Справа № 404/5395/16-к
Номер провадження 1-кс/404/1154/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2016 року Слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , прокурора Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , розглянувши в місті Кропивницькому в залі суду клопотання прокурора Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на видаткову частину розрахункового рахунку приватного підприємства «Оліяр» по матеріалам кримінального провадження, 0008980 з попередньою кваліфікацією за ч. 4 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

04 жовтня 2016 року, прокурор Кіровоградської місцевої прокуратури, як процесуальний керівник по означеному кримінальному провадженню, звернувся з клопотанням до слідчого судді Кіровського районного суду міста Кіровограда про накладення арешту на видаткову частину розрахункового рахунку НОМЕР_1 , в ПРАТ «Креді Агріколь Банк», м. Київ вулиця Пушкінська, 42/4, відкритого приватним підприємством «Оліяр» для здійснення розрахункових операцій.

Метою поданого клопотання зазначає : забезпечення можливої конфіскації майна винної особи, як то передбачено санкцією ч. 4 ст. 190 КК України, тобто виконання додаткового виду покарання; а також, - забезпечення позову. Завданням арешту вказує: запобігання можливості приховування грошових коштів юридичною особою.

Розгляд клопотання про арешт майна, проведено за правилами ч. 2 ст. 172 КПК України, без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, з метою забезпечення реальної можливості накласти арешт.

Уважно вислухавши доводи прокурора, дослідивши матеріали клопотання та кримінального провадження, обґрунтовано вважаю про відсутність правових підстав для задоволення вимог у цьому клопотанні, з наступних міркувань:

Згідно ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до змісту ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

27 липня 2016 року, до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) були внесені відомості, що : ТОВ «Толлінг» поставив ПП «Оліяр» олію на 2072350,00 грн., але коштів за товар не отримав. Витяг з ЄРДР не містить інформації про початок проведення досудового розслідування щодо юридичної особи по вказаному кримінальному провадженню. Також відсутні відомості про вручення повідомлення про підозру відносно фізичної особи. (шостий аркуш клопотання)

Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України, при конфіскації, як виду покарання чи заході кримінально-правового характеру, арешт накладається на майно підозрюваного, або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Шляхом дослідження матеріалів клопотання та кримінального провадження, достовірно з`ясовано, що у цьому провадженні будь-яка особа не отримувала повідомлення про підозру. Не розпочато й процедури провадження відносно юридичної особи.

За таких умов, відсутні суб`єкти, щодо яких може бути застосований такий захід забезпечення, як арешт. Це є основною підставою відмови у задоволенні вимог по поданому клопотанню прокурора.

За правилами ст. 61 КПК України, цивільним позивачем, зокрема може бути юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано матеріальної шкоди, та яка в порядку, встановленому КПК України, пред`явила цивільний позов. Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви до органу досудового розслідування або суду. Тобто, на стадії досудового розслідування цивільний позов подається до органу досудового розслідування, а на стадії судового слідства до суду.

При розгляді цього клопотання прокурор визнав, що всупереч наведеним процесуальним вимогам, позов у цьому провадженні, не подано, тобто ініціатор не довів, що за суб`єктною ознакою може звернутись до слідчого судді як цивільний позивач чи/або в інтересах позивача із клопотанням про накладення арешту на майно у вказаному кримінальному провадженні.

Частиною 8 ст. 170 КПК України передбачено, що вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою. Так, на момент вирішення клопотання позов не заявлений, особу відповідача,- не визначена, нема й розміру прямої дійсної шкоди від ймовірного злочину/ціни позову. Тобто і забезпечення позову буде передчасним.

Не допускається арешт майна/коштів банку, віднесеного до категорії неплатоспроможних, а також майна/коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. (ч. 1 ст. 173 КПК України). Прокурор на це уваги не звернув, хоча повинен був надати документальне підтвердження приведеним вимогам.

Вимога слідчого про накладення арешту на грошові кошти є передчасною і суперечить принципам (п. 5 ч. 2 ст. 173 КПК України) щодо розумності та співрозмірності обмеження права власності у співвідношенні із завданнями цього кримінального провадження, оскільки предметом можливого посягання є олія, а не обігові кошти юридичної особи.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб. (ч. 4 ст. 173 КПК України). За таких умов, неприйнятним стане блокування обігових коштів, при відсутності відповідача.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно ч. 1-2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Не надано: належних, достовірних, допустими, достатніх доказів. Заявлені прокурором: мета та завдання, не підтверджуються. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Тому їх не можна покласти в основу доказування.

Відмова в задоволенні передчасного клопотання не перешкоджає повторному зверненню до слідчого судді. На підставі викладеного, керуючись 170, 173, 309, 371, 372, 395, 532 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні вимог по поданому прокурором Кіровоградської місцевої прокуратури клопотанню, про накладення арешту на видаткову частину розрахункового рахунку НОМЕР_1 , відкритого в ПРАТ «Креді Агріколь Банк», МФО 300614 м. Київ вулиця Пушкінська, 42/4, для здійснення розрахункових операцій приватним підприємством «Оліяр», по матеріалам кримінального провадження, 0008980 з попередньою кваліфікацією за ч. 4 ст. 190 КК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали апеляційним судом при відхиленні апеляції.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1