Справа № 190/1634/16-к
Провадження №1-кп/190/116/16
ЄРДР №
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 вересня 2016 року м.П`ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.П`ятихатки обвинувальний акт у кримінальному провадженні №1-кп/190/116/16 (ЄРДР №0000877) за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.П`ятихатки Дніпропетровської області, громадянина України, має базову загальну середню освіту, не одруженого, на утриманні осіб не має, не працюючого, невійськовозобов`язаного, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого 04.03.2011 року П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області за ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75,76,104 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік, 22.12.2011 року П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області за ст.185 ч.2, ст.185 ч.3, ст.70 ч.1 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України до призначення покарання частково приєднано не відбуте покарання по вироку П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 04.03.2011 та остаточно призначено покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі, якому запобіжний захід не обирався, у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
05.08.2016 року приблизно о 10год 40хв ОСОБА_4 , знаходячись в смт.Лихівка Пятихатського району Дніпропетровської області, вирішив піти до раніше знайомої ОСОБА_5 , що мешкає по АДРЕСА_2 . Так, приблизно об 11 год 00хв ОСОБА_4 прийшов за вищевказаною адресою, але ОСОБА_5 в цей час не було вдома. Тоді господарка будинку ОСОБА_6 запропонувала ОСОБА_4 залишитися у них вдома та дочекатися на її дочку. Перебуваючи в приміщенні жилого будинку за вищевказаною адресою, приблизно об 11год 20хв господарка будинку ОСОБА_6 вийшла надвір у справах і в цей же час у ОСОБА_4 раптово виник умисел на заволодіння майном, що належить останній. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, повторно, з корисливих мотивів, протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, достовірно знаючи, що таємне викрадення чужого майна (крадіжка) є протиправним, ОСОБА_4 , впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, таємно взяв з полиці приміщення спальної кімнати жіночу туалетну воду марки ORIFLAME «HAPPYDISIAC» об`ємом 50 мл вартістю 200 грн. та чоловічу туалетну воду марки AVON «INDIVIDUAL BLU» об`ємом 75 мл вартістю 116 грн., що належали ОСОБА_6 , після чого з викраденим з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився за власним розсудом.

Вказаним правопорушенням, ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 316 грн.

Вищевказані умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані за обвинувальним актом за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, у зв`язку з чим ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину за ч.2 ст.185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні за ч.2 ст.185 КК України визнав у повному обсязі, відмовившись від дачі показань відносно себе на підставі ст.63 Конституції України.

Крім того обвинувачений ОСОБА_4 відмовився від послуг захисника, пояснивши, що відмова не пов?язана з його матеріальним становищем, в судовому розгляді кримінального провадження підтримав заяву про визнання вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, повністю, про визнання недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи на підставі ст.349 КПК України, неможливість оскарження обставин справи судом роз`яснено та обвинуваченим ОСОБА_4 зрозуміло. Добровільність подання вказаних заяв та розуміння наслідків обвинуваченим перевірено судом в судовому засіданні.

Прокурор проти заяв обвинуваченого не заперечував.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовий розгляд не з`явилась, до суду надала заяву від 23.08.2016 року про проведення судового провадження за її відсутності.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників процесу дослідження доказів щодо фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, а саме - доказів на підтвердження події кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченого ухвалою суду визнано недоцільним. У зв`язку з цим суд не приводить недосліджені докази винуватості обвинуваченого у мотивувальній частині вироку. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання суд враховує ступень тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який вчинив злочин середньої тяжкості, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше судимий.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття обвинуваченого у скоєному правопорушенні.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не зазначаються.

На підставі вищевикладеного, враховуючи особу обвинуваченого та обставини вчиненого правопорушення, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України у виді позбавлення волі, та оскільки виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання, із звільненням обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.ст.75,76 КК України.

При цьому суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, запобіжний захід не обирався, речові докази згідно із ст.100 КПК України слід залишити потерпілій

Керуючись ст.ст.374-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Згідно ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на два роки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Речові докази жіночу туалетну воду марки ORIFLAME «HAPPYDISIAC» об`ємом 50мл та чоловічу туалетну воду марки AVON «INDIVIDUAL BLU» об`ємом 75мл, які знаходиться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_6 , залишити останній.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду
Суддя ОСОБА_1