Справа № 523/2500/16-к
Провадження №1-кп/523/345/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.03.2016 року м. Одеса
Суворовський районний суд м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду кримінальне провадження №0000435 із звинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця с. Широке, Білгород-Дністровського району, Одеської області, українця, громадянина України, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, раніше судимого:

-20.11.2012 Білгород-Дністровським міським судом Одеської області за ч.1 ст.186, ч.2 ст. 187, ч.1 ст.296, ч.1 ст. 70, ст.69 КК України до 3-х років позбавлення волі, звільненого 20.03.2015 року умовно-достроково, на строк 1 місяць 22 дні,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,
в с т а н о в и в:
21.01.2016 приблизно о 20:40 годині, ОСОБА_5 перебуваючи біля будинку № 2 по вул. Проспект Добровольського, 71/а, в м. Одеса, діючи з корисливих мотивів, умисно, з метою відкритого викрадення чужого майна, побачив раніше незнайому йому ОСОБА_4 , яка розмовляла по своєму мобільному телефону марки «Мейзу» М2 в корпусі білого кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 вартістю 3 500 гривень, даний телефон, ОСОБА_5 визнав предметом свого протиправного умислу. Далі ОСОБА_5 реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна поєднаного з насиллям, підбіг до потерпілої зі спини та відкрито, шляхом застосування насилля, яке виразилось в тому, що він штовхнув потерпілу, від чого остання втратила рівновагу та впала на ліве коліно, після чого ОСОБА_5 , вирвав з її рук вищезазначений мобільний телефон, та з місця правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на свій розсуд. Спричинивши матеріальну шкоду потерпілій на загальну суму 3 500 гривень.

Обвинувачений свою вину у вчиненому діянні визнав повністю, підтвердив в своїх показаннях сутність пред`явленого йому обвинувачення та додатково показав, що 21.01.2016 року приблизно о 20:40 годині, перебуваючи біля будинку № 2 по вул. Проспект Добровольського, 71/а, в м. Одеса, побачив раніше незнайому йому жінку, яка розмовляла по своєму мобільному телефону. Підбігши до неї ззаду, штовхнув її у спину, після того як вона впала, вирвав з рук мобільний телефон. З викраденим намагався зникнути з місцця скоєння злочину, однак був затриманий працівникам поліції. Про вчинене обвинувачений жалкує, щиро кається.

Отримавши показання обвинуваченого та потерпілої, що повністю відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, з`ясувавши правильність розуміння всіма учасниками судового засідання змісту цих обставин та відсутності їх оспорювань, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши правові наслідки застосування положень ч.3 ст.349 КПК України, за клопотанням прокурора, підтриманого потерпілою, обвинуваченим та його захисником, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів.

Вчинені обвинуваченим ОСОБА_5 діяння суд кваліфікує за ч.2 ст.186 КК України, як

відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаним з застосуванням насилля, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненому повторно.
При призначенні покарання обвинуваченому суд визнає його щире каяття, публічне вибачення в суді перед потерпілою, відсутність матеріального збитку та активне сприяння розкриттю злочину в якості обставин, які пом`якшують покарання.

Крім того, суд приймає до уваги позицію потерпілої ОСОБА_4 , яка просила призначити обвинуваченому мінімальний строк покарання, характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, а також враховує дані про обвинуваченого ОСОБА_5 як про офіційно не працевлаштовану особу, раніше судимого, не маючого постійного місця проживання.

З урахуванням викладеного суд вважає що зазначені обставини не дозволяють застосувати до обвинуваченого при призначенні покарання положення ст.ст.69, 75 і 76 КК України та обумовлює необхідність подальшої ізоляції ОСОБА_5 від суспільства.

Визнане в якості речових доказів майно, що було предметами злочинного посягання слід вважати повернутим потерпілій .

Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст.72 цього ж кодексу зарахувати ОСОБА_5 в строк відбутого покарання час його попереднього ув`язнення в період з 22 січня 2016 року до набрання вироком законної сили, у співвідношенні відповідності одного дня попереднього ув`язнення двом дням позбавлення волі.

Застосований до ОСОБА_5 запобіжний захід залишити попередній - тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з 22 січня 2016 року.

Після набрання вироком законної сили визнане в якості речових доказів майно, що було предметами злочинного посягання, а саме мобільний телефон марки «Мейзу» М2 в корпусі білого кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 - вважати повернутим потерпілій.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення, а ОСОБА_5 в той же строк з моменту вручення його копії.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.

Головуючий

ОСОБА_1