Справа № 640/6970/16-к
н/п 1-кс/640/3881/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" травня 2016 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю слідчого - ОСОБА_3 ,
заявника - ОСОБА_4 ,
встановив:
До Київського районного суду м. Харкова 10.05.2016 надійшло вказане клопотання, в якому заявник просить скасувати арешт на належні їй трудову книжку на її ім`я, блокнот з особистими записами, грошові кошти у сумі 2240 доларів США, вилучені 27.04.2016 під час обшуку в квартирі АДРЕСА_1 , накладений ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 29.04.2016.
На обґрунтування клопотання заявник зазначає, що в ході обшуку 27.04.2016 за вказаною адресою у нею вилучено трудову книжку на її ім`я, блокнот з особистими записами, грошові кошти у сумі 2240 доларів США. Вилучені грошові кошти належать на праві власності ОСОБА_5 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , та отримані нею для проведення будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_3 .
В судовому засіданні заявник вимоги клопотання підтримала частково, вказуючи, що трудову книжку та блокнот з її записами слідчий повернула їй 05.05.2016. Просила скасувати арешт з грошових коштів, які вона позичила у ОСОБА_5 згідно долученої нею розписки від 19.11.2015, в тому числі на розвиток спільного бізнесу.
Слідчий СУ ГУ НП в Харківській області ОСОБА_3 , в провадженні якої на теперішній час перебуває дане кримінальне провадження, в ході розгляду клопотання заперечувала проти його задоволення, вказуючи, що в ході здійснення оперативно-розшукових заходів було встановлено, що ОСОБА_6 мешкає за адресою. Вилучені під час обшуку за вказаною вище адресою грошові кошти мають доказове значення у даному кримінальному провадженні. Також зазначила, що ОСОБА_4 вказувала в ході її допиту, та згідно трудової книжки, що вона не працює, тому сумнівними є покази щодо спільного бізнесу, розписка про начебто позику вказаної суми 19.11.2015 надана лише 10.05.2016 до суду, до цього ні під час вилучення грошових коштів в ході обшуку квартири, ні при допитах, ні при накладенні арешту на ці кошти такі данні не були надані заявником, що об`єктивно вказує на надуманість такої позиції.
Слідчий суддя, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши надані докази, матеріали справи за клопотанням про арешт майна (справа № 640/6970/16-к н/п 1-кс/640/3740/16), приходить до наступного.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_7 від 20.04.2016 надано дозвіл на проведення обшуку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 , де фактично мешкає ОСОБА_6 . Метою проведення обшуку у зазначеній ухвалі слідчого судді зазначено відшукання і вилучення речей та документів, які мають значення для досудового розслідування, а саме: грошових коштів, здобутих злочинним шляхом, мобільних телефонів, які використовувалися під час вчинення злочинів, для ведення телефонних переговорів та переписки, чернеток, що містять інформацію щодо грошових коштів, здобутих злочинним шляхом, а також інших предметів й засобів комунікації, що мають значення для досудового розслідування та можуть бути доказами під час судового розгляду.
27.04.2016 на підставі вказаної ухвали Київського районного суду м. Харкова від 20.04.2016 в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_4 , та присутньої ОСОБА_4 проведений обшук, в ході якого, згідно протоколу обшуку від 27.04.2016 вилучено майно, на яке ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 29.04.2016 накладено арешт, в тому числі на блокнот з чорновими записами, грошові кошти у сумі 2240 доларів США до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку. Цією ж ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 29.04.2016 відмовлено в задоволенні клопотання про арешт трудової книжки на ім`я ОСОБА_4 . Дані про оскарження зазначеної ухвали в апеляційному порядку на теперішній час відсутні.
27.04.2016 ОСОБА_6 повідомлено підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189 КК України.
27.04.2016 старшому слідчому СУ ГУ НП в Харківській області ОСОБА_8 в межах даного кримінального провадження подані цивільні позови від ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
З тексту ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 29.04.2016 вбачається, що при накладенні арешту слідчий суддя виходив з того, що слідчим було доведено, що вказані грошові кошти, вилучені під час проведення обшуку, мають значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Вилучені відповідно до протоколу обшуку від 27.04.2016 грошові кошти підлягають арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
При накладенні арешту на грошові кошти слідчим суддею враховано наявність правових підстав до арешту майна, можливість використання їх як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
При цьому, прийшовши до висновку про наявність правових підстав до арешту грошових коштів, вилучених в квартирі, розташованій за адресою: в квартирі АДРЕСА_1 , а саме: 2240 доларів США, слідчий суддя зазначив в ухвалі, що даних, що вказані грошові кошти начебто належать ОСОБА_4 , слідчому судді не надано.
В ході розгляду даного клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту грошових коштів стороною обвинувачення доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу є потреба, і що потреби досудового розслідування у даному кримінальному провадженні виправдовують на теперішній час такий ступінь втручання у права і свободи осіб, як арешт грошових коштів.
Скасування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт грошових коштів може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.
Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.
Вищевказаний захід забезпечення має значення для забезпечення кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є предметом, доказом злочину, набуте злочинним шляхом.
Свідок ОСОБА_5 , допитана в судовому засіданні за клопотанням ОСОБА_4 , пояснила, що вона позичила 19.11.2015 ОСОБА_4 3000 доларів США на три роки згідно розписки від 19.11.2015.
Однак, надана ОСОБА_4 розписка від 19.11.2015 про позику нею грошових коштів у сумі 3000 доларів США не спростовує висновків органу досудового розслідування про те, що вилучені в ході обшуку 27.04.2016 грошові кошти у сумі 2240 доларів США є предметом, доказом злочину, набуті злочинним шляхом.
Законність походження вилучених в ході обшуку грошових коштів заявником не підтверджена, а тому, за вказаних обставин, на теперішній час є достатні підстави вважати, що грошові кошти, вилучені за зазначеною адресою, підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, є предметом кримінального правопорушення, що також вказує на наявність ризиків, передбачених в ст. 170 КПК України.
З огляду на викладене, доводи заявника щодо належності їй грошових коштів мають бути перевірені в ході досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, яке на теперішній час триває, шляхом виконання передбачених нормами КПК України слідчих дій.
Доказів того, що в подальшому застосуванні арешту майна, вжитого ухвалою слідчого судді від 29.04.2016 відпала потреба, при розгляді даного клопотання слідчому судді не надано, а тому на теперішній час слідчий суддя не вбачає підстав для його скасування.
Оскільки заявник скористався правом, наданим ст.174 КПК України, звернення до слідчого судді із заявою про перегляд судового рішення, при прийнятті якого він не був присутній, за змістом ч.7 ст.173, ст.ст. 174, 309 КПК України, перегляд судового рішення щодо арешту майна може відбуватися в апеляційному порядку, шляхом оскарження ухвали про арешт майна в 5-денний строк, який обчислюється з моменту проголошення даної ухвали.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Ухвала про накладення арешту на майно може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з моменту проголошення даної ухвали.
Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.

Слідчий суддя ОСОБА_1