печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
Іменем України
28 липня 2016 року

Печерський районний суд міста Києва у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

слідчих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Печерського районного суду міста Києва заяву адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_11 про відвід слідчих в особливо важливих справах другого слідчого відділу управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 та ОСОБА_12 від здійснення досудового розслідування кримінального провадження номер 0002852,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_7 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з заявою та просив визнати незаконною бездіяльність слідчих в особливо важливих справах другого слідчого відділу управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 та ОСОБА_12 , що виражається у порушенні ведення досудового розслідування кримінального провадження номер 0002852, а саме у перевищенні службових повноважень; задовольнити його заяву про відвід слідчих в особливо важливих справах другого слідчого відділу управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 та ОСОБА_12 від здійснення досудового розслідування кримінального провадження номер 0002852.

Адвокат ОСОБА_7 посилався на таке: він є захисником та дії в інтересах підозрюваного ОСОБА_11 .

Відповідно до ст. 77 КПК України передбачено, що слідчий не має права брати участь у кримінальному провадженні, якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Адвокат вважає, що існують всі обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості слідчих в особливо важливих справах другого слідчого відділу управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 та ОСОБА_12 відповідно до наступного.

31 жовтня 2015 року о 08 годині 40 хвилин старшим слідчим в особливо важливих справах другого слідчого відділу управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 в межах досудового розслідування, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002852 від 15.08.2014 року було затримано громадянина України ОСОБА_11 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27, ст. 349, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 289 КК України, у присутності слідчого в ОВС ГСУ ГПУ ОСОБА_12 та співробітників спецпідрозділу «Альфа» СБ України.

Затримання громадянина України ОСОБА_11 відбулося у протиріч чинним нормам Кримінального процесуального кодексу України, а саме ст. 208, 211.

Громадянин України ОСОБА_11 був без ухвали слідчого судді затриманий за місцем свого проживання та реєстрації у квартирі АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 208 КПК України, уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин; якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесено законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України.

Адвокат звертає увагу на те, що слідчі ОСОБА_6 та ОСОБА_12 порушили правові положення ст. 208 КПК України, оскільки затримали громадянина ОСОБА_11 без ухвали слідчого судді і без наявності підстав такого затримання, передбачених ст. 208 КПК України (порушення були зафіксовані на відео, яке додається до даної скарги).

Відповідно до ч. 3 ст. 208 КПК України, уповноважена службова особа, слідчий прокурор може здійснити обшук затриманої особи з дотриманням правил, передбачених частиною сьомою статті 223 і статтею 236 цього Кодексу.

Але, так у протиріч, ч. 7 ст. 223 КПК України слідчими ОСОБА_6 та ОСОБА_12 невідомі стороні захисту були залучені поняті, про що адвокат ОСОБА_7 , як захисник громадянина України ОСОБА_11 неодноразово наголошував, шляхом заявлення клопотань. Адвокат вказував на те, що поняті є заінтересованими особами, оскільки були всі підстави вважати, що поняті являлись співробітниками правоохоронних органів України.

Відповідно до ч. 4 ст. 208 КПК України, уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Так, на відео, яке додається до скарги чітко простежується, що слідчі ОСОБА_6 та ОСОБА_12 безпідставно відмовляють адвокату ОСОБА_7 , захиснику у клопотанні негайно викликати карету швидкої допомоги, оскільки громадянин України ОСОБА_11 скаржився на сильний біль у грудній клітині в області серця. Через деякий час, коли адвокат самостійно викликав карету швидкої допомоги, слідчі відмовляли в тому, щоб лікар оглянув громадянина України ОСОБА_11 після огляду лікарем громадянина України ОСОБА_11 , був зроблений висновок про негайну госпіталізацію, оскільки у останнього наявні всі ознаки інфаркту міокарда. Але, ігноруючи висновки лікаря слідчі ОСОБА_6 та ОСОБА_12 продовжували ведення процесуальної дії.

31 жовтня 2015 року відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, за участю старшого слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , в затриманої особи громадянина України ОСОБА_11 було вилучено без ідентифікації та поміщено в чорний пакет особисті речі, а саме: мобільний телефон марки iPhoneS6, металевий сірого кольору з прозорим резиновим чохлом на задній стороні; зарядний пристрій для мобільного телефону марки Yoobco металевий, з проводом білого кольору; матерчата сумка чорного кольору.

Так, вилучення особистих речей затриманого ОСОБА_11 , є незаконним зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушенням та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Разом з тим, відповідно до ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Разом з тим, ч. 6 ст. 173 КПК України передбачається, що ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня надходження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.

Адвокат звертає увагу на те, що згідно ст. 234 КПК України, обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді.

Частина 3 ст. 236 КПК України, говорить про те, що перед початком виконання ухвали слідчого судді особі, яка володіє житлом чи іншим володінням, а за її відсутності іншій присутній особі повинна бути пред`явлена ухвала і надана її копія. Але, громадянин України ОСОБА_11 не отримував жодної ухвали слідчого судді про дозвіл на обшук, таким чином не був повідомлений про здійснення обшуку.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

За змістом ч. 1 та ч. 5 ст 171 КПК України слідчий, прокурор не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна мають подати до слідчого судді клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої воно вилучено.

20.11.2015 року адвокатом ОСОБА_7 було направлено ряд клопотань, відповіді на які станом на день подачі даної заяви не були отримані, зокрема: направлено клопотання про повідомлення адвоката ОСОБА_7 , як захисника про проведення усіх слідчих дій стосовно громадянина України ОСОБА_11 ; направлено адвокатський запит з метою отримання копій процесуальних документів, таких як витяг з ЄРДР, копію постанови про призначення групи слідчих та копію постанови про призначення групи прокурорів; направлено клопотання про ознайомлення із матеріалами кримінального провадження №0002852; подано клопотання про повернення тимчасово вилученого майна.

Відсутність відповідей слідчих на клопотання адвоката ОСОБА_7 є однією з підстав вважати про їх неупередженість, відповідно до чого таке ігнорування порушує права громадянина України ОСОБА_11 , передбачені ст. 5, 7, 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

Міжнародно-правові акти у сфері прав людини проголошують серед основоположних прав людини право на житло та його недоторканість. Так, у ст. 12 Загальної декларації прав людини зазначається, що: «Ніхто не може зазнавати безпідставного втручання у його особисте та сімейне життя, безпідставного посягання на недоторканність його житла, таємницю його кореспонденції». Крім того, аналогічні права проголошені і в Міжнародному пакті про громадські і політичні права (ст. 17) та в Європейській конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ст. 8).

Щодо національного законодавства, адвокат зазначає, що Конституція України також гарантує недоторканість житла (ст. 30). Згідно положень цієї норми забороняється проникнення в житло чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Порушення недоторканності житла чи іншого володіння громадян тягне кримінальну відповідальність за ст. 162 Кримінального кодексу України. Тобто, встановлена караність за дії, пов`язані з незаконним проникненням до житла чи до іншого володіння особи, незаконним проведенням в них огляду чи обшуку.

Відповідно до Узагальнення судової практики розгляду слідчими суддями клопотань про надання дозволу на проведення обшуку житла чи іншого володіння особи у 2012 2013 роках, процедура отримання судового дозволу на проведення такої слідчої (розшукової) дії як обшук житла чи іншого володіння особи передбачена положеннями КПК і має на меті гарантію дотримання конституційних прав та свобод громадян в кримінальному провадженні. Чинний кримінальний процесуальний закон зазначає, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 КПК під житлом особи визначає будь-яке приміщення, яке знаходиться у постійному чи тимчасовому володінні особи, незалежно від його призначення і правового статусу, та пристосоване для постійного або тимчасового проживання в ньому фізичних осіб, а також всі складові частини такого приміщення. Не є житлом приміщення, спеціально призначені для утримання осіб, права яких обмежені законом. Під іншим володінням особи розуміються транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які знаходяться у володінні особи. Тобто новий КПК, на відміну від раніше діючого, закріплює легальне визначення понять «житло» та «інше володіння» і дає можливість не звертатись до спеціального законодавства аби зрозуміти зміст зазначених категорій.

Продовження утримання тимчасово вилученого майна ОСОБА_11 , є таким, що направлено на порушення його права власності, такі дії мають незаконний характер, вчиняються всупереч діючому КПК України, оскільки, правовий режим такого майна як тимчасово вилученого врегульовано главою 16 КПК України, з урахуванням положень якої, а саме ст. 169 КПК України, ч. 5 ст. 171 КПК України, наявні всі законні підстави для повернення вилученого майна та припинення з боку слідчих органів триваючого порушення права власності ОСОБА_11 .

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

В розумінні даної статті, під час кримінального провадження обов`язковими є вимоги Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої відповідним Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року.

Також, згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Заявник зазначає про порушення кримінальних проваджень проти слідчих ОСОБА_6 та ОСОБА_12 відповідно до ухвал слідчих суддів Печерського районного суду міста Києва: 1) Ухвала від 16 листопада 2015 року, винесена слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_13 по справі №757/42556/15-к, якою зобов`язано компетентних посадових осіб Генеральної прокуратури України внести відомості за заявою адвоката ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 162 КК України (порушення недоторканості житла). 2) Ухвала від 16 листопада 2015 року, винесена слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_13 по справі №757/42550/15-к, якою зобов`язано компетентних посадових осіб Генеральної прокуратури України внести відомості за заявою адвоката ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 365, 366 КК України (перевищення службових повноважень працівниками правоохоронного органу, службове підроблення). 3) Ухвала від 13 листопада 2015 року, винесена слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_14 по справі №757/42555/15-к, якою зобов`язано компетентних посадових осіб Генеральної прокуратури України внести відомості за заявою адвоката ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 387 КК України (розголошення даних досудового розслідування). 4) Ухвала від 18 листопада 2015 року, винесена слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 по справі №757/42830/15-к, якою зобов`язано компетентних посадових осіб Генеральної прокуратури України внести відомості за заявою адвоката ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 146 КК України (незаконне позбавлення волі, викрадення людини).

Таким чином, вищенаведені обставини вказують на всі підстави вважати, що слідчі в особливо важливих справах другого слідчого відділу управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 та ОСОБА_12 не здійснюють досудове розслідування належним чином, порушують чинні правові норми КПК України.

У судовому засіданні адвокати ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 підтримали вимоги заяви. У судовому засіданні слідчі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та прокурор ОСОБА_4 заперечували проти задоволення заяви про відвід слідчих, посилаючись на відсутність підстав.

Слідчий суддя, вислухавши у судовому засіданні адвокатів, слідчих, прокурора, вивчивши матеріали, надані сторонами у судовому засіданні та додані до заяви, прийшов до наступного висновку: Головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні номер 0002852 від 15 серпня 2014 року відносно ОСОБА_11 . Адвокат ОСОБА_7 на підставі договору про надання правової допомоги номер 09-11/2015 від 09 листопада 2015 року є захисником ОСОБА_11 . Адвокатом ОСОБА_7 заявлено відвід слідчим ОСОБА_6 та ОСОБА_12 з викладенням підстав, які слідчий суддя вважає не є обґрунтованими, а саме: стосовно затримання ОСОБА_11 без ухвали слідчого судді 31 жовтня 2015 року та 03 листопада 2015 року встановлено, що відповідно до ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_15 від 06 листопада 2015 року скарги адвоката ОСОБА_10 з приводу незаконних затримань ОСОБА_11 залишені без задоволення. Апеляційним судом міста Києва від 01 грудня 2015 року вказана ухвала залишена без змін. Стосовно залучених при проведенні затримання та вилучення речей ОСОБА_11 , то слідчому судді не надано доказів того. що вказані поняті є співробітниками правоохоронних органів. Відносно неповернення майна, вилученого у ОСОБА_11 під час його затримання, то всі речі були повернуті його представникам з отриманням розписок в отриманні вилучених речей. Стосовно відмови слідчим викликати карету швидкої допомоги ОСОБА_11 та ненадання медичної допомоги останньому, то слідчими надано пояснення, що доводи адвоката в цій частині є необгрунтованими. За даним фактом проводилася перевірка Головною військовою прокуратурою у зв,язку з внесенням до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення, за наслідками якого винесено постанову про закриття провадження у зв,язку з відсутністю події злочину. Вказана постанова про закриття була оскаржена стороною захисту до Печерського районного суду міста Києва та слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_16 відмовлено у задоволенні клопотання про скасування постанови. Щодо законності проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_2 , то він проведений законно на підставі ухвали слідчого судді Новозаводського районного суду міста Чернігова від 29 жовтня 2015 року. Всі копії ухвал слідчим ОСОБА_12 надані до заперечень. Крім того, адвокатом ОСОБА_17 , який є захисником другого підозрюваного у даному кримінальному провадженні , заявлялось клопотання про відвід слідчих ОСОБА_12 та ОСОБА_6 , але ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва ОСОБА_17 від 29 березня 2016 року в задоволенні заяви було відмовлено.

Відповідно до ст.77 КПК України слідчий не має права брати участь у кримінальному провадженні, якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім,ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя. Захисник або представник, свідок, експерти, спеціаліст, перекладач; якщо він особисто, його близькі родичі або члени його сім,ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші підстави, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості. Відвід слідчим є невмотивованим. Підстави для задоволення заяви про відвід відсутні.

На підставі ст.ст. 77, 80,81,369-372,303-307 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_11 про відвід слідчих в особливо важливих справах другого слідчого відділу управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 та ОСОБА_12 від здійснення досудового розслідування кримінального провадження номер 0002852 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя