Номер провадження: 11-сс/785/1119/16
Номер справи місцевого суду: б/н
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.08.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

представника ТОВ «Зелений капітал» ОСОБА_7

розглянувши апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 28.07.2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 про накладення арешту на майно, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0002905 від 14.11.2015 року, -
ВСТАНОВИВ:
Зазначеною ухвалою слідчого судді було відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 про накладення арешту на майно.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою клопотання задовольнити та накласти арешт на майно зазначене у клопотанні, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, так як судом не враховано, що накладення арешту необхідно для забезпечення кримінального провадження, тимчасово вилучені речі можуть нести на собі сліди кримінального правопорушення та можуть бути знаряддям злочину, а також накладення арешту необхідно для проведення відповідних експертиз.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, представника ТОВ «Зелений капітал», який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ст. 170 ч.ч. 1,2 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку .

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

2. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

26.07.2016 року прокурор звернувся до суду з клопотання про накладення арешту на майно, посилаючись на те, що слідчим відділом Ізмаїльського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеської області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за №0002905 від 14.11.2015 року за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 191 КК України, за фактом неправомірних дій службових осіб ТОВ «Оріон», ТОВ «Зелена плантація», ПП «Ді-Ас», ПП «МВ-Фрукт», ТОВ «Зелений капітал», ТОВ «Агростарт Плюс», ТОВ «Агростарт ЛТД», ТОВ «Лоза Новоозерного», щодо привласнення бюджетних коштів.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що 25.07.2016 року, в ході санкціонованого обшуку за місцем реєстрації ОСОБА_8 , в квартирі, яка є офісним приміщенням ТОВ «Оріон», вилучені документи, печатки та комп`ютери, на які прокурор просить накласти арешт, оскільки є підстави вважати, що на майні можуть бути збережені сліди кримінального правопорушення, воно може бути знаряддям злочину, визнано речовим доказом, а також накладення арешту необхідно для проведення експертиз.

При цьому,на виконання вимог ст. 171 ч. 2 п. 3 КПК України, який вимагає надання документів, які підтверджують право власності на майно, конкретні факти і докази по цим обставинам, до клопотання були надані тільки копія ухвали Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22.07.2016 року про наданні дозволу на проведення обшуку та копія протоколу обшуку від 25.07.2016 року.
В клопотанні конкретні обставини щодо привласнення бюджетних коштів ТОВ «Оріон» не зазначені, до клопотання документи, з яких вбачаються зазначені обставини, не надані.
Ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно, оскільки прокурор не довів правових підстав та необхідність його застосування; не надав належних доказів, які вказують на вчинення службовими особами ТОВ «Оріон» та інших підприємств кримінального правопорушення, за ознаками ст. 191 ч. 3 КК України, а саме привласнення бюджетних коштів.

Так, в клопотанні зазначено, що за період 2014-2015 років вказаними підприємствами реалізовано товару на загальну вартість 52 691 034,88 грн., в тому числі з правом відшкодування ПДВ на суму 10 420 006,6 грн., однак прокурором не зазначено будь-яких відомостей про перерахування державних коштів на рахунки ТОВ «Оріон».

Крім того, при судовому розгляді представником ТОВ «Оріон» надана довідка Ізмаїльської об`єднаної державної податкової інспекції головного управління ДФС в Одеській області від 28.07.2016 року за № 5326/9/15-02-12 про те, що підприємством ТОВ «Оріон» по деклараціям з ПДВ за період 2014-2015 роки не заявлялось та не відшкодовувалось з бюджетного відшкодування грошових коштів на розрахунковий рахунок підприємства (а.п. 26).

При розгляді апеляційної скарги, з урахуванням наведених обставин, прокурор уточнив, що досудове розслідування проводиться за фактом ухилення службовими особами ТОВ «Оріон» та інших підприємств від сплати податків ухилення службовими особами ТОВ «Оріон» та інших підприємств від сплати податків, тобто за ознаками ст. 212 КК України.

Однак, згідно вимог ч.3 ст. 216 КПК України, яка визначає підслідність, досудове розслідування злочинів за ознаками ст. 212 КК України здійснюють слідчі органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства.

Таким чином, факт привласнення бюджетних коштів ТОВ «Оріон» спростовується наведеною довідкою Ізмаїльської об`єднаної державної податкової інспекції головного управління ДФС в Одеській області від 28.07.2016 року.

Розслідування злочинів щодо ухилення службовими особами ТОВ «Оріон» та інших підприємств від сплати податків, за ознаками ст. 212 КК України, не є компетенцією Ізмаїльського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеської області.

Апеляційний суд, дослідивши матеріали провадження та пояснення учасників апеляційного розгляду, вважає, що слідчий суддя обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна у відповідності до вимог ст. 170 КПК України, оскільки пришов до обґрунтованого висновку про те, що передбачених законом підстав та будь-якої необхідності в накладенні арешту на вказане майно в клопотанні не зазначено та прокурором не доведено.
Так, згідно ст. 171 ч. 2 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Однак, в клопотанні конкретно не зазначено, що саме під час досудового розслідування встановлено, підстави які б обґрунтовували вчинення особами ТОВ «Оріон», ТОВ «Зелена плантація», ПП «Ді-Ас», ПП «МВ-Фрукт», ТОВ «Зелений капітал», ТОВ «Агростарт Плюс», ТОВ «Агростарт ЛТД», ТОВ «Лоза Новоозерного», кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 ч. 3 КК України.

Крім того, до клопотання прокурором не додано належних доказів, які б піддержували, що на тимчасово вилученому майні могли зберегтись сліди злочину та воно може бути знаряддям злочину.

Також в клопотанні прокурор не обґрунтував та не довів мету накладення арешту на майно, з посиланням на конкретні докази.
Таким чином, в клопотанні прокурора в порушення вимог ст. 171 ч. 2 КПК України, не зазначені підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна та не додані документи, які б підтверджували доводи клопотання.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що відсутність арешту на майно зазначене у клопотанні, може призвести до його пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, пересування, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, є неспроможними, так як в клопотанні не зазначено, а з наданих до клопотання копій документів не вбачається, чим конкретно прокурор обґрунтовують ці доводи, які є лише припущеннями.

Апеляційний суд вважає, з наведених підстав, що доводи апеляційної скарги про те, що слідчий суддя незаконно відмовив у задоволенні клопотання про арешт майна, не можуть бути прийняті до уваги.
При таких обставинах, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки її доводи підтвердження не знайшли, ухвала слідчого судді відповідає вимогам кримінального процесуального закону.
Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404,405,419,422 КПК України, апеляційний суд Одеської області, -

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 28.07.2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 про накладення арешту на майно, залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду Одеської області є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде оголошений 16.08.2016 року о 09:30 год.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3