АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/1131/16 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Справа № 613/1539/15-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.121 КК України
УХВАЛА
Іменем України
21 червня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами потерпілої та обвинуваченого на вирок Богодухівського районного суду Харківської області від 19.02.2016р. стосовно ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Ільїнці Ільїнецького району Вінницької області, українець, громадянин України, з професійно-технічною освітою, непрацюючий, неодружений,мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

-31.10.2006р. Богодухівським районним судом Харківської області за ч.1 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі, з іспитовим строком 2 роки;

-30.07.2007р. Богодухівським районним судом Харківської області за ч.2 ст.307 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, з конфіскацією 1/3 частини майна;

засуджений за ч.1 ст.121 КК України до 5(п`яти) років позбавлення волі.

Цим же вироком частково задоволений цивільний позов потерпілої.

Згідно вироку, ОСОБА_7 , 12.10.2015р. о 21год. 00хв. маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, знаходячись в приміщенні будинку свого домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , в ході сварки, що виникла на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, навмисно наніс один удар долонею правої руки в обличчя ОСОБА_8 , після чого, коли остання упала на підлогу, наніс їй два удари взутою ногою в область живота та близько двох ударів боковою частиною правої ноги в область грудної клітини, чим спричинив ОСОБА_8 тілесне ушкодження у вигляді: закритої тупої травми черевної порожнини з розривом селезінки, обширної забрюшної гематоми, гематом в області підшлункової залози та жовчного міхура, що ускладнилися крововиливом в черевну порожнину, травматичним шоком, яке за ступенем тяжкості кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження, за ознакою загрози для життя.

Потерпіла та обвинувачений, кожен окремо в поданих апеляціях вважають призначене покарання суворим та просять змінити вирок в цій частині, призначивши покарання, яке не пов`язане з позбавленням волі. Обидва апелянта обґрунтовують свої вимоги тим, що вони дійшли до повного примирення, проживають разом і ведуть спільне господарство, ОСОБА_7 надає допомогу сину потерпілої та її матері.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який вважав апеляції безпідставними, а вирок суду правомірним, перевіривши матеріали справи та обговоривши апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляції не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається, з вироку (т.2 а.с.49) обвинувачений повністю визнав свою вину, а вказані фактичні обставини вчинення злочину встановлені судом першої інстанції у порядку передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, що позбавляє права учасників судового провадження оскаржувати їх.

Встановленим обставинам суд дав правильну кваліфікацію за ч.1 ст.121 КК України, як умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Звідси, апеляційна інстанція перевіряє вирок суду лише в частині призначеного обвинуваченому покарання.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ст.75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував: характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжкого злочину; обставини справи; характеристику особи обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, проте перебуває на обліку у лікаря нарколога; щире каяття та часткове відшкодування шкоди визнане обставиною, яке пом`якшує покарання за відсутністю обтяжуючих обставин та прийшов до висновку, про призначення цьому обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі.

Отже, суд врахував частково й ті обставини на які посилаються апелянти.

Доводи ж потерпілої та обвинуваченого проте, що ОСОБА_7 надає допомогу сину потерпілої та її матері є необґрунтованими, на думку колегії суддів, оскільки не підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Навпаки, згідно матеріалів справи ОСОБА_7 не працює, а потерпіла має до обвинуваченого матеріальні вимоги (т.1 а.с.23,44-45), які розв`язані судом.

Отже суд першої інстанції достатньо повно врахував ступень тяжкості скоєного злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, а тому колегія суддів вважає, що правомірно прийшов до висновку про неможливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Звідси, колегія суддів приходить до переконання про безпідставність апеляцій та правомірність вироку суду.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги потерпілої та обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок Богодухівського районного суду Харківської області від 19.02.2016р. стосовно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді