Справа № 697/3009/14-к
Номер провадження 1-кп/699/5/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01.06.2016 м.Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

захисників обвинуваченого адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Корсуні-Шевченківському Черкаської області кримінальне провадження № 0000615 щодо обвинувачення

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродж. смт Катеринопіль Черкаської області, гр. України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, працюючого підсобним працівником ПрАТ «Миронівська птахофабрика», зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше судимого :

-11.12.2013 року Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 2 ст.289 КК України, до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки, судимість у встановленому законом порядку не знята і не погашена,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_8 , під час іспитового строку, призначеного йому вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 11.12.2013 року за ч.2 ст.289 КК України, 11.10.2014 року, близько 18.00 години, знаходячись біля під`їзду № 2 будинку АДРЕСА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння , на грунті раптово виниклих неприязних відносин , умисно наніс ОСОБА_12 один удар кулаком в обличчя та один удар ногою в обличчя , чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді перелому склепіння черепа, забою головного мозку, крововиливів під м`які мозкові оболонки, внутрішньомозкової гематоми, крововиливів під тверду мозкову оболонку, крововиливів у м`які тканини голови з внутрішнього боку, синців правої виличної області, синця та садна на переніссі, садна лівої завушної ділянки, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя, від отримання яких ОСОБА_12 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в Канівській центральній районній лікарні.

Між отриманою черепно-мозковою травмою та настанням смерті ОСОБА_12 існує прямий причинний зв`язок .

Будучи допитаним у суді обвинувачений вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, не визнав і показав, що він не має жодного відношення до спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, оскільки не зважаючи на його перебування 11.10.2014 року, близько 18.00 години, під`їзду № 2 будинку АДРЕСА_3 разом із ОСОБА_13 після спільного вживання алкогольних напоїв, він чітко усвідомлював факт свого перебування на іспитовому строці, призначеному йому за попереднім вироком суду, а тому зважаючи на конфліктність ситуації, яку він не створював, вважав за необхідне покинути місце події, а тому втік звідти.

У зв*язку з вказаною позицією обвинувачений ОСОБА_8 просив його виправдати за ч.2 ст.121 КК України.

Не зважаючи на повне невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_8 , винуватість останнього у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, доказана показаннями:

Свідка ОСОБА_13 , який показав, що 11.10.2014 року, близько 18.00 години, після спільного вживання алкогольних напоїв (близько 0,5 літра горілки) він вийшов з ОСОБА_8 на подвір*я біля під`їзду № 2 будинку АДРЕСА_3 . Через деякий час їм зробив зауваження потерпілий ОСОБА_12 щодо нецензурної лайки. У відповідь на це ОСОБА_8 ударив кулаком в обличчя потерпілого, від чого останній впав на землю.

Після цього ОСОБА_8 пішов з місця пригоди, а сторонні особи підійшли до ОСОБА_12 стали надавати першу допомогу, викликали «швидку допомогу». Особисто він супроводив ОСОБА_12 у вказаній машині в лікарню.

При цьому свідок ОСОБА_13 показав суду, що під час вказаних подій у обвинуваченого ОСОБА_8 на голові був головний убір «блейзер», який останній після побиття потерпілого залишив на місці події, а він забрав його.

Свідка ОСОБА_14 , яка показала, що 11.10.2014 року, близько 18.00 години, вона вийшла на подвір*я біля під`їзду № 2 будинку АДРЕСА_3 і помітила, що невідомий їй хлопець справляв природні потреби у вказаному під*їзді. Останньому вона зробила зауваження і пішла на дитячий майданчик. Далі вона побачила, що ОСОБА_12 став робити зауваження двом хлопцям біля під*їзду, а після цього почула звук удару. Хто наносив удар, вона не бачила, але після цього один з хлопців втік, а інший залишився біля ОСОБА_12 .

Свідка ОСОБА_15 , яка показала, що 11.10.2014 року, близько 18.00 години, вона з внуком гуляла на подвір АДРЕСА_3 і бачила, як один з хлопців, що лаялися біля під*їзду, у відповідь на зауваження потерпілого ОСОБА_12 став огризатися, а інший, у якого на голові був надітий «блейзер» замахнувся на потерпілого ногою.

Свідка ОСОБА_16 , який показав суду, що 11.10.2014 року, увечері, він помітив на зупинці ОСОБА_8 . Останній був дуже п*яний і спав. Він допоміг йому сісти в маршрутне таксі, що їхало в напрямку дому останнього. На той час головного убору в ОСОБА_8 вже не було.

Свідка ОСОБА_17 , яка показала, що 11.10.2014 року її колишній співмешканець ОСОБА_8 ввечері поїхав до ОСОБА_13 . При цьому на голові у останнього був «Блейзер», а коли його привів додому ОСОБА_16 головного убору у ОСОБА_8 вже не було.

Свідка ОСОБА_18 , яка показала суду, що 11.10.2014 року вона прибула в Канівську лікарню, де знаходився її колишній чоловік ОСОБА_12 , і виявила, що у останнього на обличчі був синець, а з носу постійно текла кров. ОСОБА_12 постійно скаржився на головний біль, у нього з носа продовжувала текти кров. Згодом вона забрала його додому, але через деякий час крововилив збільшився, у зв*язку з чим останнього знову відвезли в лікарню. Наступного дня, близько 12.30 ОСОБА_12 помер у лікарні.

Потерпілої ОСОБА_7 , яка дала аналогічні показання, що і її матір свідок ОСОБА_18 .

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 також доведена письмовими доказами, серед яких:

-Протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_13 , під час якого останній в присутності понятих розказав і показав обставини нанесення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_12 шляхом нанесення ударів рукою і ногою /а.с.а.с.57-65/

-Протоколом слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_8 , під час якого останній в присутності понятих розказав і показав обставини нанесення ним тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_12 одним ударом руки в обличчя/а.с.а.с.53-56/

-Висновком судової медичної експертизи № 03-01/760 10.11.2014 року, згідно якого смерть ОСОБА_12 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 від черепно-мозкової травми у вигляді перелому склепіння черепа, забою головного мозку, крововиливів під м`які мозкові оболонки, внутрішньо-мозкової гематоми (по медичним даним), крововиливів під тверду мозкову оболонку (по медичним даним), крововиливів в м`які тканини голови з внутрішнього боку, синців в правій виличній області, синця та садна на переніссі, садна в лівій завушній ділянці. Вказана черепно-мозкова травма виникли внаслідок дії тупих предметів чи при ударі об такі предмети та відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. /а.с.а.с.18-20/

-Висновком додаткової судової медичної експертизи № 03-01/760/8 від 11.11.2014 року, згідно якого тілесні ушкодження, виявлені на трупі ОСОБА_12 могли утворитися в результаті одного удару кулаком в обличчя, одного удару ногою в обличчя та послідуючого падіння на бетонне покриття, за обставин, зазначених свідком ОСОБА_13 під час слідчого експерименту. /а.с.а.с.71-72/

-Показаннями судового експерта ОСОБА_19 , який показав, що саме ним були проведені судові медичні експертизи у даному кримінальному провадженні, за наслідками яких був виявлений комплекс тілесних ушкоджень, який утворився в трьох точках прикладення, а саме: в правій виличній ділянці обличчя, в області перенісся, в лівій потилично-тім*яній ділянці. Вказані тілесні ушкодження могли утворитися під час перебування потерпілого в різних положеннях, тобто від положення стоячи на ногах до положення лежачи.

Виявлений в ході проведення експертизи розкол черепа ззаду утворився від падіння потерпілого з висоти власного росту спиною назад з прискоренням на тверду поверхню, внаслідок чого утворився лінійний розкол черепа.

Від прикладення в область перенісся та виличної ділянки утворилися забій головного мозку і крововиливи.

Від удару в перенісся утворився забій головного мозку і крововиливи, які знаходяться у прямому причинному зв*язку з утворенням тяжких тілесних ушкоджень, які даному випадку були небезпечними для життя потерпілого.
Всі тілесні ушкодження в даному випадку є нероздільними за своїми наслідками.
Крім того, експерт ОСОБА_19 показав, що висновок додаткової судової медичної експертизи № 03-01/760/8 від 11.11.2014 року в частині того, що весь комплекс виявлених на трупі ОСОБА_12 тілесних ушкоджень не міг утворитися від одного удару обвинуваченого ОСОБА_8 слід розуміти так, що від ударів в обличчя потерпілий впав назад, внаслідок чого відбулося прикладення голови потиличною частиною до твердої поверхні, у зв*язку з чим утворився перелом черепа та супутні з ним тілесні ушкодження

-Висновками комісійної судової медичної експертизи №04-01/07 від 11.03.2016 року, проведеної експертами КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи», згідно яких на трупі ОСОБА_12 виявлені тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми у вигляді перелому кісток склепіння черепа, забою головного мозку, крововиливів в речовину головного мозку та в м`які мозкові оболонки, внутрішньо-мозкової гематоми (за даними медичної карти стаціонарного хворого №4143), крововиливів під тверду мозкову оболонку (за даними медичної карти стаціонарного хворого №4143), крововиливу в м`які тканини з внутрішнього боку в лівій потилично-тім`яно-лобній ділянці, синців в правій виличній ділянці, синців та саден перенісся, садна в лівій завушній ділянці, яка виникла внаслідок дії тупого предмету (предметів) або при ударі об такі, належить до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя та перебуває в прямому причинному зв`язку зі смертю, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 о 12.30год.

Виходячи з властивостей черепно-мозкової травми, така травма виникла не менш ніж від трьохкратних дій тупого предмета (предметів) та не могла виникнути виключно від однократного падіння з висоти власного зросту або падінням з прискоренням.

Згідно вказаного висновку черепно-мозкової травми, яка спричинила смерть гр. ОСОБА_12 спричинено діями твердого предмету (предметів) протягом нетривалого проміжку часу в наступні ділянки:

- лівої тім`яної кістки,

- перенісся та правої вилиці,

- лівої завушної ділянки, що призвело до виникнення забою головного мозку та виливів під його оболонки.

Наявні судово-медичні дані (дані судово-медичної експертизи трупа та дані судово-гістологічної експертизи) не дають можливості стверджувати про переважання будь-якого чинника по місцю його прикладання у виникненні черепно-мозкової травми. Вони дають можливість лише припустити, що переважав чинник спричинивший черепно-мозкову травму, який діяв в ліву тім`яну ділянку та швидше за все був твердим тупим предметом з переважаючою поверхнею та значною масою або частиною поверхні покриття площини.

Вказана черепно-мозкова травма, яка спричинила смерть гр. ОСОБА_12 , могла утворитися при обставинах, вказаних під час проведення слідчих експериментів 13.10.2014р. за участю ОСОБА_13 та ОСОБА_8 ..

Надання своєчасної медичної допомоги гр. ОСОБА_12 могло зберегти йому життя, але не гарантувало цього.

Крім того, на трупі ОСОБА_12 виявлені сліди медичних маніпуляцій у вигляді хірургічної рани в правій скронево-тім`яній ділянці з крововиливами в м`які тканини навколо та трепанаційного отвору в правій скроневій ділянці та цяткових ран в правому ліктьовому згибі, які, виходячи з даних висновку експерта №03-01/760 судово-медичної експертизи трупа гр. ОСОБА_12 та наданих медичної карти стаціонарного хворого №4143, утворилися під час надання медичної допомоги гр. ОСОБА_12

-Показаннями судового експерта ОСОБА_20 , яка була доповідачем у вказаній комісійній експертизі та показала суду, що комплекс тілесних ушкоджень, що виявлений на трупі ОСОБА_12 утворився від трьох прикладань, які на час проведення експертизи неможливо розмежувати. Разом з тим, навіть за умови виявленої цілісності кісток носу та хрящів носу потерпілого, один удар в обличчя потерпілого міг спричинити черепно-мозкову травму, наслідком якої стала смерть останнього.

Експерт ОСОБА_21 , який був викликаний в судове засідання на 01.06.2016 року але не зміг з*явитися до суду через службову зайнятість у проведенні міжнародної конференції в м. Львів, за згодою усіх учасників судового розгляду, в т.ч. обвинуваченого ОСОБА_8 , повторно до суду не викликався.

Оцінюючи сукупність вказаних доказів з точки зору достатності і взаємоз*язку, суд приходить до висновку, що обвинувачення ОСОБА_8 , в межах пред*явленого органами досудового розслідування, доведене повністю.

За таких обставин суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч.2 ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Суд критично, як спробу обвинуваченого ОСОБА_8 уникнути покарання за вчинений злочин, оцінює показання останнього щодо нанесення потерпілому лише одного удару кулаком в обличчя, оскільки такі показання обвинуваченого спростовуються сукупністю показань свідка ОСОБА_13 даних ним під час проведення слідчого експерименту, проведеного з його участю через один день (тобто майже одразу) після інкримінованих обвинуваченому діянь, та показаннями свідків ОСОБА_15 , згідно яких удар ногою наносив чоловік, на голові у якого був «блейзер», а з показань свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_17 судом встановлено, що такий головний убір носив саме обвинувачений ОСОБА_8 в момент нанесення ударів потерпілому ОСОБА_12 .

Зміну показань свідка ОСОБА_13 в судовому засіданні в частині того, що він не може підтвердити нанесення ОСОБА_8 потерпілому удару ногою в обличчя, суд оцінює критично, як спробу свідка допомогти обвинуваченому, з яким він спільно розпивав алкогольні напої в день вчинення інкримінованих діянь, уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, оскільки, як зазначено вище, під час слідчого експерименту, який був проведений одразу після інкримінованих обвинуваченому діянь, вказаний свідок, в присутності понятих та судового експерта, вільно показав механізм нанесення ударів ОСОБА_8 потерпілому рукою, а потім ногою в обличчя, внаслідок чого потерпілий впав назад на спину. Вказані показання повністю узгоджуються з локалізацією тілесних ушкоджень, виявлених під час проведення судової медичної експертизи трупа потерпілого.

Крім того, свідок ОСОБА_13 при повторному допиті у суді показав, що показання в суді про нанесення обвинуваченим ОСОБА_8 лише одного удару рукою в обличчя він дав на прохання захисника останнього адвоката ОСОБА_9 з метою зменшення покарання його підзахисному.

Разом з тим, свідок ОСОБА_13 при повторному допиті у суді підтвердив, що саме ОСОБА_8 наніс потерпілому удар кулаком в обличчя, а потім і ногою в голову, від чого останній впав назад на поверхню майданчика перед під*їздом будинку.

При цьому суд звертає увагу на те, що сам обвинувачений ОСОБА_8 під час повторного допиту фактично усунувся від перехресного допиту свідка ОСОБА_13 та не заперечив своєї причетності до інкримінованих діянь під час вказаного допиту, що з урахуванням безпосередньої присутності на місці події лише трьох осіб обвинуваченого ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_13 та потерпілого ОСОБА_12 суд оцінює як неспроможність попередніх показань обвинуваченого щодо непричетності до заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому.

Суд критично, як спробу уникнути покарання за вчинений злочин, оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_8 щодо застосування до нього незаконних методів досудового розслідування, тобто примушування його працівниками міліції оговорити себе під час проведення слідчого експерименту з його участю, оскільки об*єктивних даних щодо вчинення такого тиску на обвинуваченого суду надано не було, та спростовується сукупністю висновку службового розслідування, проведеного УМВС України в Черкаській області щодо перевірки повідомлення останнього про застосування заборонених методів розслідування працівниками міліції (т.3 а.с. 43) та показаннями експерта ОСОБА_19 , який приймав участь у проведенні вказаного слідчого експерименту, і показав, що ОСОБА_8 вільно, добровільно, в його присутності та у присутності двох понятих, показував обставини нанесення ним удару потерпілому в обличчя.

Суд критично, як спробу нівелювати здобутий органами досудового слідства доказ протокол слідчого експерименту з участю ОСОБА_8 від 13.10.2014 року, проведеного у період часу з 13.25 до 14.00, оцінює показання останнього щодо проведення вказаної слідчої дії без участі захисника, оскільки з матеріалів кримінального провадження судом встановлено, що проведенню вказаного експерименту передувало роз*яснення слідчим ОСОБА_8 його процесуальних прав (т.1 а.с.42-43), повідомлення про підозру (т.1. а.с.а.с.44-45) та допит в якості підозрюваного, проведений 13.10.2014 року у період часу з 11.45 до 13.00, перед початком проведення якого обвинувачений ОСОБА_8 власноручно записав у вказаному протоколі, що він не бажає мати захисника (т.1 а.с. а.с. 46-47). Окрім того, суд звертає увагу на те, що сам ОСОБА_8 до і після проведення слідчого експерименту жодних зауважень щодо проведення слідчої дії без участі захисника не зазначив у протоколі. Вказані дії останнього в даній обстановці суд оцінює як прояв небажання мати захисника на той час, а участь захисника у даному кримінальному провадженні відповідно до вимог кримінального процесуального закону не визначена як обов*язкова.

Суд критично, як спробу допомогти обвинуваченому ОСОБА_8 уникнути покарання за вчинений злочин, оцінює показання свідка ОСОБА_22 щодо непричетності останнього до інкримінованих йому діянь, оскільки як встановлено судом остання попередньо співмешкала із обвинуваченим за адресою АДРЕСА_4 , що вбачається з даних про реєстрацію ОСОБА_22 (т.3 а.с.а.с.202-204) та даних попередніх вироків щодо ОСОБА_8 , якими Канівським міськрайонним судом Черкаської області 09.11.2012 року його було засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України (т.3 а.с.156-157) та 11.12.2013 року за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України (т.1 а.с.а.с 39)

Крім того, суд звертає увагу на те, що навіть перебуваючи під вартою в Черкаському слідчому ізоляторі, обвинувачений ОСОБА_8 отримував від ОСОБА_22 інформацію про події у її житті, на що вказує зміст скарги останнього у суді на відомі йому факти спілкування працівників міліції із вказаним свідком щодо обставин вказаного кримінального провадження. З урахуванням того, що ОСОБА_22 не могла і не відвідувала ОСОБА_23 у слідчому ізоляторі, суд приходить до висновку про те, що обвинувачений надавав і отримував інформацію від свідка ОСОБА_22 та міг впливати на зміст її показань.

Приймаючи до уваги вказані обставини, при призначенні покарання обвинуваченому суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який класифікується як тяжкий злочин, його особу, обставини, що помякшують та обтяжують покарання обвинуваченого, думку потерпілої про суворість покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , суд визнає його позитивну характеристику.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп*яніння.

З урахуванням зазначених обставин суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 можливе лише при ізоляції його від суспільства, шляхом призначення покарання за вчинення злочину передбаченого ч.2 ст.121 КК України у виді позбавлення волі на тривалий строк та визначення остаточного покарання в порядку ст..71 КК України за сукупністю вироків, тобто часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного йому вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 11.12.2013 року за ч.2 ст.289 КК України, оскільки ним вчинений тяжкий насильницький злочин, наслідком якого стала смерть людини, а тому застосування іншого покарання в даному випадку буде недостатнім для його виправлення і попередження вчинення нових злочинів.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 дочки покійного ОСОБА_12 про відшкодування витрат на поховання на загальну суму 18 000 грн та моральної шкоди на суму 200 000 грн спричиненою смертю її батька підлягає до часткового задоволення в силу наступного:

Відповідно до приписів ст..1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

Згідно економічних розрахунків, викладених в постанові правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 3 жовтня 2008 року N 45 « Про витрати на поховання та пов`язані з цим ритуальні послуги у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання» для Черкаської області розмір таких необхідних витрат станом на 14.11.2008 року був визначений в розмірі 5862 грн.

За таких обставин, враховуючи кратне збільшення споживчих цін станом на січень 2016 року у порівнянні з листопадом 2008 року, тобто на час поховання батька потерпілої ОСОБА_7 , суд приходить до висновку, що стягнення з обвинуваченого коштів в сумі 15 000 гривень буде відповідати критерію відшкодування необхідних витрат на поховання в даному випадку.

В частині позову щодо відшкодування моральної шкоди, керуючись приписами ч.2 ст.1168 ЦК України, враховуючи доведеність у суді тяжких наслідків, що настали для доньки у зв*язку з передчасною смертю її батька - рідної людини, безповоротному розриву родинних відносин та суттєвих змін у її житті внаслідок цього, суд приходить до висновку про повне задоволення позову в цій частині та визначає розмір такого відшкодування у 200 000 гривень, що відповідає вимогам розумності і справедливості.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Арешт на майно не накладався.

Речовий доказ в кримінальному провадженні кепка обвинуваченого «блейзер» підлягає поверненню останньому після набрання вироком законної сили.

Заходи забезпечення кримінального провадження у виді обраного запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_8 підлягають продовженню до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, і призначити йому покарання у виді семи років і шести місяців позбавлення волі;

На підставі ст.71 КК України до даного покарання ОСОБА_8 частково приєднати невідбуту частину призначеного йому покарання, призначеного вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 11.12.2013 року за ч.2 ст.289 КК України у виді п*яти років позбавлення волі, оприділивши дану частину у виді шести місяців позбавлення волі, та остаточно визначивши покарання у виді восьми років позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання рахувати з часу взяття ОСОБА_8 під варту, тобто з 13 жовтня 2014 року.

В порядку ст..72 КК України зарахувати строк попереднього ув*язнення з 13.10.2014 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув*язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишити попередній тримання під вартою.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 про відшкодування витрат на поховання та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродж. смт Катеринопіль Черкаської області, гр. України, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_5 на користь ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 , жит. АДРЕСА_6 , кошти в сумі 15 000 грн у відшкодування витрат на поховання ОСОБА_12 та 200 000 грн у відшкодування моральної шкоди;

Після набрання вироком законної сили речовий доказ - чоловічу кепку-«блейзер» повернути ОСОБА_8 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Черкаської області через Корсунь - Шевченківський районний суд протягом 30 діб з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_8 - протягом того ж строку з часу отримання копії вироку.

Роз`яснити учасникам судового провадження, що вони мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий ОСОБА_1