Справа № 415/2141/14-к
Провадження № 11-кп/782/150/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 серпня 2016 року
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Лисичанського міського суду Луганської області від 22 березня 2016 року, яким:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Лисичанська Луганської області, громадянин України, який має вищу освіту, неодружений, працює машиністом підземних установок на шахті ім. Мельникова, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
засуджений за ч. 1 ст. 364 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки, із штрафом в розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250 гривень;
за ч. 1 ст. 366 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 2 роки;
за ч. 2 ст. 384 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та додаткове покарання шляхом поглинення менш суворого додаткового покарання більш суворим призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки, із штрафом в розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250 гривень.
Відповідно ч. 5 ст. 962 КК України вирішено не застосовувати спеціальну конфіскацію до грошових коштів в сумі 1400 грн.
Запобіжний захід не обирався, строк відбування покарання рахується з моменту виконання вироку.
Питання про речові докази вирішені,
В С Т А Н О В И Л А :
За вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.
Епізод № 1.
ОСОБА_6 відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», будучи працівником правоохоронного органу, перебуваючи, згідно з наказами начальника ГУМВС України у Луганській області № 85о/с від 14 лютого 2012 року і № 218о/с від 25 червня 2013 року, на посаді дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції та наказом № 433о/с від 09 грудня 2013 року на посаді дільничного інспектора міліції відділення міліції № 2 Лисичанського міського відділу ГУМВС України у Луганській області (далі Лисичанського MB ГУМВС), маючи спеціальне звання - лейтенант міліції, здійснюючи функції представника влади і перебуваючи при виконанні службових обов`язків скоїв ряд кримінальних правопорушень (злочинів) на території м. Лисичанська Луганської області за наступних обставин.
Ухвалою Краснолуцького міського суду Луганської області від 21 грудня 2012 року на підставі ст.ст. 4, 5 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами звільненими із місць позбавлення волі» ОСОБА_7 , засудженому вироком від 12 березня 2008 року Лисичанського міського суду Луганської області та звільненому з місць позбавлення волі, вставлено адміністративний нагляд за місцем його проживання строком на 12 місяців з такими обмеженнями:
1. зобов`язати проходити реєстрацію в органах внутрішніх справ за місцем проживання два рази на місяць;
2. заборонити залишати своє місце мешкання з 22.00 до 6.00 годин ранку без письмового дозволу керівництва BBC;
3. забороняється виїзд за межі пункту проживання постійного чи тимчасового перебування без письмового дозволу BBC, мети та тривалості виїзду, а також повідомлення адреси перебування. Отримати дозвіл, маршрутний лист, в якому робити відповідні реєстраційні відмітки;
4. надати можливість співробітникам BBC здійснювати перевірки піднаглядного в місці мешкання в будь-який час доби.
21 січня 2013 року до Лисичанського MB ГУМВС з Петровської виправної колонії № 24 Управління державної пенітенціарної служби України в Луганській області надійшли матеріали про встановлення адміністративного нагляду щодо ОСОБА_7 , який 15 січня 2013 року звільнився з місць позбавлення волі і прибув на постійне місце проживання в АДРЕСА_2 .
У Лисичанському MB ГУМВС здійснення контролю за прибуттям, реєстрацією піднаглядного, адміністративного нагляду та ведення справи адміністративного нагляду стосовно ОСОБА_7 доручено дільничному інспектору міліції ОСОБА_6 .
Згідно з п. 5.4 - 5.9 «Інструкції про порядок організації здійснення адміністративного нагляду за особами, звільненими з місць позбавлення волі», затвердженої наказом МВС України, Державного департаменту України з питань виконання покарань 04.11.2003 № 1303/203, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15.01.2004 за № 46/8645, встановлено наступне:
«Контроль за додержанням піднаглядним правил адміністративного нагляду і встановлених судом обмежень дій піднаглядного, здійснюється дільничними інспекторами міліції у взаємодії з працівниками карного розшуку, інших служб і підрозділів із суворим дотриманням прав особи на повагу до її приватного та сімейного життя, недоторканості житла і таємниці листування...
Про результати перевірок додержання піднаглядними правил і обмежень дій адміністративного нагляду працівники міліції здійснюють запис у листку контролю за дотриманням встановлених обмежень дій піднаглядним (додаток 12) та рапортом доповідають начальнику міськрайвідділу.
Під час реєстрації з піднаглядним проводиться бесіда профілактичного характеру, про що складається довідка за формою, визначеною додатком 14 цієї Інструкції.
Питання про виїзд піднаглядного з місця постійного проживання за межі району (міста) в особистих справах вирішується з письмового дозволу начальника міськ-, райвідділу на підставі письмової заяви піднаглядного на термін, який не перевищує 10 діб, з урахуванням часу перебування його у дорозі....»
У жовтні 2013 року ОСОБА_7 з метою отримання роботи у м. Санкт-Петербурзі РФ та виїзду за межі України звернувся до дільничного інспектора міліції ОСОБА_6 , погодити це питання.
ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що він є працівником правоохоронного органу, наділений владою в інтересах держави і суспільства, вирішив використати свої владні повноваження всупереч інтересам служби з метою одержання неправомірної вигоди для самого себе.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 запропонував ОСОБА_7 в обмін на укриття факту порушення правил адміністративного нагляду та його виїзду за кордон, платити йому гроші у сумі 400 гривень щомісяця.
09 жовтня 2013 року ОСОБА_7 у приміщенні відділення міліції № 2 Лисичанського MB ГУМВС повідомив ОСОБА_6 , що він та його батьки згодні з умовами ОСОБА_6 платити йому по 400 гривень на місяць, при цьому вони домовились, що ОСОБА_6 буде забирати гроші вдома у батьків ОСОБА_7 після 15 числа кожного місяця, поки ОСОБА_7 буде на заробітках у Росії.
10 жовтня 2013 року ОСОБА_7 поїздом сполученням «Донецьк - Санкт-Петербург» виїхав до Російської Федерації.
Згідно з раніше укладеною домовленістю, у другій половині жовтня 2013 року і листопада 2013 року, більш точні дати встановити не представилося можливим, ОСОБА_6 , зловживаючи наданою йому владою, діючи з корисливих мотивів, приходив за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , де отримував від батька ОСОБА_7 - ОСОБА_8 гроші в сумі 400 гривень в місяць, заволодівши таким чином, грошима ОСОБА_8 на загальну суму 800 гривень.
ОСОБА_6 з метою приховування факту порушення правил адміністративного нагляду ОСОБА_7 та фактичного скоєння ним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України, а також з метою приховування факту зловживання ним владою, створюючи видимість належного виконання свої службових обов`язків із здійснення адміністративного нагляду, навмисно склав підроблені офіційні письмові документи, а саме: рапорти на ім`я начальника Лисичанського MB ГУМВС України у Луганській області від 26 жовтня 2013 року, 04 листопада 2013 року та 14 листопада 2013 року, в які вніс завідомо неправдиві відомості про те, що ним перевірено за місцем проживання адміністративного піднаглядного ОСОБА_7 , який перебував вдома і порушень правил адміністративного нагляду не допускав.
15 або 16 грудня 2013 року, більш точну дату встановити не представилося можливим, біля 24 години, начальник сектору дільничних інспекторів міліції Лисичанського MB ГУМВС ОСОБА_9 разом з дільничним інспектором міліції ОСОБА_10 під час перевірки осіб, що перебували під адміністративним наглядом, за місцем постійного проживання ОСОБА_7 встановили його відсутність.
18 грудня 2013 року ОСОБА_6 , зловживаючи наданою йому владою, діючи з корисливих мотивів, прийшов за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , де в черговий раз отримав від його батьків гроші в сумі 400 гривень. ОСОБА_6 повідомив про необхідність прибуття ОСОБА_7 до м. Лисичанська, бо факт його відсутності викрив начальник сектору дільничних інспекторів міліції Лисичанського MB ГУМВС ОСОБА_9 та, обіцяючи владнати цю проблему, попросив батьків ОСОБА_7 дати йому ще 200 гривень, з чим вони погодились і відразу передали вказану суму.
Отримавши гроші, ОСОБА_6 , з метою укриття фактичних обставин відсутності ОСОБА_7 , склав від імені його батьків ОСОБА_8 і ОСОБА_11 завідомо неправдиві пояснення, про те, що ОСОБА_7 01 грудня 2013 року поїхав на заробітки до м. Щастя Луганської області, які шляхом обману у них підписав.
Того ж дня, 18 грудня 2013 року з метою приховування факту свого зловживання владою і службовим становищем, створюючи видимість належного здійснення адміністративного нагляду стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_6 навмисно склав офіційний письмовий документ - рапорт на ім`я начальника Лисичанського MB ГУМВС України у Луганській області, до якого вніс завідомо неправдиві відомості про те, що 18 грудня 2013 року ним перевірено за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , адміністративного піднаглядного ОСОБА_7 , та встановлено, з посиланням на пояснення батьків ОСОБА_7 , що він 01 грудня 2013 року виїхав на заробітки до м. Щастя Луганської області і повернеться 30 грудня 2013 року.
На підставі рапорту ОСОБА_6 , зареєстрованого 18 грудня 2013 року у Лисичанському MB ГУМВС за № 10086/1769, слідчим відділом Лисичанського MB ГУМВС, відповідно до вимог ст. 214 КПК України, вказані відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004311 від 18 грудня 2013 року стосовно ОСОБА_7 за фактом порушення правил адміністративного нагляду, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України, та розпочато досудове розслідування.
18 грудня 2013 року ОСОБА_6 , зловживаючи наданою йому владою, з метою укриття дійсних обставин кримінального правопорушення, не маючи законних підстав для таких дій, навмисно склав завідомо неправдиві офіційні документи, а саме: протокол допиту свідка ОСОБА_12 , протокол допиту свідка ОСОБА_11 , не вказавши у протоколі, а саме, залишивши не заповненими місця у протоколі де вказується дата, час проведення допиту, прізвище особи, що проводила допит, та вніс до них завідомо неправдиві відомості про те, що начебто ОСОБА_7 постійно 2 рази на місяць з`являвся на реєстрацію у відділення міліції та 1 грудня 2013 року, не повідомивши керівництво Лисичанського MB ГУМВС, поїхав на заробітки до м. Щастя Луганської області і повернеться додому 30 грудня 2013 року. Підроблені протоколи допитів свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , обманним шляхом ОСОБА_6 підписав у ОСОБА_14 та надав їх до слідчого відділу Лисичанського MB ГУМВС з метою долучення до кримінального провадження № 0004311.
В результаті злочинних дій, що виразилися у зловживанні владою, ОСОБА_6 завдав істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам і інтересам громадян ОСОБА_13 і ОСОБА_11 , що були вимушені передати ОСОБА_6 гроші на загальну суму 1400 гривень, чим їм було завдано матеріального збитку, державним і громадським інтересам, що полягає у підриві авторитету та престижу органів внутрішніх справ України, підриві державної політики з питань профілактики злочинності та здійснення виховного впливу на осіб, звільнених з місць позбавлення волі.
Епізод № 2.
З метою укриття фактів порушення правил адміністративного нагляду з боку піднаглядного ОСОБА_7 та зловживання владою, створюючи видимість належного здійснення адміністративного нагляду стосовно ОСОБА_7 , у дільничного інспектора міліції відділення міліції № 2 Лисичанського МВ ГУМВС ОСОБА_6 виник умисел на службове підроблення.
Реалізуючи злочинний умисел, спрямований на службове підроблення, ОСОБА_6 навмисно склав підроблені офіційні письмові документи - рапорти на ім`я начальника Лисичанського МВ ГУМВС України у Луганській області від 26 жовтня 2013 року, 04 листопада 2013 року та 14 листопада 2013 року, в які вніс завідомо неправдиві відомості про те, що ним перевірено за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , адміністративного піднаглядного ОСОБА_7 , який на момент перевірок перебував вдома і порушень правил адміністративного нагляду не допустив.
18 грудня 2013 року, після викриття факту відсутності ОСОБА_7 за місцем мешкання, ОСОБА_6 з метою укриття фактичних обставин та введення керівництва в оману, склав від імені батьків ОСОБА_7 - ОСОБА_12 і ОСОБА_11 завідомо неправдиві пояснення, про те, що ОСОБА_7 1 грудня 2013 року поїхав на заробітки до м. Щастя Луганської області, які шляхом обману підписав у них.
Крім того, 18 грудня 2013 року ОСОБА_6 , з метою укриття фактичних обставин відсутності ОСОБА_7 під час проведення досудового розслідування за фактом порушення правил адміністративного нагляду та факту зловживання ним владою, навмисне у незаконний спосіб склав завідомо неправдиві офіційні документи: протокол допиту свідка ОСОБА_12 , протокол допиту свідка ОСОБА_11 , залишивши не заповненими місця у протоколах де вказується дата, час проведення допиту, прізвище особи, що проводила допит, раз в місяць з`являвся на реєстрацію відділення міліції та 1 грудня 2013 року, не повідомивши керівництво Лисичанського МВ ГУМВС. поїхав на заробітки до м. Щастя Луганської області. Підроблені протоколи допитів свідків ОСОБА_12 , та ОСОБА_11 , обманним шляхом ОСОБА_6 підписав у ОСОБА_14 та в подальшому передав їх до слідчого відділу Лисичанського МВ ГУМВС з метою долучення до кримінального провадження № 0004311.
18 грудня 2013 року з метою приховування факту свого зловживання владою і службовим становищем, ОСОБА_6 навмисно склав офіційний письмовий документ - рапорт на ім`я начальника Лисичанського МВ ГУМВС України у Луганській області, до якого вніс завідомо неправдиві відомості про те, що 18 грудня 2013 року ним перевірено за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , адміністративного піднаглядного ОСОБА_7 , та встановлено, з посиланням на пояснення батьків ОСОБА_7 , що він 1 грудня 2013 року виїхав на заробітки до м. Щастя Луганської області.
Того ж дня, на підставі рапорту ОСОБА_6 , слідчим відділом Лисичанського МВ ГУМВС України у Луганській області вказані відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004311 від 18 грудня 2013 року стосовно ОСОБА_7 за фактом порушення правил адміністративного нагляду, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України, та розпочато досудове розслідування.
Епізод № 3.
Слідчим відділом Лисичанського МВ ГУМВС в Луганській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0004311 від 18 грудня 2013 року, що внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі рапорту дільничного інспектора міліції відділення міліції № 2 Лисичанського МВ ГУМВС ОСОБА_6 , стосовно ОСОБА_7 за фактом порушення правил адміністративного нагляду, за ознаками кримінального правопорушенню, передбаченого ст. 395 КК України.
Фактично піднаглядний ОСОБА_7 з відома і незаконного дозволу дільничного інспектора міліції ОСОБА_6 10 жовтня 2013 року виїхав до Санкт-Петербургу Російської Федерації та не знаходився за місцем проживання до 26 грудня 2013 року.
Під час досудового розслідування, 15 січня 2014 року свідок ОСОБА_6 , відповідно до ст. 67 КПК України, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, навмисно дав завідомо неправдиві показання слідчому, поєднані зі штучним створенням доказів обвинувачення ОСОБА_7 , а саме: засвідчивши, що 1 грудня 2013 року ОСОБА_7 прийшов у відділення міліції № 2 і відмітився у нього, про що поставив підпис в реєстраційному листі. З 15 грудня і до 18 грудня 2013 року ОСОБА_7 до нього на перевірку не з`явився і він пішов за місцем його проживання, де батько ОСОБА_15 пояснив, що син 1 грудня 2013 року поїхав на заробітки у місто Щастя і приїде 30 грудня 2013 року, про що він відразу написав рапорт на порушення кримінального провадження і подав у чергову частину на реєстрацію.
Таким чином, свідок ОСОБА_6 під час проведення досудового розслідування штучно створив докази обвинувачення щодо обставин порушення ОСОБА_7 правил адміністративного нагляду, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок скасувати, постановити новий, яким змінити кваліфікацію його дій с ч.2 ст. 384 КК України на ч. 1 ст. 384 КК України.
Вказує, що в період з 05.02.2013 по 29.11.2013 року ним здійснювалась перевірка піднаглядного ОСОБА_7 та щомісячно складались рапорти про відсутність порушень правил адміністративного нагляду. Вважає, що він законно, у відповідності до Наказу МВС України №1303/203 від 04.11.2033 р. та згідно з посадовою інструкцією, виявивши факт відсутності піднаглядного, склав рапорт від 18.02.2013 року та повідомив начальника Лисичанського МВ УМВС України в Луганській області, який дав вказівку заступнику начальника СВ Лисичанського МВ УМВС ОСОБА_16 організувати перевірку, за результатами якої прийняти рішення відповідно до ст. 214 КПК України. Вказує, що судом не встановлено, що саме він вніс недостовірні відомості до протоколів допиту свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_11 від 25.12.2013 року. Також вказує, що судом не встановлено корисливий мотив, та, звертає увагу на те, що матеріальну шкоду потерпілим він не відшкодовував. Вважає, що оскільки обвинувачення ОСОБА_7 не було пред`явлено, його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 384 КК України, як завідомо неправдиве показання свідка під час провадження досудового розслідування.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу, заперечення прокурора щодо доводів апеляційної скарги, який вважав вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Доведеність вчинення ОСОБА_6 зловживанням владою, тобто умисному, з корисливих мотивів використанням службовою особою влади всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним і громадським інтересам, у складанні, видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, у завідомо неправдивих показаннях свідка під час провадження досудового розслідування, поєднаних із штучним створенням доказів обвинувачення, підтверджуються перевіреними судом першої інстанції доказами, які у вироку знайшли свою належну оцінку.
Зокрема, висновки суду першої інстанції підтверджуються:
Поясненнями потерпілої ОСОБА_11 , яка пояснила, що після відбування покарання її син ОСОБА_7 перебував під адміністративним наглядом. В жовтні 2013 року він із молодшим братом ОСОБА_17 зібрався в Санкт-Петербург на заробітки. ОСОБА_7 повідомив їй, що піде відмічатись до дільничного інспектора ОСОБА_6 і поговорить із ним, щоб він допоміг йому виїхати на заробітки. Коли повернувся, то розповів, що ОСОБА_6 дозволив йому поїхати до Санкт-Петербурга, за що йому необхідно платити 400 грн. щомісяця. Оскільки у ОСОБА_7 грошей не було, то вона з чоловіком погодились сплачувати ОСОБА_6 цю суму щомісячно із пенсії. 10 жовтня 2013 р. ОСОБА_7 з ОСОБА_17 поїхали до Санкт-Петербургу. Щомісячно після 12 числа, оскільки 12 числа місяця вона з чоловіком отримують пенсію, приходив до дому ОСОБА_6 і чоловік віддавав йому гроші. Під час передачі грошей вона не була присутня. Загальна сума, яку вони віддали ОСОБА_6 дорівнює 1400 грн. Потім ОСОБА_6 прийшов до них до дому і повідомив, що перевіряючий помітив, що ОСОБА_7 в грудні не було і він не приходив відмічатись до міліції, повідомив, що його необхідно викликати з Санкт-Петербургу до м. Лисичанська. Написані ОСОБА_6 документи вона з чоловіком не читала, їх ніхто не попереджав про кримінальну відповідальність, вони лише підписували документи в тих місцях, де їм зазначав ОСОБА_6 стосовно того, що їх син нікуди не виїжджав за межі України. Суму 1400 грн. повернув невідомий їй чоловік особисто від імені ОСОБА_6 .
Свідок ОСОБА_7 пояснив, що 15 січня 2013 року він звільнився з місць позбавлення волі за умови 1 рік перебування під адміністративним наглядом. Він прийшов в 2 МВ УМВС в м. Лисичанську до дільничного ОСОБА_6 який вів його адміністративний нагляд. В місті він не зміг знайти роботи, та звернувся до ОСОБА_6 , щоб він дозволив йому виїхати на заробітки до Санкт-Петербургу. ОСОБА_6 дозволив, але зазначив, що із зароблених коштів, він повинен платити йому 400 грн. на місяць, впродовж яких його не буде в м. Лисичанську. Після його від`їзду ОСОБА_6 приходив до дому і батько давав йому гроші. 28 грудня 2013 р. приїхав назад до м. Лисичанська, бо мати повідомила, що слід терміново приїздити, бо приходили додому два міліціонери, і що буде порушено кримінальну справу відносно нього. ОСОБА_6 попередив його, що співробітникам міліції слід сказати, що він був на заробітках в м. Щастя Луганської області і до Російської Федерації не їздив. Насправді протягом 2013 року він до міста Щастя не виїжджав. Потім до дому прийшов інспектор ОСОБА_18 і почав розпитувати, де він був і чому порушив умови адміністративного нагляду і не з`являвся до відділення міліції на явку. Він розповів все як йому говорив ОСОБА_6 . Потім через сором перед батьками, які сплачували гроші ОСОБА_6 , який знав де він знаходиться і без його відома він не виїжджав, звернувся до УВБ із заявою на дільничного ОСОБА_6 .
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив, що наприкінці 2013 р. за дорученням керівника дільничних інспекторів ОСОБА_19 здійснював перевірку підконтрольних, які перебувають на обліку в Лисичанському МВ УМВС. За адресою АДРЕСА_2 ОСОБА_20 не було вдома, двері відчинив його батько ОСОБА_12 . Він за дорученням ОСОБА_19 відібрав від нього письмові пояснення, по яким причинам відсутній його син і де він перебуває. Йому стало відомо, що ОСОБА_7 виїжджав до Російської Федерації з дозволу ОСОБА_21 .
Наказом Начальника ГУМВС України у Луганській області №85 о/с від 14.02.2012 року, ОСОБА_6 призначено на посаду дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Лисичанського МВ ГУМВС України у Луганській області (т. 1 а.с. 49).
Наказом Начальника ГУМВС України у Луганській області №218 о/с від 25.06.2013 року, лейтенанта міліції ОСОБА_6 призначено на посаду дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Лисичанського міського відділу, увільнивши його від посади дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції цього міського відділу. (т. 1 а.с. 50).
Наказом Начальника ГУМВС України у Луганській області №433 о/с від 09.12.2013 року, відповідно до якого лейтенанта міліції ОСОБА_6 призначено на посаду дільничного інспектора міліції відділення міліції № 2 Лисичанського МВ ГУМВС України, увільнивши його від посади дільничного інспектора міліції цього відділу, з 15.11.2013 року. (т. 1 а.с. 51).
В матеріалах провадження є копії та оригінали проїзних документів на проїзд потягом сполученням від станції Волчеярськ Санкт Петербург від 10 жовтня та Санкт Петербург-Бєлгород від 25 грудня на им?я ОСОБА_7 та ОСОБА_22 ЛА №386680, ПЛ 229, ПЛ 230. (т. 1 а.с. 13, 94).
Відповідно до довідки Державної прикордонної служби України від 25.01.2014 року, громадянин ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період з 01.10.2013 року до 01.01.2014 року перетинав державний кордон України, а саме: 10.10.2013 року - пункт пропуску Козача Лопань, та 26.12.2013 року - пункт пропуску Гоптівка; серія паспорту НОМЕР_1 на т/з НОМЕР_2 - С. Петербург, Р323ЕА. (т. 1 а.с. 86), а також в період з 01.10.2013 року до 01.01.2014 року перетинав державний кордон України, а саме: 10.10.2013 року - пункт пропуску Козача Лопань - виїзд, та 26.12.2013 року - пункт пропуску Гоптівка - в`їзд; серія паспорту НОМЕР_1 на т/з НОМЕР_2 - С. Петербург, Р323ЕА (т. 1 а.с. 90).
Відповідно до рапортів, складених ОСОБА_6 , від 06.10.2013 р., від 26.10.2013 р., від 04.11.2013 р., від 14.11.2013 р., від 30.12.2013 р. (т. 1 а.с. 25, 26, 29, 30, 77). ОСОБА_7 порушень адміністративного нагляду не допускав.
Відповідно до довідки начальника Лисичанського МВ УМВС України в Луганській області від 04.02.2014 року, ОСОБА_7 , 1976 р.н., проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , який згідно з постановою Краснолуцького міського суду від 21.12.2012 року знаходився під адміністративним наглядом строком на 1 (один) рік, з письмовою заявою до Лисичанського МВ УМВС України на виїзд за межі міста Лисичанська, не звертався. Дозвіл громадянину ОСОБА_7 на виїзд за межі міста ніхто не надавав. (т. 1 а.с. 45).
Ці свідчення та відомості, спростовують апеляційні твердження обвинуваченого про те, що суд першої інстанції не надав докази того, що він вчинив зловживанням владою, тобто умисне, з корисливих мотивів використання службовою особою влади всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним і громадським інтересам.
Судом першої інстанції було досліджено та надано мотивоване судження щодо складання у незаконний спосіб та внесення неправдивих відомостей до протоколу допиту ОСОБА_12 від 25 грудня 2013 року, з якого вбачається, що свідок пояснив про те, що 01.12.2013 року його син ОСОБА_7 поїхав до міста Щастя Луганської області, не повідомивши керівництво Лисичанського МВ УВМС України, так як вважав, що йому не дадуть дозвіл, у зв`язку з чим вирішив скрити свій від`їзд. Метою від`їзду було заробляння грошів, ухилятися від адміністративного нагляду його син не хотів. Його син повернеться до дому 30 грудня 2013 року та одразу з`явиться на реєстрацію. (т. 1 а.с. 81-82).
Відповідно до протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 25 грудня 2013 року, вона пояснила, що 01.12.2013 року її син ОСОБА_7 поїхав до міста Щастя Луганської області, не повідомивши керівництво Лисичанського МВ УВМС України, так як вважав, що йому не дадуть дозвіл, у зв`язку з чим вирішив скрити свій від`їзд. Метою від`їзду її сина було заробляння грошів, ухилятися від адміністративного нагляду її син не хотів. її син повернеться до дому 30 грудня 2013 року та одразу з`явиться на реєстрацію. (т. 1 а.с. 83-84).
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_23 пояснила, що з червня 2013 року працює слідчим слідчого відділу в Лисичанському МВ ГУМВС. Їй було доручено провести розслідування за кримінальним провадженням у відношенні ОСОБА_7 за ст. 395 КК України, який ухилявся від встановленого судом адміністративного нагляду. Фактично ніяких слідчих дій по цьому кримінальному провадженню вона не проводила. Потім вона поїхала на сесію навчатись. Після приїзду старший слідчий Бєлоусова, якій було передано кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_7 , наробила в справі закладок, де їй слід було заповнити свої дані: посаду, прізвище, ім`я і по батькові, підписи. Серед документів були протоколи допиту батьків ОСОБА_15 , яких вона навіть не бачила, машинально заповнила документи за вказівкою ОСОБА_24 , не ознайомлюючись з змістом цих документів.
Про нещирість показань ОСОБА_6 в суді першої інстанції та бажання пом`якшити відповідальність за вчинені ним злочині свідчать і його твердження щодо прибуття ОСОБА_7 у жовтні, листопаді та грудні 2013 року до нього для відміток. В суді апеляційної інстанції, обвинувачений в черговий раз змінив свої свідчення та пояснив, що насправді він взагалі не здійснював адміністративний нагляд за ОСОБА_7 , а документи, які є в наявності у справі адміністративного піднаглядного, склав за вимогою свого керівника ОСОБА_25
26 жовтня, 4 листопада, 14 листопада 2013 року ОСОБА_6 склав завідомо неправдиві рапорти щодо перевірки ним ОСОБА_7 та вніс до них завідомо неправдиві відомості про перебування адміністративного піднаглядного вдома. (т.1 а.с. 26, 29, 30)
Рапортом на ім?я начальника Лисичанського МВ УМВС України в Луганській області ОСОБА_6 повідомив, що 18 грудня 2013 року під час проведення перевірки громадянина ОСОБА_7 , 1976 р.н., що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , було встановлено, що останній 01.12.2013 року виїхав на заробітки до міста Щастя Луганської області та повернеться, як пояснили його батьки, 30 грудня 2013 року.30.12.2013 р. Ці відомості зареєстровані в журналі реєстрації інформації про вчинені кримінальні правопорушення №10086/1769 від 18.12.2013 року. (т. 1 а.с. 77).
Дослідивши у судовому засіданні копії журналів обліку відвідувачів та запрошених до 2-го МВ Лисичанського МВ ГУМВС №49 з 21.06.2013 року, та з 05.12.2013 року, суд першої інстанції встановив,що ОСОБА_7 з 10 жовтня 2013 року до 25 грудня 2013 року до відділку не з`являвся. (т. 1 а.с. 61-74).
Всупереч твердженням апелянта та на спростування думки обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що ним на його думку, у рапорт не вносились неправдиві відомості, що він не складав протоколи допиту свідків ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , що він не отримував гроші від ОСОБА_26 та відповідно не повертав їх, суд першої інстанції у вироку зробив детальний аналіз доказів у кримінальному провадженні в їх сукупності, в тому числі послався на свідчення ОСОБА_27 у суді першої інстанції, та обґрунтовано вказав, що такі докази відповідають фактичним обставинам справи.
Відповідно до протоколу допиту свідка, ОСОБА_6 15.01.2014 року, пояснив, що він працює дільничним інспектором Лисичанського МВ УМВС України та його дільницею є квартал Ленінського комсомолу міста Лисичанська. В його функціональні обов`язки входить перевірка та облік адміністративного надзору за особами раніше засудженими та проживаючими на його дільниці. Так, у нього на дільниці проживає ОСОБА_7 , який звільнився з місць позбавлення волі 15.01.2013 року та став на облік по адміністративному нагляду у нього 05.02.2013 року строком на 12 місяців. ОСОБА_7 зобов`язаний був з`являтися до нього на перевірку 1 числа та 15 числа кожного місяця. 01.12.2013 року ОСОБА_7 прийшов відмітитися до нього у відділення, про що поставив свій підпис в реєстраційному листі. З 15 грудня 2013 року та до 18 грудня 2013 року ОСОБА_7 до нього на перевірку не з`явився, тому він вийшов до ОСОБА_7 з перевіркою за місцем мешкання останнього, де йому батько ОСОБА_7 пояснив, що його син 01 грудня 2013 року поїхав на заробітки до міста Щастя та приїде 30 грудня 2013 року, про що він одразу склав рапорт щодо порушення кримінального провадження та надав його до чергової частини на реєстрацію. (т. 1 а.с. 78-79).
Посилання обвинуваченого у своїй апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_7 не було повідомлення про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, а тому в його діях відсутній склад кримінального правопорушення, передбачений ч.2 ст. 384 КК України, є невірними. Об`єктивна сторона цього кримінального правопорушення не вимагає повідомлення особи про підозру у його скоєнні. Доказами, на підставі ст. 84 КПК України, є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значенні для кримінального провадження. Процесуальними джерелами доказів є, в тому числі, показання. ОСОБА_6 надав завідомо неправдиві показання в умовах провадження досудового слідства, чим створив штучні докази обвинувачення.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, фактичною підставою кваліфікації кримінальних правопорушень, скоєних ОСОБА_6 за ч.1 ст. 364, ч.1 ст. 366, ч.2 ст. 384 КК України стали об`єктивні дані, досліджені в судовому засіданні й зазначені у вироку. Під час юридичної оцінки цих даних були з`ясовані: природа взаємовідносин, які склалися між учасниками подій, причина виникнення діяння, місце вчинення протиправних дій, обстановка та обставини, за яких відбувся перебіг злочинних дій ОСОБА_6 та характер наслідків, що настали.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що сторона захисту, як в суді першої інстанції, а обвинувачений і в апеляційному суді не надали докази на спростування тих фактичних обставин, на які посилалася сторона обвинувачення. Водночас, суд першої інстанції проаналізував з належною оцінкою ті докази, які дослідив безпосередньо в судовому засіданні та, вирішуючи питання, визначені ст. 368 КПК України, свої висновки з достатньою повнотою обґрунтував у судовому рішенні, правильно визнавши доведеною винуватість ОСОБА_6 у зловживанні владою, тобто умисному, з корисливих мотивів використанням службовою особою влади всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним і громадським інтересам, у складанні, видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, у завідомо неправдивих показаннях свідка під час провадження досудового розслідування, поєднаних із штучним створенням доказів обвинувачення
Оскільки колегія суддів не встановила істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та підстав для скасування вироку і закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_6 за п. 2 ч. 1ст. 284 КПК України чи його виправдання, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Доводи, викладені суді апеляційній інстанції про те, що призначене йому покарання за ч.2 ст. 384 КК України є занадто суворим внаслідок недостатнього врахування судом даних про його особу, колегія суддів вважає безпідставними.
Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції дотримав вимог ст.ст. 50, 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу винного, обставини, які обтяжують покарання, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, та навів у вироку переконливі мотиви прийнятого рішення.
Таким чином, у колегії суддів немає підстав вважати, що суд при призначенні ОСОБА_6 покарання недостатньо врахував його відношення до скоєних злочинів, а відтак зазначені доводи в суді апеляційної інстанції є надуманими.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 410, 411, 418 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Вирок Лисичанського міського суду Луганської області від 22 березня 2016 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на вирок Лисичанського міського суду Луганської області від 22 березня 2016 року відносно нього залишити без задоволення.

Взяти під варту в залі суду.

Початок строку відбування покарання рахувати з 25 серпня 2016 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

_________________ ___________________ ____________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3