НІКОПОЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/1131/16-к
Провадження № 1-кп/0182/289/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.05.2016 року м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нікополі кримінальне провадження № 0000367 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, на утриманні нікого не має, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 18 березня 2011 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 186 ч. 2, 190 ч. 2, 185 ч. 2, 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 21 березня 2015 року з Солонянської ВК № 21 Дніпропетровської області по відбуттю строку покарання

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , 01 лютого 2016 року приблизно о 19.10 год., знаходячись біля будинку № 4 по вул. Дружби в м. Нікополь Дніпропетровської області, зустрів раніше незнайому йому ОСОБА_5 , яка на той час знаходилась у стані алкогольного сп`яніння.

Скориставшись цим, ОСОБА_3 завів з ОСОБА_5 розмову в ході якої дізнався з ким та де вона мешкає. Дізнавшись адресу проживання та склад сім`ї ОСОБА_5 у ОСОБА_3 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 з кишені куртки ОСОБА_5 умисно таємно викрав ключ від замка вхідних дверей квартири АДРЕСА_3 , який матеріальної цінності для останньої не становить та направився до вищевказаної квартири, де продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, повідомив чоловіку ОСОБА_5 про те, що остання не може дістатися до квартири в зв`язку з тим, що знаходиться в стані алкогольного сп`яніння і потребує допомоги.

Зачекавши деякий час та впевнившись, що ОСОБА_6 залишив квартиру АДРЕСА_3 , ОСОБА_3 , переконавшись, що у вищевказаній квартирі нікого не має та за його діями ніхто не спостерігає, відкрив вхідні двері квартири ключем, викраденим у ОСОБА_5 та проник до квартири, де діючи умисно, таємно, повторно, із корисливих мотивів викрав ноутбук «Toshiba Satellite c660», серійний № 7В107772К, вартістю 4000 грн., мобільний телефон «Samsung 3011», чорного кольору, без сім-карти, вартістю 160 грн., мобільний телефон «FLY Ezzy 4», імей. 1 № НОМЕР_1 , імей. 2 № НОМЕР_2 , без сім-карт, вартістю 150 грн., які належать ОСОБА_7 , чим спричинив останньому матеріальний збиток на загальну суму 4310 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе визнав повністю, підтвердив факт скоєння ним кримінального правопорушення і показав, що дійсно він 01 лютого 2016 року здійснив викрадення чужого майна за адресою: АДРЕСА_3 . Злочин він вчинив за обставин, які викладені в обвинувальному акті. Мобільний телефон «FLY Ezzy 4» він повернув потерпілому. Цивільний позов у кримінальному провадженні він визнає та має намір на відшкодування збитків заподіяних злочином.

Суд, з урахуванням думки сторін кримінального провадження, визнав недоцільним дослідження інших доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, а тому кримінальне провадження розглянуто в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Надаючи оцінку доказам, суд вважає, що вина обвинуваченого повністю доведена і його дії слід кваліфікувати за ч.3 ст.185 КК України за ознакою таємного викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного.

До пом`якшуючих покарання обставин для обвинуваченого суд відносить визнання вини.

Обтяжуючих покарання обставин для обвинуваченого судом не встановлено.

З урахуванням викладеного суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі.

При цьому, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбуття покарання, а тому вважає необхідним до нього застосувати звільнення від відбування покарання з випробуванням, відповідно до ст. 75 КК України.

Цивільний позов заявлений потерпілим ОСОБА_7 на суму 4160 гривень підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Досудовим розслідуванням встановлено, що потерпілому завданий матеріальний збиток на суму 4310 гривень.

Під час досудового розслідування обвинуваченим відшкодована завдана шкода на суму 150 гривен.

Не відшкодована шкода становить 4160 гривень, яка підлягає стягненню з обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ :
Визнати ОСОБА_3 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням терміном на два роки, якщо він не вчинить нового злочину, та не виїжджатиме за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

Ухвала слідчого судді про обрання міри запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_3 , припинила свою дію відповідно до ч.6 ст.194 КПК України.

Речові докази у кримінальному провадженні слід залишити в користуванні потерпілого ОСОБА_7 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 4160 гривень матеріальної шкоди.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 діб з дня його проголошення, через Нікопольський міськрайонний суд.

Головуючий суддя: