Справа № 577/3359/16-к
Провадження № 1-кс/577/790/16
У Х В А Л А

"17" серпня 2016 р.

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю володільця майна ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 ,

слідчого ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні скаргу захисника у кримінальному провадженні адвоката ОСОБА_4 в інтересах свідка ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Конотопського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 за матеріалами досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000563 від 15.03.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Захисник у кримінальному провадженні адвокат ОСОБА_4 в інтересах свідка ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність слідчого ОСОБА_5 щодо не внесення до слідчого судді клопотання про арешт причепу ПСЕ-12,5 №057801, 1992 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , який визнаний у кримінальному провадженні речовим доказом, та не повернення цього транспортного засобу власнику ОСОБА_3 . А також просить зобовязати слідчого повернути зазначений причеп власнику на відповідальне зберігання.

На обгрунтування скарги адвокат ОСОБА_4 посилається на грубе порушення слідчим вимог статей 98,100,170 КПК України, оскільки, на його переконання, причеп був визнаний речовим доказом без жодної на те правової підстави, клопотання про його арешт слідчим до суду не вносилось, а тому наведений речовий доказ повинен бути повернутий власнику ОСОБА_3 .

Власник майна ОСОБА_3 , який у кримінальному провадженні визнаний свідком, підтримує правову позицію свого адвоката та доповнив, що ніякого злочину він не вчиняв, мінеральне добриво, яке було викрадене з території ТОВ Агро Поліс філія Дептівка, придбав у невідомих осіб за 18000 грн. і з метою подальшого перевезення на поле загрузив на причеп. Вподальшому на цьому причепі мінеральне добриво було перевезено до ТОВ Агро Поліс, причеп визнаний слідчим речовим доказом та залишений на зберіганні у товариства. Повернення причепу викликане необхідністю зібрання врожаю на полі.

Слідчий ОСОБА_5 заперечує задоволенню скарги при цьому посилається на те, що причеп визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні, а тому підстав для повернення власнику немає. З клопотанням про арешт причепу до суду не звертався у звязку з з пропуском строку звернення.

Суд, вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження № 0000563 від 15.03.2016 р., (далі по тексту кримінальне провадження) приходить до висновку про задоволення скарги частково виходячи з наступного.

Відповідно до ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.

За приписом ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Як пояснили адвокат ОСОБА_4 та його підзахисний ОСОБА_3 відповіді слідчого на їх клопотання про повернення причепу до теперішнього часу не отримували.

Наведені покази підтверджуються відсутністю даних у кримінальному провадженні про отримання зазначеними особами постанови слідчого про відмову у задоволенні поданого клопотання.

За таких обставин суд приходить до висновку, що строк звернення зі скаргою до суду заявником не пропущений.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що в період часу з 08 по 10 березня 2016 року невстановлена особа проникла на територію тракторної бригади ТОВ Агро Поліс філії Дептівка, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , звідки вчинила крадіжку шести мішків мінірального добрива загальною вагою 5100 кг, вартістю 48195 грн. За даним фактом 15.03.2016 року, за заявою директора товариства ОСОБА_6 , слідчим були внесені відомості до ЄРДР з правовою кваліфікацією спочатку за ст.185 ч.1, а потім ч.3 та розпочате розслідування. У цей же день слідчим був оглянутий причеп з мініральними добривами, який перебував на території ТОВ Агро Поліс філії Дептівка, визнано їх речовими доказами та передано на відповідальне зберігання товариству в особі ОСОБА_7 (протокол огляду місця події, постанова про визнання речовими доказами та збережена розписка від 15.03.2016 року).

Із пояснень допитаних осіб під час розслідування справи встановлено, що визнаний речовим доказом причеп ПСЕ-12,5 №057801, 1992 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_3 , що підтверджено свідоцтвом про реєстрацію, був напередодні, 14.03.2016 року, тобто ще до внесення в реєстр відомостей про кримінальне правопорушення, використаний працівниками ТОВ Агро Поліс для перевезення мінерального добрива із ангару орендованого ОСОБА_3 на територію товариства.

Жодного доказу причетності ОСОБА_3 до злочину чи використання згаданого причепу під час вчинення кримінального правопорушення слідчим не здобуто.

Відповідно до ч.1 ст.223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

За приписом ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що у постанові слідчого про визнання матеріального обєкту речовим доказом повинно бути зазначено за якими саме ознаками річ визнана речовим доказом.

Постанова ж слідчого від 15.03.2016 року в частині визнання та приєднання в якості речового доказу причепу ПСЕ-12,5 №057801, 1992 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 не містить критеріїв, за якими цей транспортний засіб визнаний речовим доказом. Як пояснив слідчий ОСОБА_5 згадана постанова була винесена попереднім слідчим, процесуальні дії якого він коментувати не вправі.

Згідно ч.1 ст.100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

У п.1 ч.6 вказаної статті передбачено, що речові докази, які не містять слідів кримінального правопорушення повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Оскільки постанова про визнання причепу речовим доказом не містить опису слідів кримінального правопорушення на цьому обєкті, що вказує на відсутність таких слідів взагалі, знаряддям злочину причеп також не визнаний, то дії слідчого в частині неповернення володільцю причепа на відповідальне зберігання не можно вважати законними.

З урахуванням викладеного суд приходить до переконання, що причеп слід передати власнику ОСОБА_3 на відповідальне зберігання, оскільки це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Отже, в цій частині скарга підлягає задоволенню.

Проте, вимога щодо визнання неправомірною бездіяльність слідчого, яка полягає у не внесенні до слідчого судді клопотання про арешт причепу не може бути задоволена, оскільки слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК, є самостійним у своїй процесуальній діяльності (ч.5 ст.40 КПК).

Керуючись: ст.ст. 98, 100, 167, 174, 303-307 КПК України,

У Х В А Л И В:

Скаргу захисника у кримінальному провадженні адвоката ОСОБА_4 в інтересах свідка ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Конотопського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 задовольнити частково.

Зобовязати слідчого СВ Конотопського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 передати причеп ПСЕ-12,5 №057801, 1992 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , який визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000563 від 15.03.2016 р., на відповідальне зберігання законному володільцю ОСОБА_3 .

У задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала не оскаржується.

СуддяОСОБА_1