Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/307/16-к
Провадження №: 1-кп/332/80/16
Вирок
Іменем України
14 березня 2016 р. Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючий суддя ОСОБА_1
при секретареві ОСОБА_2
за участю: прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
представника потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні місцевого суду у місті Запоріжжі кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , засуджений:
- 28.01.2016 р. Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 100 годин громадських робіт
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України,
16.01.2016 р. близько 06.30 год. ОСОБА_4 , перебуваючи біля будинку № 11 по вул. Вроцлавській у м. Запоріжжі, вирішив вчинити крадіжку чужого майна.
Реалізуючи злочинний намір, ОСОБА_4 , діючи повторно, умисно, з корисливого мотиву, таємно, скориставшись відсутністю випадкових перехожих, викрав чавунну кришку люку каналізаційного колодязя за вищевказаною адресою, вартістю 983,33 грн., яка належить Міському комунальному підприємству «ОСНОВАНІЄ».
Заволодівши викраденим майном, ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник, обернувши викрадене в своє повне розпорядження, чим заподіяв потерпілому матеріальний збиток на вище вказану суму.
Крім того, 17.01.2016 р. близько 06.00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи біля будинку № 74 по вул. Нежинська у м. Запоріжжі, вирішив вчинити крадіжку чужого майна.
Реалізуючи злочинний намір, ОСОБА_4 , діючи повторно, умисно, з корисливого мотиву, таємно, скориставшись відсутністю випадкових перехожих, викрав чавунну кришку люку каналізаційного колодязя за адресою, зазначеною вище, вартістю 983,33 грн., яка належить Міському комунальному підприємству «ОСНОВАНІЄ».
Заволодівши викраденим майном, ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник, обернувши викрадене в своє повне розпорядження, чим заподіяв потерпілому матеріальний збиток на вище вказану суму.
У судовому засіданні обвинувачений, скориставшись правом, наданим ст. 63 Конституції України, відмовився надати суду пояснення щодо суті обвинувачення, мотивуючи тим, що у обвинувальному акті події вчинення злочинів викладені вірно.
Обвинувачений під час розгляду справи заявив, що він усвідомлює незаконність і небезпечність своїх дій, повністю визнає наведені в обвинувальному акті обставини вчинення ним кримінального правопорушення, погоджується з кримінально-правовою кваліфікацією інкримінованого йому злочину за ч. 2 ст. 185 КК України. Позовні вимоги, заявлені потерпілим визнає у повному обсязі та зобов`язується їх відшкодувати найближчим часом.
Представник потерпілого Міського комунального підприємства «ОСНОВАНІЄ» у судовому засідання пояснив, що 16 та 17 січня 2016 року були вчинені крадіжки двох чавунних кришок люку з вулиць Вроцлавська та Нежинська у м. Запоріжжі. Досудовим розслідуванням встановлена причетність обвинуваченого до вчинення вказаних кримінальних правопорушень.
Заявлений підприємством цивільний позов на суму 983,33 грн. представник позивача підтримав у повному обсязі.
Приймаючи до уваги, що обвинуваченим, прокурором та представником потерпілого не оспорюються наведені в обвинувальному акті обставини вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, враховуючи, що учасники судового провадження проти цього не заперечують, та немає сумнівів у тому, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і роз`яснення суду щодо позбавлення у даному випадку права їх оскарження у апеляційному порядку, добровільності такої позиції, суд відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України визнає недоцільним дослідження зазначених обставин у кримінальному проваджені.
Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами судового провадження докази в їх сукупності, суд визнає вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно.
Враховуючи викладене, суд при призначенні ОСОБА_4 покарання відповідно до положень ст.ст. 65-67 КК України, приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, віднесення його законодавством до категорії середньої тяжкості; характер і ступінь суспільної небезпеки, сукупність усіх фактичних обставин, які його характеризують: обстановку і спосіб злочинних діянь, їх наслідки, часткове повернення обвинуваченим викраденого майна; дані, які характеризують особу обвинуваченого: офіційно не працевлаштований, має постійне місце проживання у м. Запоріжжі, за яким у побуті характеризується позитивно, на момент вчинення цього злочину судимості не мав, на диспансерному обліку у психіатричній лікарні та наркологічному диспансері не перебуває.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття ОСОБА_4 , яке виразилось у критичному відношенні до своєї протиправної поведінки, визнанні винуватості та готовності нести передбачену законом кримінальну відповідальність.
За сукупністю обставин вчиненого кримінального правопорушення, його ступеня тяжкості, обставини, яка пом`якшує покарання, даних про особу обвинуваченого, суд визнає необхідним й достатнім для виправлення та запобігання вчинення ОСОБА_4 нових злочинів, призначення останньому покарання у вигляді обмеження волі у межах, встановлених санкцією інкримінованої статті Особливої частини Кримінального кодексу України.
Також при призначені обвинуваченому покарання суд вважає за необхідне застосувати положення ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки інкриміновані за цим вироком кримінальні правопорушення вчинені ОСОБА_4 до постановлення стосовно нього вироку Заводським районним судом м. Запоріжжя від 28.01.2016 р.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 1 постанови № 7 від 24.10.2003 р. Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання», особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів та п. 9 цієї ж постанови про належне мотивування застосування покарання з випробуванням.
Приймаючи до уваги встановлені судом конкретні обставини кримінального провадження, ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, данні характеристики обвинуваченого, його щире каяття, яке розцінюється судом як доказ того, що особа стала на путь виправлення, з урахуванням наявності неофіційного працевлаштування обвинуваченого, часткове повернення останнім викраденого майна, думку представника потерпілого, який вважав за можливе призначити обвинуваченому покарання не пов`язане із позбавленням волі, суд, надавши всебічну оцінку викладеним обставинам, приходить до переконання про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання і вважає за необхідне звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням відповідно до положень ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Потерпілим Міським комунальним підприємством «ОСНОВАНІЄ» заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, в сумі 983,33 грн. - вартість викраденого ОСОБА_4 майна.
Обвинувачений позовні вимоги визнав у повному обсязі, зобов`язався їх відшкодувати.
Визнаючи встановленим факт протиправних дій обвинуваченого у відношенні майна Міського комунального підприємства «ОСНОВАНІЄ», приймаючи до уваги конкретні обставини вчиненого злочину, суд з урахуванням положень статей 1166, 1177 ЦК України, вважає, що позовні вимоги потерпілого підлягають задоволенню у повному обсязі.
З урахуванням викладеного, з ОСОБА_4 підлягає стягненню сума завданої злочинними діями Міському комунальному підприємству «ОСНОВАНІЄ» шкоди - 983,33 грн.
Запобіжний захід органом досудового розслідування до ОСОБА_4 не обирався, необхідність його застосування при судовому провадженні не вбачається.
Питання про долю речових доказів по даному провадженню суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ч. 9 ст. 100 КПК України.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд
ОСОБА_4 визнати винним за ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 (два) роки.
Згідно з ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 28.01.2016 р. більш суворим, призначеним цим вироком, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді обмеження волі на строк 2 (два) роки.
Відповідно до ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку - 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації у кримінально-виконавчу інспекцію.
Початок іспитового строку ОСОБА_4 обчислювати із дня ухвалення вироку.
Речові докази чавунну кришку каналізаційного люку та фрагмент чавунної кришки люка, передані на відповідальне зберігання Міському комунальному підприємству «ОСНОВАНІЄ», залишити останньому як законному володільцю вказаного майна.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь Міського комунального підприємства «ОСНОВАНІЄ» у відшкодування шкоди, завданої злочином 983 (дев`ятсот вісімдесят три) грн. 33 коп.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. На вирок суду може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ст. 349 КПК України, апеляційному суду Запорізької області через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1