Справа № 686/1440/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«25» березня 2016 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянув кримінальне провадження відносно,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, військовослужбовця за призовом під час мобілізації на особливий період, радиста радіо групи 3 загону спеціального призначення, солдата, військової частини польова пошта НОМЕР_1 , раніше не судимого,
за обвинуваченням у скоєні злочину передбаченого ч.4 ст.407 КК України,
22 вересня 2015 року, близько 22 год., військовослужбовець за призовом під час мобілізації на особливий період, радист 3 відділення радіогрупи 3 загону спеціального призначення військової частини польова пошта НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_4 , з метою тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби, без дозволу командування військової частини (далі в/ч) НОМЕР_1 , самовільно залишив в умовах особливого періоду розташування в/ч НОМЕР_1 , що знаходиться у АДРЕСА_4 , за адресою: АДРЕСА_5 , 23 вересня 2015 року на ранкове шикування не з`явився та по 27 грудня 2015 року, тобто до моменту його затримання та доставки в органи досудового розслідування, проводив свій службовий час на власний розсуд.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину в інкримінованому обвинувачені та підтвердив вищевикладені обставини скоєння злочину. При цьому, показав, що влітку 2015 року, у зв`язку з мобілізацією, ІНФОРМАЦІЯ_2 його було призвано на військову службу, яку він спочатку проходив в м.Полтава, а з вересня 2015 року у АДРЕСА_4 , в/ч НОМЕР_1 . 22 вересня 2015 року, близько 22 год., він дійсно, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, без дозволу командування, самовільно залишив розташування в/ч НОМЕР_1 і проводив час на власний розсуд до 27 грудня 2015 року, коли був затриманий. Під час самовільного залишення військової частини, він в правоохоронні чи органи державної влади, а також медичні заклади не звертався. В скоєному щиро розкаюється, бажає і зобов`язується добросовісно продовжувати військову службу.
Крім особистого визнання своєї вини та зізнавальних показань, винуватість ОСОБА_4 у скоєні вищезазначених протиправних дій, повністю підтверджується і іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема:
- витягом з наказу №135 від 10.07.2015 року військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 про призов на військову службу солдата ОСОБА_4 на підставі Указу Президента України від 14.01.2015 року №15/2015 «Про часткову мобілізацію» та розпорядження військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 від 19.06.2015 року №65-дск на доукомплектування в/ч НОМЕР_2 ОНТЦ АДРЕСА_1 ;
- відомостями з карти соціально-демографічних даних військовослужбовця ОСОБА_4 та облікової картки про придатність до військової служби за рішенням комісії при ІНФОРМАЦІЯ_5 від 02.07.2015 року;
- відомостями з витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 №187 від 03.09. 2015 року про зарахування солдата ОСОБА_4 до списків особового складу частини та призначення на посаду радиста 3 відділення радіогрупи 3 загону спеціального призначення;
- наказами командира в/ч НОМЕР_1 №907 від 23.09.2015 року про призначення службового розслідування за фактом відсутності на службі солдата ОСОБА_4 та №942 від 30.09.2015 року про факт відсутності на службі солдата ОСОБА_4 ;
- матеріалами службового розслідування, а сааме: актом службового розслідування за фактом відсутності на службі радиста 3 відділення радіогрупи 3 загону СпП солдата ОСОБА_4 ; - рапортом командира НОМЕР_3 загону п/п-ка ОСОБА_6 від 23.09.2015 року про відсутність солдата ОСОБА_4 на службі; - медичною характеристикою на солдата ОСОБА_4 про придатність за станом здоров`я до виконання функціональних обов`язків; службовою характеристикою про невідповідність займаній посаді за своїми морально-діловими якостями;
- витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_1 №205 від 24.09.2015 року про виключення з вказаної дати з грошового та продовольчого забезпечення солдата призванного по мобілізації ОСОБА_4 , який відсутній на службі без поважних причин;
- показаннями свідків ОСОБА_7 заступника командира по роботі з особовим складом, ОСОБА_8 офіцера психолога та ОСОБА_9 командира відділення, кожного окремо, про те, що солдат ОСОБА_4 дійсно, у вечірній час, близько 22 год., 22.09.2015 року самовільно залишив роташування військової частини НОМЕР_1 і на ранкове шикування 23.09.2015 року не з`явився. Вжиті заходи щодо пошуків військовослужбовця позитивних результатів не дали. Також, кожен зі свідків, охарактеризував ОСОБА_4 , як військовослужбовця з низькими морально-діловими якостями та показниками у бойовій підготовці, який не проявляв старанність у військовій службі.
- згідно ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 27.11.2015 року слідчому військової прокуратури Хмельницького гарнізону надано дозвіл на затримання солдата ОСОБА_4 ;
- відповідно до протоколу затримання від 27.12.2015 року ОСОБА_4 було затримано, а ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 29.12.2015 року, обвинуваченому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою;
- відповідно до довідки військово-лікарської комісії військового шпиталю в/ч НОМЕР_4 АДРЕСА_4 солдат за призовом ОСОБА_4 здоровий і придатний до військової служби.
Що ж стосується показань обвинуваченого про застосування до нього під час служби в в/ч НОМЕР_1 фізичного та психічного насильства з боку інших військовослужбовців, як одну з причин самовільного залишення військової частини, то такі його показання суд розцінює, як не правдиві, дані з метою пом`якшити своє покарання та обраним способом захисту. Оскільки такі показання є суперечливі і не послідовні та спростовуються вищенаведеними доказами, які в свою чергу узгоджуються між собою і не довіряти яким у суда не має підстав. Так, ОСОБА_4 , посилаючись що не знає, не зміг пояснити суду хто саме з військовослужбовців в/ч НОМЕР_1 та коли застосовував до нього фізичне та психічне насильство, які наслідки такого насильства, чому він не доповів про такі факти своїм командирам, або не звернувся відразу після самовільного залишення військової частини в правоохоронні органи з відповідною заявою. Не звертався він і за меличною допомогою, як слідує з показань ОСОБА_4 та підтверджується письмовими доказами, а саме повідомленнями медичних закладів в м.Хмельницькому та Вінницькій області за місцем проживання обвинуваченого, куди він направився після самовільного залишення військової частини. Свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 , які з їх слів, за своїми посадовими обов`язками здійснюють в тому числі, контроль за стосунками між військовослужбовцями та дотримання останніми вимог військової дисципліни пояснили, що про факти застосування фізичного чи психічного насильства до солдата ОСОБА_4 їм нічого не відомо, ні останній, ніхто інший з військовослужбовців їм про це не доповідав.
Таким чином, оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість військовослужбовця ОСОБА_4 у вчинені за вищезазначених обставин самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 доведена і його дії слід кваліфікувати за ч.4 ст.407 КК України, як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
При цьому, суд приймає до уваги, що ОСОБА_4 скоїв тяжкий умисний злочин проти встановленого порядку несення військової служби. Такий злочин обвинувачений скоїв в умовах особливого періоду, що на думку суду, свідчить про підвищену суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення.
Разом з тим, суд враховує, що ОСОБА_4 вчинив злочин вперше, раніше ні в чому протиправному помічений не був, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. Проте, як слідує з повідомлення Департаменту охорони здоров`я та курортів Вінницької обласної Державної адміністрації №13-48 від 18.11.2015 року та комунального закладу «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня» №20-5243 від 15.10.2015 року та №20-5345 від 23.10.2015 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженець смт.Піщанка в період з 01.01.2015 року по 13.10.2015 року на стаціонарному лікуванні не перебував, за даними архіву не значиться, перебував за даними архіву з 2007 по 2010 рік з діагнозом: «Психофізичний інфантилізм. Змішаний розлад поведінки та емоцій».
За час проходження служби, згідно службової характеристики, солдат ОСОБА_4 зарекомендував себе з негативної сторони, як не уважний і безвідповідальний, не рішучий і не цілеспрямований, до себе не вимогливий, не охайний та морально не стійкий, на критику та зауваженя реагує адекватно, але не завжди робить правильні висновки. В той же час до командирів, старших за військовим званням ОСОБА_4 ставиться з повагою, шанує честь і гідність товаришів по службі, дотримується правил військової вічливості, поведінки та військового вітання, фізично розвинений задовільно.
Також суд враховує, що ОСОБА_4 народився в багатодітній сім`ї, з малолітнього віку залишився сиротою, виховувався без батьківської опіки, в складних матеріальних умовах. Такі, незалежні від волі обвинуваченого ОСОБА_4 обставини, а крім того особливості його психічного стану здоров`я в неповнолітньому віці, на думку суду, в значній мірі вплинули на низький рівень соціальної адаптації обвинуваченого і сприяли вчиненню ним злочину.
В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття ОСОБА_4 , його складні життєві обставини, а також молодий вік обвинуваченого.
За таких обставин, враховуючи конкретні обставини справи, а саме наявність декількох пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обставин, які обтяжують покарання, приймаючи до уваги всі відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд приходить до висновку про можливість застосування до обвинуваченого ст.69 КК України та призначення йому іншого більш м`якого виду основного покарання не зазначеного в санції ч.4 ст.407 КК України у виді арешту.
Також визначаючи конкретний розмір покарання у виді арешту ОСОБА_4 , суд враховує, положення ст.60 КК України та фактично відбутий ним термін попереднього ув`язнення під час досудового розслідування та судового розгляду, який станом на день ухвалення вироку становить 2 місяці і 28 днів, а відповідно доч.5 ст.72 та п.п.а) п.1 ч.1ст.72 КК України підлягає перерахунку в 5 місяців 26 днів арешту, а тому приходить до висновку про можливість та доцільність обмежити строк покарання ОСОБА_4 фактично відбутим строком попереднього ув`язнення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374-376 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України на підставі якої із застосуванням ст.69 того ж Кодексу призначити йому покарання у виді арешту строком на 5 (п`ять) місяців 26 (двадцять шість) днів.
Відповідно доп.п.а) п.1 ч.1, ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк призначеного покарання ОСОБА_4 у виді арешту, як відбуте, термін його попереднього ув`язнення під час досудового розслідування та судового розгляду з 27 грудня 2015 року, тобто з моменту затримання по 25 березня 2016 року, включно, загальною тривалістю 02 місяців 28 днів, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні арешту.
Вважати ОСОБА_4 таким, що відбув призначене вироком суду покарання у виді 5 (п`ять) місяців 26 (двадцять шість) днів арешту та негайно звільнити його з-під варти в залі суду.
До набрання вироком законної сили обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, який після набрання вироком законної сили скасувати.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Головуючий по справі
Суддя: ОСОБА_1