У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання за участю прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження № 0000740 за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Апеляційного суду Рівненської області від 22 лютого 2016 року щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Володимирецького районного суду Рівненської області від 18 квітня 2014 року
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянина України, не судимого,
засуджено за ч. 1 ст. 119 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Вирішено долю речових доказів.
Вироком Апеляційного суду Рівненської області від 22 лютого 2016 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 скасовано.
Визнано ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.
Ухвалено стягнути із засудженого ОСОБА_7 процесуальні витрати та на підставі ч. 5 ст. 72 КК Українизараховано йому строк попереднього ув`язнення з 25 липня 2013 року по 02 липня 2014 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Згідно з вироком апеляційного суду ОСОБА_7 визнано винним і засуджено за те, що він за обставин, викладених у вироку, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, приблизно о 21 год. 00 хв. 24 липня 2013 року в квартирі АДРЕСА_1 під час сварки на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин наніс ОСОБА_8 не менше двох ударів кулаком в голову, спричинивши тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, від яких вона померла на місці події.
У касаційній скарзі захисник, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, порушує питання про зміну вироку апеляційного суду щодо ОСОБА_7 , просить виключити з мотивувальної частини вироку посилання на настання тяжких наслідків, як на обставину, яка обтяжує покарання засудженого, пом`якшити призначене покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України та на підставі ст. 72 цього Кодексу зарахувати ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 25 липня 2013 року по 02 липня 2014 року, з 05 лютого по 18 березня 2015 року та з 02 грудня 2015 року по 22 лютого 2016 року у строк відбування покарання. Вказує, що оскільки вироки апеляційного суду в цьому кримінальному провадженні двічі скасовувалися судом касаційної інстанції, й відповідно час з моменту скасування попереднього вироку до ухвалення нового ОСОБА_7 тримався під вартою, тому цей строк повинен бути зарахований у строк попереднього ув`язнення.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення касаційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який його засуджено, та кваліфікація його дій в касаційній скарзі захисника ОСОБА_6 не оскаржуються.
Посилання захисника на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, внаслідок чого ОСОБА_7 призначено надто суворе покарання, є непереконливими.
Так, відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Призначаючи покарання ОСОБА_7 , апеляційний суд з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким, конкретні обставини провадження, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання, - позитивну характеристику засудженого, а також те, що до кримінальної відповідальності він раніше не притягувався, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставину, що обтяжує покарання, - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. За таких умов апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 мінімального покарання, передбаченого санкцією частини статті, за якою його визнано винним. Таке покарання, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Враховуючи конкретні обставини справи, а також те, що засуджений ОСОБА_7 вчинив умисний злочин у стані алкогольного сп`яніння, в результаті якого настала смерть потерпілої, колегія суддів не знаходить підстав для призначення йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, про що порушує питання захисник у касаційній скарзі.
Оскільки в касаційній скарзі захисника ОСОБА_6 не наведено переконливих доводів на обґрунтування невиправданої суворості призначеного ОСОБА_7 покарання, то скарга в частині доводів про необхідність його пом`якшення задоволенню не підлягає.
Разом із тим, заслуговують на увагу посилання захисника на безпідставність урахування апеляційним судом такої обставини, що обтяжує покарання ОСОБА_7 , як настання тяжких наслідків, завданих злочином, оскільки настання смерті потерпілої, є кваліфікуючою ознакою злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. Тому посилання апеляційного суду на наявність зазначеної обставини, що обтяжує покарання засудженого, підлягає виключенню з мотивувальної частини вироку, але це не впливає на призначене ОСОБА_7 покарання.
Крім того, згідно з ч. 5 ст. 72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У строк попереднього ув`язнення, крім іншого, включається строк тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження, а також строк перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
З матеріалів цього кримінального провадження вбачається, що вироком Володимирецького районного суду Рівненської області від 18 квітня 2014 року ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання цим вироком законної сили. Разом з цим, вироки апеляційного суду щодо ОСОБА_7 від 02 липня 2014 року та 18 березня 2015 року скасовувались ухвалами Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, відповідно, від 05 лютого та 02 грудня 2015 року з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції. За таких обставин доводи захисника про необхідність зарахування ОСОБА_7 у строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення з 05 лютого по 18 березня 2015 року та з 02 грудня 2015 року по 22 лютого 2016 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі є слушними і на підставі ч. 5 ст. 72 КК України підлягають задоволенню. При цьому строк попереднього ув`язнення з 25 липня 2013 року по 02 липня 2014 року обґрунтовано зараховано ОСОБА_7 вироком Апеляційного суду Рівненської області від 22 лютого 2016 року з того ж розрахунку.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставою для скасування вироку апеляційного суду, не встановлено.
Керуючись статтями 433, 434, 436438 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Апеляційного суду Рівненської області від 22 лютого 2016 року щодо ОСОБА_7 змінити, виключивши з мотивувальної частини посилання на обставину, яка обтяжує покарання, тяжкі наслідки, завдані злочином.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 05 лютого по 18 березня 2015 року та з 02 грудня 2015 року по 22 лютого 2016 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ _________________ ____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3