Ухвала
іменем україни
12 травня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Головуючого ОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 і ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження щодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Кривого Рогу, мешканця м. Києва, неодноразово судимого, востаннє 29.05.2007 року за ч. 4 ст. 187 із застосуванням ст. 69 КК України, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 188, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років і 6 місяців, звільненого 17.05.2012 року умовно-достроково на 1 рік 4 місяці і 20 днів,
за участю прокурораОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
ВСТАНОВИЛА:
З касаційною скаргою до суду касаційної інстанції звернулась захисник ОСОБА_7 з вимогами про скасування судових рішень щодо ОСОБА_5 .

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2013 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 4 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ст. 71 КК України ОСОБА_5 визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки і 1 місяць.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_8 у відшкодування матеріальної та моральної шкоди по 5 000 грн.

Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23 березня 2015 року вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2013 року щодо ОСОБА_5 змінено. Виключено з формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, та правової кваліфікації ознаку об`єктивної сторони хуліганства винятковий цинізм. Також виключено з мотивувальної частини вироку зазначення як доказу винуватості ОСОБА_5 показання свідка ОСОБА_9 .

Крім того, ухвалено зменшити суму матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 за позовом останнього, з 5 000 грн. до 2 251 грн. 38 коп.

Також рекомендовано суду в порядку, визначеному ст. 404 КПК України, виправити допущені у вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2013 року описки при зазначенні ініціалів ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , а також у вступній частині вироку внести зміни до анкетних даних ОСОБА_5 зазначивши про його судимості.

Зі змінами, внесеними апеляційним судом ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він 4 листопада 2012 року о 16 годині 50 хвилин, у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в підземному переході Московської площі в м. Києві, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, з хуліганських спонукань чіплявся до громадян. Побачивши компанію, ОСОБА_5 почав чіплятися до ОСОБА_8 , після чого відійшов, у кіоску неподалік придбав ножа, та повернувшись завдав ним удар в обличчя ОСОБА_8 , заподіявши йому різану рану обличчя зліва.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства під час досудового розслідування, на які не звернули уваги місцевий та апеляційний суди, просить скасувати судові рішення та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Обґрунтовуючи скаргу захисник зазначає, що в обвинувальному акті щодо ОСОБА_5 не викладено формулювання обвинувачення, а лише зміст підозри та встановлені органами досудового розслідування фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 й правова кваліфікація кримінального правопорушення, в якому підозрюється останній.

Заслухавши доповідача, захисника, яка підтримала свою касаційну скаргу, прокурора, який вважав судові рішення законними та обґрунтованими, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи, наведені у касаційній скарзі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 42 КПК України підозрюваним, окрім іншого, є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру. Лише з моменту передачі обвинувального акту щодо особи до суду в порядку, передбаченому статтею 291 цього Кодексу, ця особа, набуває статусу обвинуваченого.
Статтею 293 КПК України встановлено обов?язок прокурора з одночасним з переданням обвинувального акта до суду надати копію обвинувального акта саме підозрюваному.
З матеріалів кримінального провадження щодо ОСОБА_5 встановлено, що про підозру у вчиненні злочинних дій, передбачених ч. 4 ст. 296 КК України, останнього повідомлено 10 грудня 2012 року. Копію обвинувального акта, зміст якого відповідає встановленим ст. 291 КПК України вимогам й містить відомості, передбачені частиною другою зазначеного закону, ОСОБА_5 отримав 28 січня 2013 року.
Отже доводи захисника ОСОБА_7 про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам закону через те, що у ньому викладно не формулювання обвинувачення, а зміст підозри та встановлені органами досудового розслідування фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 й правова кваліфікація кримінального правопорушення, в якому підозрюється останній, спростовуються вимогами кримінального процесуального закону.

Колегією суддів не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які давали б безумовні підстави для скасування судових рішень. Отже касаційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 434, 436 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 23 березня 2015 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12