Справа № 152/456/16-к
Провадження1-кс/152/38/16
У Х В А Л А
22 березня 2016 року м. Шаргород
Слідчий суддя Шаргородського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 ,
за участі:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділення Шаргородського відділення поліції Жмеринського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,
у с т а н о в и в:
21 березня 2016 року до Шаргородського районного суду Вінницької області надійшло клопотання слідчого слідчого відділення Шаргородського відділення поліції Жмеринського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 .
Клопотання мотивоване тим, що під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000098 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, установлено, що, маючи посвідчення водія категорії «Б», 16 березня 2016 року, біля 10 години 30 хвилин, керуючи незареєстрованим трактором «МТЗ-50» з двохосним причепом «2 ПТС», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , виїхавши зі свого домоволодіння АДРЕСА_1 , перевозячи пасажира ОСОБА_7 , 1945 року народження, який перебував поза кабіною транспортного засобу, на навантаженому шифером, не обладнаному сидіннями причепі, перед початком руху, не переконався, що цей маневр буде безпечним і не створить перешкоди для руху або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, а також не упевнився у тому, що створено умови для безпечного перевезення пасажирів, розпочавши рух трактором вперед, переднім правим колесом причепа наїхав на пасажира ОСОБА_7 , який упав через передній борт причепа на проїжджу частину дороги.
У результаті дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) ОСОБА_7 від отриманих травм загинув.
Отже, своїми неумисними діями ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
Окрім того, у клопотанні зазначається, що ОСОБА_5 вчинив злочин, за який відповідно до ч. 2 ст. 286 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, є пенсіонером, злочин вчинив з необережності, проте після вчинення злочину, умисно, усвідомлюючи свої дії, почав знищувати та приховувати сліди злочину, засипавши піском сліди крові на дорозі, а свій одяг, на якому залишилися сліди крові, сховав на горищі. Також, з метою приховування злочину, ОСОБА_5 нікому не повідомив про те, що сталося, не викликав швидку, натомість самостійно завантажив потерпілого у свій автомобіль, поїхав у напрямку лікарні, проте, побачивши, що ОСОБА_7 не подає ознак життя, з метою подальшого приховування злочину, вивіз тіло ОСОБА_7 у лісозахисну смугу, поблизу автодороги Немирів-Могилів-Подільський біля с. Політанки Шаргородського району Вінницької області, де і залишив його.
Посилаючись на зазначене вище, слідчий просить застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах 60 днів, розмір застави визначити від 20 до 80 розмірів мінімальної заробітної плати.
У судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 клопотання підтримав, посилаючись на обставини, зазначені у ньому та просив задовольнити його, обравши підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах 60 днів, з визначенням застави у розмірі від 20 до 80 розмірів мінімальної заробітної плати.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на обставини, викладені у ньому.
Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечили проти застосування до обвинуваченого запобіжних заходів та просили суд обмежитись особистим зобов`язанням, пояснивши, що підозрюваний повністю визнає себе винуватим у вчиненні злочину, зазначеного у повідомленій йому підозрі, від органів досудового розслідування та суду він переховуватися не планує, має постійне місце проживання та сім`ю, позитивно характеризується за місцем проживання. На даний час, підозрюваний приймає активну участь у витратах родичів загиблого, пов`язаних із його похованням.
Заслухавши пояснення учасників судового засідання, вивчивши клопотання та додані до нього документи, вирішуючи питання взяття ОСОБА_5 під варту, слідчий суддя виходить із такого.
Статтею 8 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до частин 1 та 5 ст. 12 КПК України під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом. Затримання особи, взяття її під варту або обмеження в праві на вільне пересування в інший спосіб під час кримінального провадження, здійснене за відсутності підстав або з порушенням порядку, передбаченого цим Кодексом, тягне за собою відповідальність, установлену законом.
Частинами 1, 2 та 6 ст. 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Згідно із ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також, в тому числі, запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Частиною 2 ст. 177 КПК України встановлено, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено: «що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (див. рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»). Мета затримання для допиту полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання (див. рішення у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства»). Однак, вимога, що підозра має ґрунтуватися на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови»).
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного; 4) наявність у підозрюваного постійного місця роботи, навчання, та інші, встановлені в ч. 1 ст. 178 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
З матеріалів, доданих слідчим до клопотання, вбачається, що 18 березня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено повідомлення про те, що у лісозахисній смузі, неподалік автодороги Немирів-Могилів-Подільський біля с. Політанки Шаргородського району Вінницької області виявлено труп ОСОБА_7 , на тілі якого наявні тілесні ушкодження, характерні для ДТП, правова кваліфікація злочину ч. 2 ст. 286 КК України.
18 та 19 березня 2016 року було оглянуто місце виявлення трупу та місце ДТП, про що слідчими складено відповідні протоколи.
20 березня 2016 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та допитано у цьому статусі, що підтверджується повідомленням про підозру та протоколом допиту підозрюваного.
ОСОБА_5 у судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні злочину за обставин, зазначених у повідомленні про підозру. Пояснив, зокрема, що він дійсно, керуючи трактором наїхав переднім правим колесом причепа до трактора на ОСОБА_7 , який у цей момент випав з причепа на дорогу. Після цього, підозрюваний, вирішив завезти ОСОБА_7 у лікарню м. Шаргород, для чого він, помістив потерпілого до салону свого автомобіля та поїхав. По дорозі ОСОБА_5 побачив, що ОСОБА_7 не подає ознак життя, і тоді підозрюваний, перелякавшись залишив тіло ОСОБА_7 у лісосмузі, неподалік с. Політанки Шаргородського району Вінницької області, де проживав останній. Залишивши тіло потерпілого у лісосмузі, ОСОБА_5 витер покривалом, у яке був завернутий труп сліди крові, залишені у салоні машини, помістив покривало у мішок та викинув його на смітник за с. Березівка. Приїхавши додому, ОСОБА_5 сховав брудний від крові одяг на горище, щоб не бачила дружина та рідні, а сліди крові, залишені на дорозі засипав піском, щоб не боялися діти, які йтимуть зі школи додому. Швидку він не викликав, оскільки вирішив, з метою прискорення надання ОСОБА_7 медичної допомоги, самостійно завезти потерпілого у лікарню. Через декілька днів, у сільській раді працівники поліції опитували його з приводу того, чи не знає він, що сталося з ОСОБА_7 , на що підозрюваний пояснив, що не знає.
Отже, з огляду на викладене вище, слідчий суддя приходить до переконання, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється органами досудового розслідування у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
20 березня 2016 року ОСОБА_5 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, як особа, підозрювана у вчиненні злочину, про що складено відповідний протокол.
Визначаючись щодо ризиків, які дають достатньо підстав вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду та перешкоджати кримінальному провадженню, слідчий суддя виходить із такого.
ОСОБА_5 у судовому засіданні визнав, що після вчинення злочину, він перевіз тіло потерпілого у лісосмугу, засипав піском сліди крові на дорозі, витер кров у салоні автомобіля, викинув на смітник покривало, у яке загортав тіло потерпілого, а забруднений кров`ю ОСОБА_7 одяг заховав на горищі. Окрім того, про вчинене він нікого не повідомив, натомість коли за кілька днів працівники поліції опитували його про те, чи не знає він, що сталося з ОСОБА_7 , ОСОБА_5 повідомив, що не знає.
Отже, з урахуванням наведеного, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду та перешкоджати кримінальному провадженню.
Постановляючи цю ухвалу, слідчий суддя враховує також, що ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується виключно позитивно, одружений, є пенсіонером, його вік становить 61 рік.
Таким чином, ураховуючи зазначене вище, на переконання слідчого судді, прокурором при розгляді клопотання було доведено лише обставини, передбачені пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, проте не обґрунтовано та не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Отже, ураховуючи те, що під час розгляду клопотання, прокурором жодним чином не обґрунтовано та не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання зазначеного ризику (п. 5 ч. 1 ст. 194 КПК України), слідчий суддя відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
З огляду на викладене, слідчий суддя вважає за можливе застосувати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, а саме домашній арешт за місцем його фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст.194 КПК України.
Керуючись статтями 177, 178, 181, 193, 194, 202, 309 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в:
У задоволенні клопотання слідчого слідчого відділення Шаргородського відділення поліції Жмеринського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 - відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:
- прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду на визначений час;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- не відлучатися з місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово, що обґрунтовується необхідністю профілактичного нагляду за ОСОБА_5 та задля недопущення вчинення ним інших злочинів.
Визначити строк дії ухвали - по 20 травня 2016 року включно.
Ухвалу в частині застосування домашнього арешту щодо ОСОБА_5 направити для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного - до Чернівецького відділення поліції Могилів-Подільського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.
Звільнити ОСОБА_5 з-під варти, негайно після доставлення його до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Згідно зі статтями 309, 392, 395 КПК України на ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1