Справа № 461/5148/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/783/517/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2016 року м.Львів
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

при секретарі ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 10 серпня 2016 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , - у кримінальному провадженні № 0000063, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 серпня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 258 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_9

захисника ОСОБА_7

та підозрюваного ОСОБА_10

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 10 серпня 2016 року про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

в с т а н о в и л а :
Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 10 серпня 2016 року клопотання старшого слідчого в ОВС 2-го відділення слідчого відділу УСБ України у Львівській області ОСОБА_11 задоволено та застосовано до ОСОБА_12 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням у Львівському слідчому ізоляторі строком на 60 днів, без визначення розміру застави. Строк дії ухвали становить до 05 жовтня 2016 року включно.

Своє рішення слідчий суддя обґрунтував тим, що прокурор довів, що ОСОБА_12 підозрюється у скоєнні особливо тяжкого кримінального правопорушення, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на співучасників злочину, перешкоджати кримінальному провадженню. Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 258 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді від 7 до 12 років позбавлення волі, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, а також взяв до уваги, що відповідно до ч.5 ст. 176 КПК України запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчинені злочинів передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261 КК України.

На ухвалу слідчого судді захисник ОСОБА_13 подав апеляційну скаргу, в якій просить таку скасувати та обрати найбільш м`який запобіжний захід ОСОБА_12 . В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що суд безпідставно обрав підозрюваному винятковий запобіжний захід тримання під вартою. ОСОБА_12 був затриманий 07 серпня 2016 року, коли з другом на таксі прямували на автобусну зупинку у напрямку залізничного вокзалу м.Львова для поїздки на відпочинок у Карпати. Під час особистого обшуку та автомобіля - таксі заборонених предметів вилучено не було. У повідомленні про підозру відсутні обставини, які підлягають доказуванню згідно ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні. ОСОБА_12 був затриманий на вул. Залізничній у м.Львові, а не під час вчинення злочинних дій у с.Малехів, як вказано у повідомленні про підозру. Посилання слідчого судді на розсекречені матеріали проведення оперативно-технічних заходів від 08 серпня 2016 року, протоколи огляду місця події, предметів, протокол затримання від 07 серпня 2016 року, протокол обшуку за місцем проживання ОСОБА_12 не свідчить про вчинення ним замаху на скоєння терористичного акту, оскільки він того ж дня був затриманий. Матеріальна шкода діями ОСОБА_12 суспільству, державі та юридичним чи фізичним особам не завдана. В суді прокурор посилався, що співучасники не встановлені, а тому ризик незаконно впливати на віртуальних осіб у ОСОБА_12 відсутній. Конкретні факти вчинення незаконних дій у повідомленні про підозру та у клопотанні про застосування запобіжного заходу сторона обвинувачення не вказала. Тяжкість вчиненого правопорушення не є достатнім для ухвалення рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, слідчий суддя не врахував міцність соціальних зв`язків: постійне проживання з батьком - пенсіонером та сестрою, яка не працює, мати померла, проходив службу в Головному управлінні МВС України в м.Києві, в ГУ НП у Львівській області, був відряджений для несення служби у складі сил Антитерористичної операції на території Луганської та Донецької області, у травні - червні 2016 року пройшов зовнішнє незалежне оцінювання з метою вступу в університет на факультет психології, у жовтні 2015 року приймав участь у виборах депутатів місцевих рад, не має судимості та не притягався до адміністративної відповідальності, не перебуває на обліку у диспансерах, хворіє на хронічний гайморит, злочинних дій, інкримінованих йому, не вчиняв, бажає допомогти встановленню істини у справі.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника ОСОБА_13 та підозрюваного на підтримку апеляційної скарги, прокурора про залишення ухвали без зміни, а апеляційної скарги без задоволення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали судової справи та кримінального провадження № 0000063, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Згідно з ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.
07 серпня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000063 внесено відомості відносно ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.258 КК України.
08 серпня 2016 року ОСОБА_12 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.258 КК України.
Колегія суддів вважає, що рішення суду про застосування до підозрюваного ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою постановлене з дотриманням вимог ст. ст. 177, 178 КПК України.
Так, приймаючи рішення про задоволення клопотання старшого слідчого в ОВС 2-го відділення слідчого відділу УСБ України у Львівській області ОСОБА_11 про застосування щодо ОСОБА_12 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на думку колегії суддів, слідчий суддя обґрунтовано прийняв до уваги мотиви та ризики, зазначені у даному клопотанні, вагомість наявних доказів про підозру у вчиненні ним особливо тяжкого кримінального правопорушення та прийшов до вірного висновку, що для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганням ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, буде застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому вірно застосував до підозрюваного саме даний вид запобіжного заходу.
Обрання даного виду запобіжного заходу слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_12 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 258 КК України, що відноситься до особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років позбавлення волі, тому з метою унеможливити переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду та з метою запобігти вчиненню інших кримінальних правопорушень, суддя правильно прийшов до переконання, що до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід тримання під вартою.

Доводи сторони захисту про недоведеність наявності ризиків, неврахування судом особи підозрюваного, колегія суддів визнає безпідставними й до уваги не бере, виходячи з наступного.
При розгляді клопотання слідчим суддею враховані передбачені ст. ст. 178, 183 КПК України обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу, а також дотримані вимоги ст. 194 КПК України, в тому числі й щодо встановлення доведеності прокурором обставин, які враховуються при обранні запобіжного заходу наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам.
Враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178, ч.4 ст. 183 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам та забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.
У справі «Москаленко проти України» (рішення від 20 травня 2010 року п.36) Європейський Суд зазначає, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину, та що, враховуючи серйозність висунутих обвинувачень, державні органи можуть виправдано вважати, що такий ризик існує, як і обґрунтована підозра, на що вказано у рішенні «Нечипорук і Йонкало проти України», а у рішенні «Чанєв проти України» вказано, що суд повинен обов`язково оговорити про неможливість застосування інших запобіжних заходів.

Відповідно до ч.5 ст.176 КПК України, запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчинені злочинів передбачених статтями 109-114-1, 258- 258-5, 260, 261 КК України, про що також зазначив слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі.
Дані про особу підозрюваного, на які покликається сторона захисту, з врахуванням обставин кримінального правопорушення та наявних доказів про його вчинення підозрюваним не можуть бути підставою для скасування судового рішення.
Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.
Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги.
Викладені в ухвалі висновки слідчого судді не суперечать правовим позиціям, висловленим у рішеннях Європейського суду з прав людини, на які покликається апелянт.
Ухвала слідчого судді про застосування до ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави є обґрунтованою та вмотивованою й підстав для її зміни чи скасування немає.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 10 серпня 2016 року про застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без змін.

Ухвала остаточна й оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :

ОСОБА_3 ОСОБА_14