Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/3045/16-к
н/п 1-кп/490/415/2016
ВИРОК
Іменем України
11 травня 2016 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

її захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,

під час підготовчого судового засідання щодо обвинувального акту, складеного за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження № 0000265, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Вознесенську Миколаївської області, є громадянкою України, раніше не судимою, заміжньою, пенсіонеркою, інвалідом 2-ї групи, має повну вищу освіту, зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, що надійшов до суду з угодою про визнання винуватості, -

В С Т А Н О В И В :
Згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення за викладених нижче обставин.

ОСОБА_4 з 2014 року є засновником і головою громадських організації "Всеукраїнський громадський рух на захист прав громадян", "Народний контроль" та "Всеукраїнське об`єднання "Народний люстраційний центр", які відповідно до п.п. 2.2 Статутів серед іншого на безоплатній основі сприяли наданню правової допомоги особам, чиї права були порушені, запровадженню дієвого громадського контролю за діяльністю органів державної влади, в тому числі правоохоронних, реалізації конституційних прав громадян шляхом викривання недоліків у роботі органів державної влади, оскарження дій їх службових осіб.

Крім того, при виконанні цих статутних видів діяльності очолюваних нею громадських організації ОСОБА_4 періодично приймала участь в особистому прийомі громадян керівниками УМВС України в Миколаївській області, проводила із залученням громадськості і засобів масової інформації пікетування будівлі УМВС України в Миколаївській області, публічно висловлювалася щодо якості роботи УМВС, окремих його працівників, піддавала їх критиці чи позитивно оцінювала їх роботу, формувала таким чином думку суспільства про роботу вказаного управління, його підрозділів, керівників та рядових працівників.

В силу цього та постійних контактів з керівниками УМВС України в Миколаївській області при представництві інтересів громадян ОСОБА_4 була знайома з заступником начальника - начальником міліції громадської безпеки УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_7 ..

У червні 2015 року (більш точного часу встановити не виявилося можливим) до ОСОБА_4 , як до своєї знайомої і голови вказаних громадських організацій, звернувся дільничний інспектор міліції СДІМ Березанського РВ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_8 і попросив надати йому правову допомогу у сфері трудового законодавства, а саме при вирішенні питання про переведення його з посади дільничного інспектора міліції Березанського РВ УМВС України в Миколаївській області до одного з підрозділів органів внутрішніх справ в м. Миколаєві для подальшого несення служби.

В цей же час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на пропозицію, обіцянку здійснити вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, та одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення такою особою.

З метою реалізації свого злочинного умислу, переслідуючи корисливу мету, ОСОБА_4 запропонувала та пообіцяла ОСОБА_8 за допомогою наявних у неї службових зв`язків та ділового знайомства з заступником начальника - начальником міліції громадської безпеки УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_7 ; використовуючи свої можливості як громадського активіста, за умови передачі їй грошової винагороди у розмірі 300 доларів США, здійснити вплив на ОСОБА_7 .. При цьому, ОСОБА_4 і ОСОБА_8 усвідомлювали, що ОСОБА_7 приймає рішення про погодження чи непогодження документів щодо переведення підлеглих працівників, в тому числі ОСОБА_8 з однієї посади на іншу та відповідно до примітки ст. 369-2 КК України і п. "д" ч. 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції" є особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

ОСОБА_4 запевнила ОСОБА_8 , що в силу своєї громадської діяльності та наявних у зв`язку з цим можливостей постійно підтримує ділові зв`язки з ОСОБА_7 , останній знає, що вона може його критикувати чи позитивно оцінювати як публічно, так і при спілкуванні з його безпосереднім керівником - начальником УМВС ОСОБА_9 , тому вона має вплив на ОСОБА_7 при прийнятті ним потрібного ОСОБА_8 рішення. ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_4 про свою згоду з цією її пропозицією.

Реалізуючі свій злочинний умисел ОСОБА_4 зателефонувала заступнику начальника - начальнику міліції громадської безпеки УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_7 , який є особою, уповноваженою на виконання функцій держави, та здійснила вплив на нього, а саме попросила в порядку виконання ним службових повноважень після написання ОСОБА_8 рапорту про переведення погодити відповідні документи щодо переведення ОСОБА_8 з посади дільничного інспектора міліції Березанського РВ УМВС України в Миколаївській області до одного з підрозділів органів внутрішніх справ у м. Миколаєві для подальшого несення служби.

Після цього, 13 жовтня 2015 року ОСОБА_4 , перебуваючи біля свого будинку за адресою: АДРЕСА_2 , зустрілася з ОСОБА_8 і повідомила, що вплинула на ОСОБА_7 з метою прийняття ним рішення про погодження документів щодо переведення ОСОБА_8 з посади дільничного інспектора міліції Березанського РВ УМВС України в Миколаївській області на посаду в одному з підрозділів органів внутрішніх справ у м. Миколаєві.

При цьому ОСОБА_4 висловила ОСОБА_8 вимогу передати їй за здійснення вказаного впливу раніше обумовлену ними неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у сумі 300 доларів США.

03 листопада 2015 року, близько 16 год. 25 хв., ОСОБА_8 зустрівся з ОСОБА_4 біля її будинку за адресою: АДРЕСА_2 , при цій зустрічі під час розмови ОСОБА_8 , діючи під контролем правоохоронних органів, виконуючи попередні вимоги ОСОБА_4 передав їй, а остання отримала від нього неправомірну вигоду в сумі 300 доларів США, що за курсом НБУ на 03 листопада 2015 року складало 6 905 грн., за вплив ОСОБА_4 на прийняття заступником начальника - начальником міліції громадської безпеки УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_7 , уповноваженим на виконання функцій держави, рішення про погодження документів щодо переведення з посади дільничного інспектора міліції Березанського РВ УМВС України в Миколаївській області на посаду в одному з підрозділів органів внутрішніх справ у м. Миколаєві.

Під час досудового розслідування 30 березня 2016 року між заступником начальника відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_4 , за участю захисників останньої, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно угоди, ОСОБА_4 повністю беззастережно визнала свою винуватість у зазначеному вище кримінальному правопорушенні і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, що нею виконано під час підготовчого судового засідання 11 травня 2016 року.

Таким чином, своїми умисними неправомірними діями ОСОБА_4 вчинила злочин, передбачений ч. 2 ст. 369-2 КК України, а саме зловживання впливом, тобто пропозицію, обіцянку здійснити вплив за надання неправомірної вигоди та одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди обвинуваченій буде призначено покарання за ч. 2 ст. 369-2 КК України у виді штрафу у розмірі 750 (сімсот п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 12 750 (дванадцять тисяч сімсот п`ятдесят) гривень.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладено угоду між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України, угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим чи підозрюваним може бути укладено у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкоду завдано лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачена ОСОБА_4 визнала себе винуватою, віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості, внаслідок яких шкоду завдано лише державним та суспільним інтересам, а отже угоду про визнання винуватості може бути укладено.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення п. 1 ч. 1 ст. 473, ч. 4 ст. 474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Обвинувачена ОСОБА_4 погодилася на призначення їй узгодженого покарання.

Умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, а також інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, підстави вважати, що укладення угоди було недобровільним відсутні, фактичні підстави для визнання винуватості мають місце.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором і обвинуваченою та призначення їй узгодженого сторонами покарання.

Як слідує зі змісту ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого документально підтверджені витрати на залучення експертів.
Стороною обвинувачення надано довідку, якою документально підтверджуються процесуальні витрати на залучення експерта Миколаївського науково-дослідницьким експертно-криміналістичного центру МВС України для проведення у ході досудового розслідування обставин кримінального провадження № 0000265 судової експертизи (висновок № 57) на суму 491 грн. 04 коп..
Таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченої ОСОБА_4 підлягає стягненню на користь Миколаївського науково-дослідницького експертно-криміналістичного центру МВС України 491 грн. 04 коп. в рахунок відшкодування вказаних процесуальних витрат.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 374-376, 474, 475 КПК України, -

З А С У Д И В :
Угоду від 30.03.2016 про визнання винуватості, укладену між заступником начальника відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000265, - затвердити.

Визнати ОСОБА_4 винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, та призначити їй за цей злочин узгоджене сторонами покарання у виді штрафу у розмірі 750 (сімсот п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 12 750 (дванадцять тисяч сімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Миколаївського науково-дослідницького експертно-криміналістичного центру МВС України в рахунок відшкодування процесуальних витрат на залучення експерта - 491 (чотириста дев`яносто одну) гривню 04 копійки.
На вирок лише з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: