Справа № 525/145/16-к
Провадження № 1-кс/525/26/2016
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.03.2016 року слідчий суддя Великобагачанського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , при секретареві ОСОБА_2 , з участю прокурора Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , старшого слідчого СВ Великобагачанського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СВ Великобагачанського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 , яке погоджено з прокурором Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 про застосування до підозрюваного за ч.2 ст.186 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, в порядку ст. 89 КК України не судимого, запобіжного заходу у виді тримання під вартою, -

в с т а н о в и в:

8 лютого 2016 року до суду надійшло клопотання слідчого СВ Великобагачанського ВП ГУНП України в Полтавській області ОСОБА_6 , яке погоджено з уповноваженим прокурором прокурором Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , в порядку ст.188 КПК України, про застосування до підозрюваного за ч.2 ст.186 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Дане клопотання 8 лютого 2016 року канцелярією Великобагачанського районного суду Полтавської області передано на розгляд слідчому судді ОСОБА_7 , який цього дня подав заяву про самовідвід, яка була задоволена ухвалою суду від 8 лютого 2016 року, а справу передано до канцелярії Великобагачанського районного суду Полтавської області для проведення її подальшого розподілу в порядку, визначеному КПК України.
9 лютого 2016 року дане клопотання передано на розгляд слідчому судді ОСОБА_1 .

Як вбачається з клопотання органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 7 листопада 2015 року близько 03 год. 00 хв., з метою викрадення чужого майна приїхали до складського приміщення, що розташоване на території колишньої ферми в с. Довгалівка Великобагачанського району Полтавської області, та належить ОСОБА_9 , маючи корисливий мотив, з метою викрадення належного ОСОБА_9 майна, шляхом вільного доступу у двох зайшли до складського приміщення, вхідні двері якого відсутні, де за допомогою двох металевих відер та полімерних мішків, які взяли з собою, насипали 31 полімерний мішок насіння соняшнику та склали його на території складу, після чого почали завантажувати полімерні мішки з насінням соняшнику до салону автомобіля, який залишили біля складського приміщення.

Після цього, ОСОБА_5 , побачивши, що до нього наближається власник, під дією раптово виниклого умислу, спрямованого на відкрите заволодіння насінням соняшнику потерпілого з корисливих мотивів, умисно, у присутності власника ОСОБА_8 та ОСОБА_5 сіли в автомобіль марки Renault Kangoo д. н. з. НОМЕР_1 , та, ігноруючи висловлювання власника припинити дії і повернути майно, поїхали у напрямку центру с. Довгалівка Великобагачанського району, тим самим з місця вчинення кримінального правопорушення зникли. ОСОБА_5 , таким чином довівши свій злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння 31 мішку з насінням соняшнику, загальною вагою 819, 5 кг., вартістю 8 грн. 50 коп. за 1 кг, до кінця, заподіяв потерпілому ОСОБА_9 збитки на суму 7621 грн. 35 коп.

Зазначають, що таким чином, своїми умисними та протиправними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України.

26.11.2015 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 , винесено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України (грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб, але підозрюваному воно не було вручено.

Про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, слідчий СВ Великобагачанського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 посилається на дані: протоколу огляду автомобіля марки Reno Kengoo д.н.з НОМЕР_1 від 7 листопада 2015 року, протоколу допиту потерпілого ОСОБА_9 від 7 листопада 2015 року та протоколу додаткового допиту потерпілого ОСОБА_9 від 11 листопада 2015 року, протоколи допиту свідків.

Посилаючись на вищевказані обставини та на те, що існують обставини, що свідчать про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та те, що підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, який в аспекті кримінально-правової кваліфікації відноситься до категорії тяжких та санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років; перебуваючи на волі може продовжити свою злочинну діяльність, негативно вплинути на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, а також спробувати знищити, приховати або спотворити будь-які із речей чи знарядь вчинення злочину, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також те, що перебуваючи на волі ОСОБА_5 може незаконно вплинути на потерпілого та свідків в даному кримінальному провадженні шляхом погроз та інших протиправних дій, слідчий СВ Великобагачанського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Великобагачанського районного суду Полтавської області з клопотанням, яке погоджено з уповноваженим прокурором, про застосування до підозрюваного за ч.2 ст.186 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, в порядку ст. 89 КК України не судимого, запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді від 10 лютого 2016 року надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , що підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.186 КК України, з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
28 березня 2016 року до суду надійшло повідомлення про те, що 28 березня 2016 року о 10 годині 45 хвилин до Великобагачанського ВП ГУНП в Полтавській області з`явився підозрюваний ОСОБА_5 .

Слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного за ч.2 ст.186 КК України ОСОБА_5 , та додані до нього матеріали, якими обґрунтовується необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, допитавши підозрюваного ОСОБА_5 , який вказав, що в ніч на 7 листопада 2015 року він разом з ОСОБА_8 приїхали на автомобілі до приміщення складу, яке розташоване в с. Довгалівка Великобагачанського району Полтавської області. Приїхавши туди вони зайшли до приміщення складу, двері якого були відсутні, де за допомогою відер насипали 31 полімерний мішок насіння соняшнику, після чого їх частину завантажили до автомобіля. В цей час він побачив, що до автомобіля наближається власник складу з рушницею в руках, який казав їм, щоб вони припинили ці дії, і вони з цього моменту більш ніяких протиправних дій не вчиняли, з місця пригоди він не тікав, викликів до слідчого не отримував, від органів досудового розслідування не переховувався, просив врахувати, що проживає з матер`ю, яка є інвалідом другої групи, і не обирати запобіжний захід у виді тримання під вартою, заслухавши думку прокурора Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , який підтримав внесене до слідчого судді клопотання та посилався на ризики, які вказані у клопотанні, пояснення старшого слідчого СВ Великобагачанського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 , який підтримав внесене до суду клопотання та посилався на обставини та ризики, що викладені в ньому, і приходить до висновку, що в даний час відсутні підстави для обрання підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такого запобіжного заходу як тримання під вартою і йому необхідно обрати більш м`який запобіжний захід, виходячи з таких підстав.

Згідно ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати, зокрема, на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти, зокрема, інше кримінальне правопорушення. Відповідно до ч.2 цієї статті, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Статтею 178 КПК України встановлені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

При розгляді даного клопотання слідчий суддя враховує також загальні положення ч.3 ст.176 КПК України, виходячи з встановленого КПК України принципу змагальності сторін, про те, що слідчий, прокурор, якщо не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам, то слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу.

Нормами ч.1 ст.183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що в ЄРДР 7 листопада 2015 року внесені відомості про те, що в ніч з 6 листопада 2015 року на 7 листопада 2015 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таємно, шляхом вільного доступу проникли на територію складського приміщення, що розташоване в с. Довгалівка Великобагачанського району Полтавської області та належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , звідки викрали близько 3 тонн насіння соняшнику, чим завдали власнику матеріальних збитків на суму 30 000 грн. (а.к.3).

ОСОБА_9 в своїй заяві від 7 листопада 2015 року просив прийняти міри до невідомих осіб, які в ніч на 7 листопада 2015 року з його складського приміщення в с. Довгалівка Великобагачанського району Полтавської області здійснили крадіжку 3 тонн насіння соняшнику, чим завдали йому збитків на суму 30 000 грн. (а.к.5).

Прокурором прокуратури Великобагачанського району ОСОБА_10 26 листопада 2015 року винесено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, яке кваліфіковане органом досудового розслідування за ч. 2 ст.186 КК України відносно громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, в порядку ст. 89 КК України не судимого, щодо цього кримінального правопорушення. (а.к. 22- 23).

З протоколу огляду від 7 листопада 2015 року, проведенного слідчим СВ Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_6 вбачається, що в ході огляду складського приміщення, розташованого в с. Довгалівка Великобагачанського району Полтавської області було виявлено та вилучено 12 мішків насіння соняшнику вагою 321 кг. та автомобіль марки Renault Kangoo, д. н. з. НОМЕР_1 (а.к.6-7).

В протоколах допиту від 7 листопада та 11 листопада 2015 року потерпілий ОСОБА_9 вказав, що 7 листопада 2015 року близько 3 години ночі він чув, як двоє невідомих осіб набирали його соняшник з складського приміщення, розташованого в с. Довгалівка Великобагачанського району та вантажили у мішки, які вантажили до автомобіля марки Рено Кенго синього кольору, д.н.з НОМЕР_1 . Бажаючи припинити їх незаконні дії він вийшов до них, а невідомі особи побачивши його почали їхати на вказаному автомобілі з місця пригоди (а.к.10-11, 12-13).

З довідки № 636 від 12 листопада 2015 року виданої ПСП Гарант -2005 вбачається, що станом на 7 листопада 2015 року вартість 1 кг. соняшнику становила 8 грн. 50 коп. (а.к.8).

Постановою слідчого СВ Великобагачанського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 від 26 листопада 2015 року перекваліфіковано дії ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000386 від 07.11.2015 року з ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України на ч.2 ст. 186 КК України (а.к.21).

Постановою прокурора прокуратури Великобагачанського району Полтавської області ОСОБА_10 від 7 грудня 2015 року досудове розслідування за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України зупинено, а підозрюваних оголошено в розшук (а.к. 26 ).

Дослідивши наявні матеріали, що додані до клопотання слідчий суддя приходить до висновку, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України ОСОБА_5 , що підтверджується: даними протоколу огляду місця події від 7 листопада 2015 року в с. Довгалівка Великобагачанського району Полтавської області; протоколами допиту потерпілого ОСОБА_9 , показаннями свідків, які повідомили про відомі їм обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України (а.к.а.к. 14- 15, 16-17, 18-19).

Аналізуючи доведеність прокурором обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України щодо потерпілого ОСОБА_9 в контексті положень п.1 ч.1 ст.194 КПК України слідчий суддя приходить до висновку, що в сукупності даних протоколу огляду місця події від 7 листопада 2015 року, показань потерпілого ОСОБА_9 щодо обставин вчиненого щодо нього кримінального правопорушення зі сторони ОСОБА_5 , а також з урахуванням показань свідків, допитаних в даному кримінальному провадженні в своїй сукупності, прокурором в судовому засіданні при розгляді вказаного клопотання, в межах його розгляду, доведено обставини та наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України відносно потерпілого ОСОБА_9 , про яке було повідомлено про підозру ОСОБА_5 .

При цьому, в контексті висновків слідчого судді щодо обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України слідчий суддя застосовує практику Європейського суду з прав людини і зазначає наступне.

Так, Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства зазначив, «…наявність обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які змогли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин.

У справі «Феррарі-Браво проти Італії» ЄСПЛ зазначив: «…комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», ЄСПЛ зазначив: «…факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже, в своїй сукупності, виходячи з вищевикладеного слід дійти висновку, що й практика Європейського суду з прав людини дає підстави стверджувати, що немає вимоги щодо чітких доказів на стадії обрання запобіжного заходу, на якій не вирішується питання про доведеність чи не доведеність вини особи у вчиненні злочину.

Встановлюючи та аналізуючи наявність поданих доказів про обставини, які передбачені п.2 та п.3 ч.1 ст.194 КПК України (що ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів), в межах внесеного клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя приходить до висновку, що при розгляді даного клопотання обставини, передбачені п.2 та п.3 ч.1 ст.194 КПК України є недостатньо доведеними, виходячи з таких підстав.

Підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (як встановлено в судовому засіданні), має постійне місце реєстрації в АДРЕСА_1 , З його слів проживає з матір`ю, яка є інвалідом 2 групи, органом досудового розслідування обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, який є тяжким злочином, за даний злочин законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, при цьому, підозрюваний ОСОБА_5 в порядку ст. 89 КК України не судимий (а.к. 30), до адміністративної відповідальності не притягувався, є особою працездатного віку, хоча в даний час офіційно ніде не працює, стверджує, що є інвалідом 3 групи, за місцем проживання характеризується позитивно (а.к. 29), на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває та за медичною допомогою до цих спеціалістів не звертався (а.к.32), однак, дана сукупність обставини та відомостей про особу підозрюваного, в контексті розгляду питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (який є найбільш суворим із запобіжних заходів) не свідчать достеменно про те, що він буде переховуватися від органів досудового слідства, перебуваючи на волі може продовжити свою злочинну діяльність, тим самим негативно вплинути на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, та може незаконно вплинути на свідків в кримінальному провадженні та потерпілого шляхом погроз та інших протиправних дій. Тобто, в своїй сукупності, саме в контексті клопотання про застосування запобіжного заходу тримання під вартою, такі дані не вказують на існування ризиків, визначених ч.1 ст.177 КПК України, зокрема, що підозрюваний ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування та суду та може впливати на встановлення істини по кримінальному провадженню, про які вказано у клопотанні слідчого СВ Великобагачанського ВП ГУНП в Полтавській області.

Твердження підозрюваного ОСОБА_5 , що він не отримував повісток і не переховувася від органів джосудового розслідування, не спростовані.

Відповідно до ч.4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Отже, системний аналіз наданих суду матеріалів клопотання в сукупності з поясненнями учасників судового розгляду та положеннями КПК України дає підстави слідчому судді вважати, що зазначення слідчим у клопотанні за погодженням з прокурором про те, що перебуваючи на волі підозрюваний переховується від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні не підтверджені жодним фактом і будь-якими належними доказами і по суті ґрунтуються на припущеннях. При цьому, в цьому контексті не зайвим є вказати про те, що відповідно до пункту 1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та її підпункту «с» кожен має право на волю та особисту недоторканість; нікого не може бути позбавлено свободи інакше, ніж відповідно процедури, встановленої законом в таких випадках, як законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Положення п.1 ч.1 ст.178 КПК України зобов`язують слідчого суддю оцінити вагомість наявних доказів учинення підозрюваним кримінального правопорушення. Крім того, слідчий суддя має встановити наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатньо для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні. У практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, є такі приписи: А) «При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших запобіжних заходів» (п.80 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року; Б) «Тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідності такого тримання й не було розглянуто можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу» (п.29 рішення у справі «Хайредінов проти України» від 11.10.2010 року).

Тому, виходячи з вищезазначеного та висновків, що викладені вище у даній ухвалі слідчого судді, з урахуванням обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та відомостей про особу підозрюваного, його соціальних зв`язків та встановленого зареєстрованого місця проживання, а також його сімейного становища, з врахуванням вимог КПК України та практики Європейського суду з прав людини слідчий суддя вважає необхідним та доцільним обрати підозрюваному ОСОБА_5 менш суворий запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, що об`єктивно спроможний забезпечити виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків і є співмірним з існуючими ризиками.

Так нормами ч.1 ст. 179 КПК України встановлено, що особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст. 194 цього Кодексу.
Частиною 5 ст.194 КПК України передбачене загальне коло обов`язків, які можуть бути покладені на підозрюваного при обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Враховуючи вищезазначені обставини справи та докази, що подані прокурором на підтвердження обґрунтування існуючих ризиків, слідчий суддя вважає, що в межах застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання на нього необхідно покласти такі обов`язки: прибувати за першою вимогою (викликом) до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає, а саме з м. Миргород Полтавської області без дозволу слідчого, прокурора, cуду; повідомляти слідчого, прокурора, cуд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

На виконання ч.6 ст.194 КПК України слідчий суддя зазначає, що обов`язки, які покладені на підозрюваного ОСОБА_5 не можуть перевищувати двох місяців.

На підставі викладеного та керуючись ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст. 176, 177-179, 186,193,194,196 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Великобагачанського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 , яке погоджено з прокурором Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 про застосування до підозрюваного за ч.2 ст.186 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, в порядку ст. 89 КК України не судимого, запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, в порядку ст. 89 КК України не судимого, що підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, запобіжний захід особисте зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

1)прибувати за першою вимогою (викликом) до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

2)не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає, а саме з м. Миргород Полтавської області без дозволу слідчого, прокурора, cуду;

3)повідомляти слідчого, прокурора, cуд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Строк дії покладених на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язків та строк дії запобіжного заходу ( особистого зобов`язання) два місяці, тобто до 28 травня 2016 року.

Відповідно до ч.3 ст. 179 КПК України контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на слідчого Великобагачанського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 .
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ознайомити підозрюваного ОСОБА_5 під розпис з ухвалою про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Полтавської області протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1