АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
представників потерпілих -
адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25 лютого 2016 року,
в с т а н о в и л а:
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що отриманим в ході досудового розслідування даним, слідчим в оскаржуваній постанові детально надано аналіз, чим фактично надано відповіді на всі запитання, викладені в заяві ОСОБА_8 ,та, у зв`язку із відсутністю в діяннях зазначених осіб складу будь-якого кримінального правопорушення, було прийнято законну та обґрунтовану постанову про закриття кримінального провадження.
Не погодившись з таким рішенням, адвокат ОСОБА_6 , діючи в інтересах потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , подала апеляційну ______________________________________
Справа №11-сс/796/847/2016 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_15
Категорія: ст. 303 КПК України Доповідач ОСОБА_1
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що під час досудового розслідування слідчий дійшов невірних висновків і провів слідство неповно та односторонньо, однакслідчим суддею процесуальні порушення досудового слідства та не забезпечення слідчим ефективного розслідування у кримінальному провадженні не взяті до уваги та їм не надано належної оцінки.
Зокрема зазначає, що невідповідність висновків слідчого фактичним обставинам справи, полягає в тому, що ним не було досліджено обєктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого ст. 171 КК України, звужено її формулювання та не надано належної оцінки наявним в матеріалах провадження відеозаписам, на яких зафіксовано подію правопорушення, протиправні дії військовослужбовців СБУ, їхня злагодженість та оперативність між собою, розподіл ролей кожного, а головне відеозаписам із доказами того, що військовослужбовці СБУ точно знали, що затримують журналістів, які раніше представили підтверджуючі документи, та здійснювали затримання під час спілкування журналістів з представником прес-центру СБУ, а після затримання та додаткового встановлення осіб, як журналістів,продовжували протиправні дії шляхом вилучення без дозволу флеш-накопичувача та психологічного тиску. Ці та інші докази у провадженні доводять саме прямий умисел вказаних військовослужбовців СБУ на чинення перешкод журналістам у викритті та розповсюдженні ними інформації про надкоштовні авто певних військовослужбовців СБУ та чинення на них психологічного тиску, щоб припинили створювати відеосюжет та журналістське розслідування про можливікорупційні факти. При цьому, слідчий повинен був встановити чи виник прямий умисел на такі дії військовослужбовців СБУ в них особисто, чи вони діяли за чиєюсь вказівкою і відповідно чи не повинен бути притягнутий до відповідальності хтось інший, оскільки, фактично неможливо, щоб військовослужбовці самостійно, без вказівки когось старшого по рангу, прийняли рішення затримати журналістів.
Таким чином слідством не дотримано вимоги ст. 94 КПК України щодо оцінки доказів.
При цьому слідство не опрацювало телефонні розмови між собою всіх учасників події з боку СБУ 02.10.2015 року, що може підтвердити змову і наявність умислу; не перевірено повідомлену ОСОБА_9 інформацію про наявність у Фейсбуці мережі Інтернет особистої сторінки під власним ім`ям та з особистими фотографіями одного з учасників події Івана Поради, хоча останній стверджував, що інформацію про нього, а тим більше особисте фото чи відео заборонено показувати, оскільки він секретна особа та учасник АТО.
Також сам слідчий, встановивши, що між показаннями потерпілих та військовослужбовців СБУ виникли розбіжності, які необхідно усунути шляхом проведення одночасного допиту, цю неповноту та розбіжності у процесуальний спосіб не усунув, при цьому не взяв до уваги, що потерпілі відмовилися від участі в такій процесуальній дії виключно через те, що одночасний допит військовослужбовців в якості свідків призвів би до процесуального порушення та визнання такого доказу недопустимим.
У постанові слідчим однобічно надано оцінку показанням свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які стверджували, що журналісти повноцінно не виконали редакційне завдання і передача вийшла із зміненим напрямком, та не встановлено чи припинили журналісти виконувати редакційне завдання після затримання; не встановлено порядок отримання дозволу в прес-службі СБУ на проведення зйомок і слідством на спростовано та не дано оцінку тому, що на місці події відсутнє будь-яке повідомлення, надписи чи знаки із забороною відео-, фото фіксації.
Також слідчим не було проведено відтворення з військовослужбовцями і ніяких документів від них не вимагали, хоча слідством так і не встановлено чи перебували учасники події під час виконання своїх посадових обов`язків, не витребувано відповідних документів.
Крім того, проведена слідчим військова експертиза є незаконною, оскільки стосується з`ясування питання права, та суперечливою, а до того ж призначена з порушенням прав потерпілих, які не були ознайомлені з постановою про її призначення та не могли реалізувати свої права поставити питання, надати докази та ін.
А також слідчий, встановивши, що відсутній склад будь-якого правопорушення, не встановив чи мала місце подія злочину.
Таким чином, на думку апелянта, слідчий не забезпечив ефективного розслідування у кримінальному провадженні, а проведене ним досудове слідство не було ретельним, безстороннім і сумлінним, оскільки він допустив порушення процесуальних норм, не витребував усіх необхідних документів, не усунув розбіжності у показаннях учасників події, не встановив і не допитав усіх свідків, не провів всі слідчі дії, зокрема, відтворення з усіма учасниками події, призначив експертизу із поставленими питаннями, які містять правову оцінку дій учасників події, а тому винесена ним постанова про закриття провадження щодо відсутності в діянні військовослужбовців СБУ ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_18 та ОСОБА_14 складу будь-якого кримінального правопорушення, є передчасною та необгрунтованою.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представників потерпілих адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на підтримку доводів апеляційної скарги, позицію прокурора, який просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, вказуючи на законність та обґрунтованість як ухвали слідчого судді, так і постанови слідчого, вивчивши матеріали судового провадження та матеріали закритого кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з приписами ст.ст. 2, 284 КПК України кримінальне провадження може бути закрито після повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим чи прокурором всіх зібраних та перевірених доказів.
У відповідності до вимог ст. 110 КПК України постанова про закриття кримінального провадження повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Тобто таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Аналіз матеріалів кримінального провадження, а також зміст процесуального рішення слідчого про його закриття свідчать про те, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону не були дотримані слідчим при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження.
Проте, всупереч вимогам ст. 110 КПК України, постанова слідчого про закриття кримінального провадження не містить викладу фактичних обставин, які були встановлені в ході досудового розслідування, з огляду на зміст заяв ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про те, що вони є журналістами, мети їх перебування біля будівлі СБУ та здійснюваних ними дій, а також щодо їх затримання та доставки із застосуванням фізичної сили до приміщення Головного управління Служби безпеки України в м. Києві та Київській області, тобто про те, яка ж подія мала місце 02.10.2015 року в період часу з 09 год. до 10 год. біля будівлі ГУ СБУ по пров. Аскольдів, 3-а в м. Києві за участю ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .
Оскільки ж постанова слідчого про закриття кримінального провадження не містить встановлених обставин події, що містить ознаки злочину, то і його висновок про те, що військовослужбовці Служби безпеки України ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 не усвідомлювали, що своїми діями перешкоджають законній професійній діяльності журналістів та не мали умислу на пошкодження відеокамери, а тому в їх діях відсутній склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 171 КК України, та взагалі про відсутність в діянні військовослужбовців Служби безпеки України ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 складу будь-якого кримінального правопорушення, є передчасним, а сама постанова за своїм змістом не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, оскільки не міститься обґрунтованих, тобто таких, які б узгоджувалися з доказами, отриманими під час досудового розслідування, висновків з посиланням на положення ст. 284 КПК України.
Зазначені обставини необґрунтовано залишені поза увагою слідчого судді при розгляді скарги, отже була порушена передбачена кримінальним процесуальним законом України процедура судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування.
Виявлене порушення тягне за собою скасування ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25 лютого 2016 року з постановленням, відповідно до вимог ст. 407 КПК України, нової ухвали, якою слід задовольнити скаргу ОСОБА_8 , скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 та направити матеріали кримінального провадження відповідному органу для продовження досудового розслідування.
При цьому, слідчому належить встановити, яка подія відбулася 02.10.2015 року за участю ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та співробітників ГУ СБУ у м. Києві та Київській області ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , врахувавши, що об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 171 КК України, дістає вияв у перешкоджанні законній професійній діяльності журналістів, тобто обумовлюється належністю особи до працівників, які професійно збирають, одержують, створюють і займаються підготовкою інформації для засобів масової інформації. А після встановлення того, чи були обізнані співробітники Служби безпеки України ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , що ОСОБА_9 та ОСОБА_8 є журналістами, та на що були спрямовані їх дії під час затримання ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , надати належну оцінку відеозаписам, на яких зафіксовано, що, зокрема, ОСОБА_9 пред`являв посвідчення співробітникам охорони Головного управління Служби безпеки України в м. Києві та Київській області ОСОБА_13 та ОСОБА_14 і на момент затримання ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , останні спілкувались з представником прес-служби СБУ, а також і діям ОСОБА_12 щодо отримання флеш-накопичувача та його намірів виготовлення копії відзнятого матеріалу вже після встановлення під час перебування ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в громадській приймальні ГУ СБУ, що вони є журналістами, та показанням ОСОБА_16 і ОСОБА_17 , які стверджували, що журналісти повноцінно не виконали редакційне завдання і передача вийшла із зміненим напрямком, і в залежності від встановленого прийняти процесуальне рішення з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства.
Таким чином, доводи представника потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_6 про незаконність та необґрунтованість прийнятого слідчим рішення про закриття кримінального провадження знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду, а тому її апеляційна скарга підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,
апеляційну скаргу представника потерпілих - адвоката ОСОБА_6 задовольнити.
Скаргу ОСОБА_8 на постанову про закриття кримінального провадження задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ __________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3