сказав, що забере її пізніше, бо має справи. Близько 19 год. повернулися додому на власній машині, та весь вечір провели разом, чоловік був спокійний, повідомив, що позичив ОСОБА_11 гроші. Через тиждень дізналася, що ОСОБА_11 пропав. 30 березня 2015 року працівники міліції, нічого не пояснивши, забрали її та чоловіка з дому у відділок, та тримали цілий день. ЇЇ також допитували. О 18 год. слідчий запропонував поїхати додому, щоб провести обшук. Коли до будинку привезли чоловіка стало відомо, що ОСОБА_11 закопаний у них в ямі під септик, а його вбивство відбулося тоді коли він приїжджав ремонтувати машину. ОСОБА_11 знала більше року, він спілкувався з чоловіком, з приводу ремонту машини, у зв`язку з чим часто телефонував та набридав. Підтвердила, що планували зробити септик для туалету, чоловік сам копав яму за 2-3 тижні до вбивства. Підтвердила, що чоловік скаржився їй на сильні головні болі.
Свідок ОСОБА_21 суду показала, що є матір`ю обвинуваченого. 30 березня у його дружини був день народження, і вона протягом дня намагалась зателефонувати до неї та сина. Ввечері того ж дня приїхали до дітей, там вже були працівники міліції. Син займався ремонтом автомобілів зі школи. Характеризувала його добрим, готовим допомогти, іноді запальним. Під час служби в армії попав в ДТП, відтоді його турбували постійні головні болі. Підтвердила, що син мав намір викопати септик для туалету. Знала ОСОБА_11 , який часто бував у них після того як придбав машину, був випадок, коли намагався вжити наркотик у них на подвір`ї. Будинок у якому проживав син належить сестрі чоловіка.
Свідок ОСОБА_22 , батько обвинуваченого дав показання аналогічного змісту.
Свідок ОСОБА_23 суду показала, що проживає в м. Славута. В один із днів близько 14 год. поверталася з роботи по вул. Я.Мудрого, повернула біля магазину «Рута». На видному місці, на купі із сміттям побачила мобільний телефон, якого забрала. Вдома намагалася включити телефон, однак не змогла. В телефоні була батарея та SІМ-карта. Повідомила сину, що знайшла телефон, він ввечері того ж дня прийшов і забрав телефон додому, а через кілька днів приїхали працівники міліції, забрали телефон, SІМ-карту, і вона повідомила їм про обставини виявлення телефону.
Свідок ОСОБА_24 дав показання аналогічного зхмісту.
В подальшому зясувалося, що цей телефон належав потерпілому ОСОБА_11 .
Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 суду показали, що разом з ОСОБА_11 перебували на обліку в Шепетівській ЦРЛ та приймали участь у програмі замісної підтримувальної терапії (метадонова програма) для зняття больових відчуттів. Свідки зазначили, що ОСОБА_11 був спокійним, добрим, ніколи не проявляв агресії.
Свідок ОСОБА_28 суду показав, що востаннє бачив ОСОБА_11 , якого знав близько одного року, напередодні перед його зникненням. Його підвозили на автомобілі, в якому був ОСОБА_11 та ОСОБА_10 . ОСОБА_11 розповідав, що збирається продавати машину, бо має намір придбати іншу. ОСОБА_11 охарактеризував як спокійного, без проявів агресії.
Свідок ОСОБА_29 суду показав, що восени 2014 року ОСОБА_11 звертався до нього щодо ремонту автомобіля. В машині потік радіатор, і він його заклеїв холодною зваркою та залив тосол. Автомобіль був в робочому стані. Взимку ОСОБА_11 машиною не їздив, вона стояла в гаражі. З того часу машини не бачив, побачив її навесні 2015 року. Вказав, що ОСОБА_11 був надто добрий, міг останнє віддати, ніколи не бачив, щоб він бився, чи проявляв агресію.
Свідок ОСОБА_30 суду показав, що знав ОСОБА_11 , як наркозалежну особу. В стані наркотичного сп`яніння він вів себе неадекватно, це виявлялося в тому, що забував де залишив машину, знімав з інших автомобілів аксесуари на свій автомобіль. Востаннє бачив ОСОБА_11 у 2014 році.
Свідок ОСОБА_30 суду показала, що ОСОБА_11 бачила декілька разів біля будинку батьків ОСОБА_10 . Від чоловіка знає, що ОСОБА_11 був наркозалежний, бачила його в стані наркотичного сп`яніння, думала, що він хворий.
Відповідно до витягів з кримінального провадження №0000203 від 16 березня 2015 року, до ЄРДР внесено відомості за заявою ОСОБА_7 про те, що 14 березня 2015 року її син не повернувся додому. 08 квітня 2015 року внесено відомості про те, що 14 березня 2015 року ОСОБА_10 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, маючи на меті позбавити ОСОБА_11 життя, сокирою наніс три удари в ділянку голови, спричинивши йому тілесні ушкодження, від яких потерпілий помер на місці події. Після цього, з метою уникнення покарання та приховання слідів злочину перетягнув тіло до хліва, який використовується як туалет та закопав. ( т.1, а.к.п. 1, 2).
Протоколом огляду місця події від 30 березня 2015 року, фото-таблицями до нього та переглядом відеозапису протоколу огляду місця події встановлено, що місцем вчинення злочину є хлів на території домоволодіння де мешкав ОСОБА_10 в АДРЕСА_2 , яке складається з гаражного приміщення та приміщення туалету. Біля будинковолодіння знаходиться автомобіль марки «BMW», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Під час огляду місця події в приміщенні туалету ОСОБА_10 вказав на місце де він закопав труп. За допомогою лопати викопано яму, шириною 1,10 м х 1,60 м, глибиною 1,20 м, в якій виявлено труп чоловічої статті в зігнутому положенні, ноги підігнуті до живота, зігнуті в колінах, знаходяться зверху, направлені до виходу із приміщення, голова знизу в отворі під септик. При відкопуванні трупа виявлено чорну куртку спортивного зразка з нашаруванням бруду та землі.
Під час огляду гаражного приміщення виявлено дерев`яний стелаж, на якому знаходяться дві невеликі сокири, на стелажі виявлено стіну із шести дощок, п`ять із яких містять сліди розпилу. Поруч на підлозі виявлено сокиру, яку ОСОБА_10 дістав з даху шафи. Із місця події вилучено вказану сокиру та поміщено в поліетиленовий пакет експертної служби №2094953, вилучено дві сокири, що знаходилися на стелажі та поміщено в експертний пакет №1709557, вилучено частину деревини, що була вирізана із дерев`яної стіни стелажа із нашаруванням речовини бурого кольору та поміщено в паперовий конверт. З приміщення туалету, де викопували труп, вилучено чорну куртку спортивного зразка з нашаруванням бруду та землі та поміщено в поліетиленовий пакет експертної служби № 2094958 (т.1 а.к.п.22-35).
Після перегляду відеозапису огляду місця події обвинувачений ОСОБА_10 суду показав, що 30 березня 2015 року добровільно зізнався у вчинені вбивства та розповів де закопав тіло. Під час огляду місця події добровільно розповідав про обставини, за яких вчинив вбивство ОСОБА_11 , ніхто йому не підказував що потрібно говорити, тиску на нього не вчиняв. Підтвердив, що він власноручно дістав з даху стелажа сокиру, якою наносив удари ОСОБА_11 та поклав її на підлогу - місце де вона знаходилась під час вбивства.
З протоколу від 30 березня 2015 року під час обшуку проведеного на підставі ухвали слідчого судді у приміщенні за місцем проживання ОСОБА_10 в АДРЕСА_2 виявлено автомобіль марки «ВМW», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належав ОСОБА_11 , у квартирі на поличці меблевої стінки виявлено чоловічу барсетку чорного кольору, в якій знаходиться свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 «BMW 316і», свідоцтво водія на ім`я ОСОБА_10 , талон до посвідчення водія. В нижній шафі стінки виявлено спортивні штани темно-сірого кольору зі слідами бруду. Вказані речі вилучені працівниками міліції (т.1 а.к.п.42,43).
Вказане домоволодіння належить тітці обвинуваченого ОСОБА_18 і з її дозволу він там мешкав, а під час слідства проводилися зазначені процесуальні дії. ( т.1, а.к.п. 36).
В судовому засіданні обвинувачений показав, що технічний паспорт на автомобіль ОСОБА_11 він забрав з автомобіля після вбивства ОСОБА_11 та переніс у будинок, оскільки в один із днів виявив, що вікно у автомобілі було привідчинене.
Протоколом огляду місця події від 31 березня 2015 року зафіксовано огляд автомобіля марки «ВМV», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належав ОСОБА_11 , який вилучено та передано на зберігання до Шепетівського МВ міліції. (т.1 а.к.п.49).
За даними протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 24 квітня 2015 року вилучено інформацію ПРАТ «Київстар» про вхідні та вихідні дзвінки, текстові повідомлення між абонентами мережі з номером НОМЕР_3 , що належав ОСОБА_11 та з номером НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_10 . Наданою інформацією встановлено, що 14 березня 2015 року, з номеру телефону, що належав ОСОБА_11 об 11.07 год. відбувся вихідний дзвінок на номер абонента, що належить ОСОБА_10 , а об 11.10 год. на номер абонента, що належав ОСОБА_11 надійшло вхідне SMS повідомлення з номера абонента, що належить ОСОБА_10 . Крім того, встановлено що після 12.18 год. припинився зв`язок із номером абонента, що належав ОСОБА_11 . Зв`язок відновився 19 березня 2015 року в 19.03 год. (т. 1 а.к.п. 54,59-64).
З висновку експерта № 108 від 01 квітня 2015 року вбачається, що під час огляду ОСОБА_10 , останній скарг не пред`являв, у нього будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено (т.1 а.к.п. 118).
Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 185 від 31 березня 2015 року причиною смерті ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що виявлений 30 березня 2015 року - є відкрита черепно-мозкова травма (т.1 а.к.п. 50).
З висновку експерта №76 від 17 червня 2015 року вбачається, що на підставі даних судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_11 , даних судово - токсикологічної, судово-імунологічної, медико-криміналістичної, судово - гістологічної експертиз та обставин справи встановлено, що на тілі трупа ОСОБА_11 виявлені такі тілесні ушкодження: три рубаних рани в лобній ділянці голови та в потиличній ділянці голови, та забійна рана над лівою вушною раковиною, синець навколо правого ока, багатофрагментарний перелом склепіння та основи черепа, розмізчення головного мозку. Дані тілесні ушкодження виникли від травмуючої дії, рублені рани - рублячого предмету, яким могла бути сокира, забійна рана - від дії тупого твердого предмета, яким міг бути обух сокири, незадовго до смерті або в момент настання такої, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень стосовно живої людини та перебуває в прямому причинному зв`язку із настанням смерті. Згідно даних судово-медико-криміналістичної експертизи, травмуючий чинник (предмет) мав вміст солей трьохвалентного заліза. Рублена рана в лобній ділянці голови була отримана рублячим предметом, яким могла бути рубляча частина сокири, напрямок травмуючої дії спереду-назад. Рублена рана в потиличній ділянці голови була отримана рублячим предметом, яким могла бути рубляча частина сокири, напрямок травмуючої дії ззаду-наперед. Забійна рана над лівою вушною раковиною виникла від травмуючої дії тупого твердого предмета з ребром, яким міг бути обух сокири, при отриманні тілесних ушкоджень покійний міг знаходитись в будь-якому положенні (стоячи, лежачи) обернений до травмуючих предметів як передньою так і задньою поверхнею тулуба. Враховуючи кількість ран, по відношенню до покійного було спричинено не менше чотирьох травматичних дій, не виключено, що перший удар потерпілий отримав обухом сокири в ділянку лівої вушної раковини, після чого мав би впасти та втратити свідомість і в подальшому отримувати удари рублячою частиною сокири, як спереду так і ззаду. Смерть ОСОБА_11 настала внаслідок відкритої черепно- мозкової травми із багатофрагментарним переломом кісток склепіння та основи черепа, розмізченням речовини головного мозку. Враховуючи характер трупних змін, виявлених на тілі, а також даних з постанови - смерть ОСОБА_11 настала за один - два тижні до моменту судово-медичної експертизи його трупа, могла настати 14 березня 2015 року близько 16.00 год. Враховуючи вираженість та значну руйнуючу силу тілесних ушкоджень смерть ОСОБА_11 мала б настати одразу після їх спричинення. Враховуючи, що виявлені тілесні ушкодження на трупі ОСОБА_11 є несумісними із життям, врятувати останнього при своєчасному надані медичної допомоги не вдалося б. При судово-токсикологічній експертизі крові та сечі з трупа наявність етилового алкоголю не виявлено. Крім вище перерахованих ран та синця, який виник завдяки рані - будь-яких інших тілесних ушкоджень на трупі не виявлено. Після отриманого першого тілесного ушкодження в голову покійний мав би втратити свідомість і впасти, а тому в подальшому не міг вчиняти будь-які активні дії, а також відчувати сильний біль. (т.1 а.к.п. 121-123).
В судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_31 суду роз`яснив, що показання обвинуваченого про обставини, за яких він завдав потерпілому удари «навідмашку» не відповідають характеру тілесних ушкоджень, що були виявлені у потерпілого. З характеру ран випливає, що були нанесені конкретні удари в голову із значною силою. Не виключено, що перший удар був завданий обухом сокири. Обвинувачений пояснював під час огляду місця події, що перший удар був «навідмашку», а далі не пам`ятає. Підтвердив, що був присутній при огляді місця події, оглядав труп, навіть приймав участь в його розкопках. Уточнив, що удар в потилицю був найсильніший, найміцніший, найнебезпечніший, могла бути відрубана голова. Удар був нанесений рублячим предметом - сокирою, є не сумісний із життям. Удар, нанесений по тім`яній ділянці голови теж не сумісний із життям, потрібно було значне прикладання сили для завдання таких ударів. Вказав, що обвинувачений «правша», тому міг завдати такий удар із значною силою з положення «лежачи». Перший удар був обличчям до потерпілого, обвинувачений міг лежати, стояти, сидіти. Важко завдати такий удар з положення «лежачи», але це можливо. Вказав, що міг бути першим удар обухом по голові. При першому ударі потерпілий мав би зігнутися, або лежати, потерпілий не міг бути в положенні «стоячи», коли йому наносився перший удар. При огляді речового доказу - сокири, експерт зазначив, що найвірогіднішим є те, що першим був удар обухом по голові, а коли потерпілий втратив свідомість, обвинувачений завдав інші удари. Підтвердив, що всі удари були цілеспрямовані з прикладанням значної сили, а тому показання обвинуваченого про те, що він наносив удари «навідмашку» є неспроможними.
Згідно висновку судово-імунологічної експертизи №380 від 07 квітня 2015 року кров із трупа ОСОБА_11 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти- В та супутній антиген Н за ізосерелогічною системою АВО ( т.1 а.к.п. 124-125).
Висновком судово-медичного експерта-гістолога №586 від 20 квітня 2015 року, який проводив дослідження шматочків внутрішніх органів від трупа ОСОБА_11 , встановлено повнокров`я внутрішніх органів та помірно виражений аутоліз. Субарахноїдальний крововилив в головний мозок. Набряк головного мозку. Фрагментація м`язових волокон , ділянки зернисто-глибчастого розпаду в міокарді. Виражений набряк строми міокарду. Ділянки гострої емфіземи у легенях. Огнищева десквамація бронхіального епітелію. Дистрофія печінки (т.1 а.к.п. 126).
З висновку судово-токсикологічної експертизи зразків крові та сечі з трупа ОСОБА_11 №734 від 03 квітня 2015 року слідує, що етилового алкоголю не виявлено. Не виявлено: метиловий, пропіловий, бутиловий, аміловий спирти та їх ізомери (т.1 а.к.п. 127).
Висновком судово-медичної експертизи №48-мк від 08 червня 2015 року, якою досліджувалися три клапті шкіри із різних ділянок волосистої частини голови трупа ОСОБА_11 та висновком судово-медичної криміналістичної експертизи №55-мк від 10 червня 2015 року, якою досліджувалися три клапті шкіри із різних ділянок волосяної частини голови трупа ОСОБА_11 та три різних теслярських сокири, вилучені під час огляду місця події 30 березня 2015 року, виявлені наступні ушкодження на досліджуваних клаптях шкіри з трупа потерпілого:
на клапті шкіри із потиличної ділянки голови - фрагмент (краї та один кінець) одиночної, розташованої на фоні незначного розмитого підшкірного крововиливу, проникаюче-наскрізної розсіченої (рубаної) рани, який міг утворитися від одноразової дії на шкіру голови потерпілого не достатньо гострої ріжучої кромки леза клина якогось твердого, із можливим вмістом солей 3-х валентного заліза, травмуючого предмету чи знаряддя, що володіє рубаючими конструктивними особливостями характерними для різних видів сокир та подібних до них рублячих предметів чи знарядь;
на клапті шкіри із лівої надвушної ділянки голови - два окремі, розташовані на фоні помірно-вираженого розмитого підшкірного крововиливу ушкодження шкіри, з яких перше ушкодження - є проникаюче-наскрізною забійною раною, яка могла утворитися від одноразової дії на шкіру голови потерпілого ребра та прилеглої до нього бокової грані якогось твердого, тупого, із можливим вмістом солей 3-х валентного заліза, травмуючого предмету чи знаряддя, друге ушкодження - глибоким, але не проникаючим поверхневим надривом шкіри, який міг утворитися від дії на шкіру голови потерпілого протилежно-спрямованих сил позамежного розтягу в момент утворення цієї забійної рани;
на клапті шкіри із лівої половини лобно-тім`яної ділянки голови - дві окремі, але поєднані між собою в одне ціле та розташовані на фоні добре вираженого розмитого підшкірного крововиливу проникаюче-наскрізні розсічені (рубані) рани, які могли утворитися у відповідній послідовності від двох окремих одноразових дій на шкіру голови потерпілого не достатньо гострої ріжучої кромки леза та п`ятки чи носка стосовно першої рани, клина, скоріш за все одного і того ж самого якогось твердого із можливим вмістом солей 3-х валентного заліза, травмуючого предмету чи знаряддя, що володіє рубаючими конструктивними особливостями характерними для різних видів сокир та подібних до них рублячих предметів чи знарядь (т.1 а.к.п. 129-139, 164-177).
З висновку судово-медичної експертизи №48-мк від 08 червня 2015 року, якою досліджувалися три клапті шкіри із різних ділянок волосистої частини голови трупа ОСОБА_11 , також вбачається, що на складових частинах трьох розсічених (рубаних), та однієї забійної рани присутні в різній мірі виражені та топографічно-розташовані сліди солей 3-х валентного заліза, які можуть походити з поверхні травмуючого предмету чи знаряддя. На складових частинах поверхневого надриву шкіри, розташованого біля забійної рани вилученої із лівої надвушної ділянки голови трупа ОСОБА_11 та на зовнішній поверхні оточуючої його шкіри - будь-яких слідів солей 3-х валентного заліза не виявлено (т. 1 а.к.п. 129- 139).
Висновком судово-медичної криміналістичної експертизи №55-мк від 10 червня 2015 року трьох клаптів шкіри із різних ділянок волосистої частини голови трупа ОСОБА_11 та трьох різних теслярських сокир, вилучених під час огляду місця події 30 березня 2015 року, також встановлено, що три проникаюче-наскрізні розсічені (рубані) рани та одна проникаюче-наскрізна забійна рана шкіри - могли утворитися від травмуючої дії ріжучої кромки леза та п`ятки чи носка клина, стосовно розсічених ран, а також і ударної поверхні обуха головки, відносно забійної рани, наданої на дослідження теслярської сокири із найдовшим топорищем, вилученої під час огляду місця події. Утворення всіх чотирьох ран шкіри від травмуючої дії складових лез клинів двох інших сокир із меншими по довжині топорищами, що були виявлені під час огляду місця події є малоймовірним, оскільки ширина, ступінь гостроти та сам стан (наявність вм`ятин та зазубрин) ріжучих кромок лез клинів не відповідають характеристикам ріжучої кромки леза клина травмуючого предмету чи знаряддя, яким були нанесені дані рани шкіри (т.1 а.к.п. 164-177).
При огляді речових доказів - трьох теслярських сокир, вилучених при огляді місця події ЗО березня 2015 року встановлено, що в пакеті під №2094953 знаходиться сокира із найдовшим топорищем, яку під час огляду місця події 30 березня 2015 року ОСОБА_32 дістав з даху стелажа та поклав на підлогу, вказавши, де вона знаходилась на момент вчинення ним злочину. В пакеті №1709557 знаходяться дві теслярські сокири з меншими топорищами, які при огляді місця події знаходилися на стелажі та були вилучені з місця події.
Згідно висновку судово-імунологічної експертизи №323 від 12 червня 2015 року сокири, наданої на дослідження в сейф-пакеті №2094953, кров з трупа ОСОБА_11 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВО. Кров ОСОБА_10 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВО. На сокирі, вилученій під час огляду місця події знайдена кров людини, при визначені групової належності якої виявлені антиген А. Отже ця кров може належати особі (особам), в крові якої (яких) знаходиться антиген А, в т.ч. і потерпілому ОСОБА_11 (т.1 а.к.п. 180-181 ).
З висновків судово-імунологічної експертизи №322 від 04 червня 2015 року, № 321 від 04 червня 2015 року, № 326 від 04 червня 2015 року, № 325 від 04 червня 2015 року вбачається, що на сокирах, вилучених при огляді місця події 30 березня 2015 року в наданих на дослідження в сейф-пакеті №1709557, куртці, вилученій при огляді місця події 30 березня 2015 року та наданій на дослідження в сейф-пакеті №2094958, спортивних штанах ОСОБА_10 , вилучених під час обшуку 30 березня 2015 року слідів крові не виявлено(т. 1 а. к.п. 184,187,190,197-198).
Згідно висновку судово-імунологічної експертизи №324 від 12 червня 2015 року на дошці, вилученій під час огляду місця події знайдена кров людини, при визначені групової належності якої виявлений антиген А. Отже ця кров може належати особі (особам), в крові якої (яких) міститься антиген А, в т.ч. і потерпілому ОСОБА_11 (т.1 а.к.п. 193-194).
Згідно висновків судово-імунологічної експертизи №320 від 07 квітня 2015 року, №319 від 03 квітня 2015 року кров з трупа ОСОБА_11 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В та супутній антиген Н за ізосерологічною системою АВО. Кров ОСОБА_10 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти - А. (т.1 а.к.п. 201-203, 206).
Висновком експерта №64 від 29 квітня 2015 року встановлено, що при судово-цитологічному дослідженні піднігтьового вмісту китиць рук трупа ОСОБА_11 епітеліальні клітини не знайдені, але є сліди крові людини, в яких виявлений антиген А ізосерологічної системи АВО. Враховуючи антигенні властивості крові ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , можна припустити, що сліди крові людини в піднігтьовому вмісті рук ОСОБА_11 походять від особи (осіб), в крові якої (яких) є виявлений антиген А (11) ізосерологічної системи АВО, в т.ч. і від ОСОБА_11 (т.1 а.к.п.208-210).
З протоколу проведення слідчого експерименту від 31 березня 2015 року та відеозапису вказаної процесуальної дії, що проводився за участю захисника ОСОБА_33 вбачається, що ОСОБА_10 добровільно та послідовно розповів про події 14 березня 2015 року, які передували вчиненню вбивства ОСОБА_11 , про причини конфлікту, що виник між ним та потерпілим, розповів, як наносив удари потерпілому. ОСОБА_10 після вбивства ОСОБА_11 на автомобілі останнього відвіз дружину до її батьків в район цукрового заводу, повернувшись, перетягнув тіло потерпілого в туалет та закопав його, після цього прибрав тирсу зі слідами крові та вивіз на смітник біля школи №7, порізав дошку зі слідами крові та спалив у грубі. Телефон потерпілого, що був відключений, викинув у м.Славуті, розраховуючи, що потерпілого будуть там шукати. Дані обставини підтверджуються продемонстрованим в судовому засіданні відеозаписом слідчої дії (т.2 а.к.п. 62-67).
Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №321 від 20 травня 2015 року ОСОБА_10 хронічно протікаючим душевним захворюванням (психічним захворюванням), недоумством не страждає, не страждав ним і на момент вчинення інкримінованого йому злочину, а тому міг та може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період вчинення злочину в стані сильного душевного хвилювання, в стані тимчасового розладу душевної діяльності, іншого хворобливого стану психіки, в стані фізіологічного афекту, фрустрації, психологічного стресу, в стані патологічного сп`яніння не знаходився, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування до нього примусових заходів не потребує (т.1 а.к.п. 144-146).
Згідно висновку товарознавчої експертизи №305т від 16 квітня 2015 року ринкова вартість мобільного телефону марки «Nokia 3120с-1с» на вторинному ринку станом на 14 березня 2015 року може складати 155 грн. 04 коп. (т.1 а.к.п. 151- 154).
Під час огляду речового доказу телефону «Nokia», що був вилучений у свідка ОСОБА_24 , потерпіла ОСОБА_7 впізнала телефон, що належав її сину ОСОБА_11 .
Згідно висновку товарознавчої експертизи №38а від 27 квітня 2015 року ринкова вартість автомобіля марки «BMW 316і» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 станом на 14 березня 2015 року могла складати 92673 грн. 60 коп. (т.1 а.к.п. 159-161).
Як роз`яснив в судовому засіданні експерт ОСОБА_34 товарознавчу експертизу для визначення вартості автомобіля він проводив 27 квітня 2015 року на підставі постанови слідчого, зазначених ним даних та фото-знімків, наданих слідчим, при складанні висновку використовувалася «Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів». Автомобіль не оглядав, оскільки слідчий надав необхідні дані та фото-знімки, що узгоджується з п.5.1 вказаної Методики. Визначав середньо-ринкову вартість автомобіля на момент вчинення злочину по фото-знімках транспортного засобу, враховуючи вартість аналогічних автомобілів. Зазначив, що навіть якби автомобіль був наданий для огляду, то не можна було б визначити його вартість на момент вчинення злочину, оскільки з часу злочину до проведення експертизи пройшло багато часу. Вказав, що з урахуванням показань обвинуваченого про те, що в автомобілі паливний насос працював з перебоями, необхідно було поміняти свічки запалювання, дроти високої напруги пересохли, а радіатор потік, вартість автомобіля значно не зменшилася б.
В судовому засіданні обвинувачений заперечив вартість автомобіля встановлену експертним шляхом, на його думку автомобіль міг коштувати не більше 40000 грн., підтвердив, що продав вказаний автомобіль ОСОБА_11 за 5000 доларів США.
Згідно п.5.1 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом (оцінювачем), який складає висновок чи звіт (акт), можливе тільки за рішенням органу (посадової особи), який здійснює судове чи досудове слідство, у разі надання ними даних, необхідних для оцінки.
За таких обставин, враховуючи, що слідчим були надані усі необхідні для оцінки дані, суд присяжних не знайшов підстав для сумнівів у правильності висновку експерта щодо вартості автомобіля та підстав для визнання такого доказу не допустимим.
Всім доказам суд присяжних дав належну оцінку і правильно кваліфікував дії ОСОБА_10 в частині заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_11 за ч.1 ст. 115 КК України, як умисне вбивство без кваліфікуючих ознак передбачених ч.2 ст. 115 КК України.
Що ж стосується доводів апеляційних скарг про відсутність умислу у ОСОБА_10 на вбивство потерпілого ОСОБА_11 , в тому числі з метою заволодіння його майном, а перебування його у стані перевищення необхідної оборони та нанесення смертельних ударів сокирою лише у відповідь і з метою самозахисту, то колегія суддів вважає їх безпідставними і спростованими наведеними доказами.
Так, версія сторони захисту про причину суперечки між обвинуваченим та потерпілим ОСОБА_11 щодо оплати автотехнічних послуг ОСОБА_10 , судом присяжних обґрунтовано прийнята до уваги, оскільки стороною обвинувачення не спростована.
Твердження ж обвинуваченого про нанесення йому ударів потерпілим в ділянку грудей з подальшим падінням і ударом задньою частиною голови об стіну, спростовані зокрема даними висновку СМЕ № 108 від 1.04.2015 року про відсутність будь яких тілесних ушкоджень на його тілі.
В своїх поясненнях судово медичному експерту ОСОБА_10 заявив, що перший удар наніс потерпілому в ділянку потилиці, а також ще 2-3 удари сокирою по голові.
Труп заховав у ямі. Після затримання працівниками міліції його не били і він не заявляв про наявність будь яких тілесних ушкоджень. (а.к.п. 118).
Окрім того, близькі родичі, свідки ОСОБА_12 , дружина, ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , мати і батько, не підтвердили, що увечері 14 березня 2015 року чи в подальші дні ОСОБА_10 жалівся на те, що ОСОБА_11 його вдарив чи заподіяв тілесні ушкодження.
В свою чергу близькі родичі та знайомі потерпілого, допитані судом, згадані потерпіла та свідки, підтвердили, що він відзначався доброзичливістю, не конфліктністю і відсутністю проявів жодної агресії.
Наведеними доказами спростовані доводи про те, що ОСОБА_10 перебував у стані необхідної оборони або перевищенні її меж, оскільки, як встановлено, посягання на його життя чи здоров`я були відсутні.
В свою чергу про спрямованість умислу обвинуваченого ОСОБА_10 на вбивство потерпілого свідчать: вибір місця; способу вчинення злочину, раптовість нанесення ударів, їх кількість, незначний проміжок часу між ударами, прикладання значної сили при їх завданні, знаряддя та характер пошкоджень, а саме, спричинення одного удару обухом сокири, з метою подолання опору, та трьох ударів рублячою частиною сокири в життєво важливий орган (голову), що є несумісними із життям.
Вказані обставини у своїй сукупності з усією очевидністю вказують на те, що ОСОБА_10 усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті потерпілого і бажав їх настання, тобто мав прямий умисел на позбавлення життя ОСОБА_11 , вчинив всі можливі та необхідні дії для реалізації свого наміру, умисно завдавши тяжкі тілесні ушкодження, що є несумісними із життям, приховав труп.
Що ж стосується доводів апеляційних скарг про недопустимість ряду названих у них доказів, то колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Згідно приписів ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Встановлено, що під час огляду місця події 30 березня 2015 року був присутній ОСОБА_10 , який зізнався у вбивстві та вказав на місце знаходження трупа ОСОБА_11 , а працівники міліції фіксували сліди та знаряддя злочину, які в подальшому були вилучені для проведення відповідних експертиз.
При проведенні вказаної процесуальної дії ОСОБА_10 не перебував у статусі свідка, оскільки проведенню такої дії передувало добровільне зізнання останнього у вчиненні вбивства, що підтверджується показаннями обвинуваченого, даними в судовому засіданні.
Відповідно до постанови про доручення розслідування слідчій групі від 30 березня 2015 року досудове розслідування в даному кримінальному провадженні доручено слідчим ОСОБА_35 , ОСОБА_16 та ОСОБА_36 , якого призначено старшим групи. Таким чином, ОСОБА_37 , як старший групи слідчих, вправі залучати інших учасників до участі у проведенні слідчих дій та складати процесуальні документи. Доводи захисника ОСОБА_33 про те, що під час огляду місця події були присутні начальник міліції ОСОБА_14 та Шепетівський міжрайонний прокурор ОСОБА_13 , які не зазначені у протоколі, не можуть бути підставою для визнання цих доказів недопустимими, оскільки вказані особи, відповідно до ст.37 та ст. 39 КПК України є - керівником органу досудового розслідування, який організовує таке розслідування та керівником органу, що здійснює нагляд за додержанням законів під час досудового розслідування у формі процесуального керівництва.
Згідно приписів ч.2 ст.238 КПК України огляд трупа може здійснюватися одночасно з оглядом місця події.
Встановлено, що місцем вбивства та місцем приховання трупа є одне домоволодіння, тому огляд трупа є складовою частиною огляду місця події. Під час проведення огляду місця події був присутній судово-медичний експерт ОСОБА_31 , який особисто проводив зовнішній огляд трупа, про що внесено відомості до протоколу. Присутність експерта під час вчинення процесуальної дії підтверджено ним у судовому засіданні. Не підписав протокол, оскільки був у забруднених гумових рукавичках.
Окрім того, під час перегляду відео матеріалів згаданої слідчої дії, встановлено, що судово - медичний експерт ОСОБА_31 був присутній при огляді трупа.
Таким чином, відсутність у протоколі запису даних про особу експерта, що приймав участь не можуть бути підставою для визнання протоколу не допустимим доказом.
Твердження захисника ОСОБА_9 про те, що під час огляду місця події проводився слідчий експеримент також нічим не підтверджено та не обґрунтовано.
Протокол слідчого експерименту від 31 березня 2015 року суд присяжних обґрунтовано визнав належним доказом, оскільки слідча дія проводилася за згодою ОСОБА_10 , який був наймачем будинковолодіння та відповідно набув права користування цим житлом, в присутності захисника ОСОБА_9 . Жодних зауважень щодо неправомірності проведення цього слідчого експерименту від учасників не надходило. КПК містить вичерпний перелік процесуальних дій, які проводяться на підставі ухвали слідчого судді, однак слідчий експеримент до таких дій не відноситься.
Не встановлені підстави для визнання недопустимим доказом і висновку СМЕ №108 від 01 квітня 2015 року про відсутність на тілі ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, через неявку захисника ОСОБА_9 , оскільки не здобуто доказів, що на тілі ОСОБА_10 були тілесні ушкодження і експерт намагався їх приховати.
Сам ОСОБА_10 по суті не заперечував проти висновків експертизи зразу ж після її проведення.
Висновки №№ 319, 321, 323, 324, 326, 380 (судово - імунологічніих експертиз) не можуть бути визнані недопустимими доказами через відсутність захисника ОСОБА_9 при відібрані біологічних матеріалів у ОСОБА_10 так як клопотання захисника в цій частині не містить достатнього обґрунтування. В свою чергу підозрюваний, на той час ОСОБА_10 , проти проведення таких слідчих дій не заперечував.
Висновок експерта № 323 від 12 червня 2015 року містить дані щодо слідів крові, виявлених на сокирі, яка була вилучена під час огляду місця події. У висновку відсутні дані про пошкодження упаковки, в якій зберігався цей об`єкт. Сокира була видана ОСОБА_10 працівникам міліції під час огляду місця події 30 березня 2015 року та поміщена в поліетиленовий пакет експертної служби №2094953, про що зроблена відмітка у протоколі. Посилання захисника щодо підміни, на думку ОСОБА_10 , сокири, речового доказу у справі, не підтверджено дослідженими у суді доказами, а тому твердження про його недопустимість також є безпідставними.
Надуманими є посилання сторони захисту про недопустимість висновку комплексної судової психолого-психіатричної експертизи ОСОБА_10 , через те, що в складі комісії відсутній експерт-психолог, який має відповідне свідоцтво та внесений у реєстр експертів-психологів. Захисником, зокрема, не надано доказів щодо некомпетентності членів комісії, стаж експертної роботи яких становить понад 18 і 24 роки. Також захисником не надано доказів, що ОСОБА_10 перебуває на обліку у лікаря-психіатра, хворів душевними захворюваннями та має психічні розлади, які могли вплинути на його стан під час вчинення ним злочинів.
Правильність та обґрунтованість судово товарознавчої експертизи автомобіля потерпілого також не викликають сумнівів, оскільки така проводилася не лише за фотознімками, а за сукупністю ще й інших даних, документів, які характеризують технічний стан об`єкта і за постановою слідчого, що не суперечить відповідній «Методиці».
Таким чином, колегія суддів вважає, що при проведенні згаданих слідчих дій баланс прав, свобод і законних інтересів як сторони захисту так і сторони обвинувачення не був порушений.
Що ж стосується кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_10 за ч.3 ст.289 КК України, то колегія суддів вважає, що суд присяжних встановив дійсні обставини цього злочину, проте, дав їм неправильну юридичну оцінку.
Так, згідно обвинувального акта ОСОБА_10 було висунуто обвинувачення за п.6 ч.2 ст.115 КК України, умисне вбивство з корисливих мотивів, а саме заволодіння автомобілем належним ОСОБА_11 .
В судовому засіданні така кваліфікація не знайшла свого підтвердження і суд присяжних перекваліфікував дії ОСОБА_38 на ч.1 ст.115 КК України, з чим по суті погодилася і сторона обвинувачення, потерпіла, оскільки вирок не оскаржила.
Проте, всупереч цьому кваліфікація його дій по заволодінню автомобіля потерпілого залишилася незмінною, за ч.3 ст.289 КК України, як умисні дії, які виразилися в незаконному заволодінні транспортним засобом, що завдало значної матеріальної шкоди, поєднаним з насильством, небезпечним для життя потерпілого.
Одним з мотивів даного злочину, серед інших є і корисливий.
Оскільки кваліфікуюча ознака цього злочину, поєднаного з насильством, небезпечним для життя потерпілого, вбивство з корисливих мотивів, визнана такою, що не знайшла свого підтвердження при кваліфікації дій за п.6 ч.2 ст.115 КК України, то її слід виключити і з кваліфікації за ст.289 КК України.
В свою чергу встановлено, що ОСОБА_10 , як до так і після вбивства продовжував користуватися автомобілем потерпілого, тобто фактично незаконно володів ним.
Вартість даного автомобіля 92673 грн. 60 коп., що у 152, 17 раз більше податкової соціальної пільги встановленої на 2015 рік у 609 грн.
В зв`язку з цим дії ОСОБА_10 слід перекваліфікувати на ч.2 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом потерпілого ОСОБА_11 , що завдало значної матеріальної шкоди і призначити відповідне покарання за цією статтею.
Покарання обвинуваченому ОСОБА_10 призначено відповідно до вимог ст.65 КК України з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують його.
При цьому суд присяжних в повній мірі врахував те, що ОСОБА_10 не судимий, не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується як особа, що не порушував правил поведінки та норм правопорядку, скарг від сусідів та мешканців вулиці не надходило.
Разом з тим, враховуючи те, що протягом усього судового розгляду ОСОБА_10 ніякого жалю з приводу вчиненого і заподіяного родині потерпілого горя не виказав, не розкаявся, вчинив тяжкий та особливо тяжкий злочини, який спричинив смерть потерпілого, підстав для пом`якшення йому покарання, про що порушено питання в апеляційних скаргах, не вбачається.
Апеляційний суд не може погодитись з твердженням обвинуваченого та його захисника про призначення явно несправедливого покарання внаслідок його суворості.
Це покарання за своїм видом та розміром є необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_10 та попередження нових злочинів.
ОСОБА_10 необхідно зарахувати термін попереднього ув`язнення у відповідності до вимог ч.5 ст. 72 КК України.
Керуючись ст.ст. 404, 407 ч.1, 418, 419, 426 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_10 та в його інтересах захисника ОСОБА_9 задоволити частково.
Вирок Шепетівського міськрайонного суду від 26 січня 2016 року щодо ОСОБА_10 в частині засудження за ч.3 ст.289 КК України змінити.
Перекваліфікувати дії ОСОБА_10 з ч.3 ст.289 КК України на ч.2 ст. 289 КК України і призначити покарання 5 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, за ч.1 ст.115 КК України у виді 15 років позбавлення волі і призначеного за ч.2 ст.289 КК України 5 років позбавлення волі, остаточно призначити ОСОБА_10 15 років позбавлення волі.
В решті цей же вирок залишити без зміни.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_10 час попереднього ув`язнення з 26 січня 2016 року по 18 квітня 2016 року включно.
Ухвала вступає в законну силу негайно, з моменту її проголошення, проте, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців, а засудженим ОСОБА_10 в той же строк з моменту отримання її копії.
Судді /підписи/
Згідно з оригіналом:
Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2 .