АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні, в залі апеляційного суду, апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 вересня 2016 року, у кримінальному провадженні № 0000110 від 11.02.2014р., про накладення арешту на грошові кошти та предмети, які вилучені 06.05.2016р., під час огляду речей ОСОБА_7

за участю прокурора ОСОБА_8 , представника заявника адвоката ОСОБА_9 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 вересня 2016 року та відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на гроші та предмети, вказуючи на те, що єдиною підставою для ухвалення оскаржуваного рішення стала необхідність встановлення відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, що взагалі не допускається з урахуванням вимог ст. 170 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 вересня 2016 року, було задоволене клопотання слідчого ОВС ВКР СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_10 про арешт майна в рамках кримінального провадження внесеного 11.02.2016 року до ЄРДР за № 0000110.
Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя посилався на те, що дані, викладені у матеріалах кримінального провадження, дають підстави для висновку, що з метою встановлення відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення накладення арешту на майно є необхідним.
Заслухавши суддю доповідача, представника заявника, яка підтримала апеляцію заявника, прокурора, який покладався на розсуд суду та зазначив, що на даний час вже відпала потреба у арешті зазначеного майна, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Надаючи оцінку правильності висновків слідчого судді, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Разом з тим, за правилами вказаної норми кримінального процесуального закону, а саме частин 3, 5, та 6, арешт на майно може бути накладено в разі відповідності такого майна критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, в разі наявності підстав вважати, що суд може застосувати до підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної особи, юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна, в разі, якщо фізична чи юридична особа в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову або неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою щодо якої здійснюється провадження.
Відповідно до ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути зазначено: підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Зі змісту частини третьої статті 172 КПК України вбачається, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.
Колегією суддів встановлено, що СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській ГУ ДФС у Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000110 від 11 лютого 2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 205 КК України.
10 травня 2016 року в межах вказаного кримінального провадження слідчий звернувся з клопотанням про накладення арешту на гроші та предмети, вилучені 06 травня 2016 року, під час огляду речей ОСОБА_7 у зв`язку з тим, що є достатньо підстав вважати, що правопорушення, є доходами від нього, або на них було спрямоване кримінальне правопорушення, виникла необхідність в накладенні арешту на ці грошові кошти.
Між тим, ні орган досудового розслідування, який вносив клопотання, ні слідчий суддя, задовольняючи зазначене клопотання, не звернули свою увагу на те, що на день розгляду справи в суді першої інстанції, жодній особі у даному кримінальному провадженні не пред`явлено підозри, жодну особу не визнано потерпілою, розмір завданих кримінальним правопорушенням збитків належним чином не визначено та цивільний позов не заявлений в межах кримінального провадження.
Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що клопотання про арешт майна не відповідає встановленим чинним законодавством вимогам щодо його змісту, на що слідчий суддя не звернув уваги та в порушення вимог ч. 3 ст. 172 КПК України дійшов до необґрунтованого висновку про необхідність його задоволення.
З огляду на викладене, з висновком слідчого судді про задоволення клопотання слідчого з зазначених в ухвалі мотивів, колегія суддів погодитися не може, оскільки у слідчого судді були наявні підстави для повернення клопотання слідчому для усунення його недоліків.
Відповідно до ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно з ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу та постановити нову.
Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає за необхідне частково задовольнити апеляцію заявника, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою повернути клопотання слідчого для усунення його недоліків.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.405, 407, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 вересня 2016 року, якою задоволене клопотання слідчого ОВС ВКР СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_10 , погодженого з прокурором про арешт майна, яке вилучене у ОСОБА_7 в рамках кримінального провадження внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000110 від 11 лютого 2014 року скасувати.
Постановити нову ухвалу апеляційного суду, якою клопотання слідчого ОВС ВКР СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_10 , погодженого з прокурором про арешт майна, яке вилучене у ОСОБА_7 в рамках кримінального провадження внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000110 від 11 лютого 2014 року, повернути для виконання вимог ст. 171 КПК України протягом 72 години з дня отримання ухвали.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді апеляційного суду :

___________ __________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4