УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:
Слідчого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого слідчої групи - старшого слідчого СВ Бориспільського ВП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:
Слідчий слідчої групи - старший слідчий СВ Бориспільського ВП ГУНП в Київській області лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням, погодженим прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_4 , про арешт майна в межах кримінального провадження № 0002044 від 29.05.2016 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.270 КК України.

Своє клопотання слідчий мотивує наступним. Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002044 від 29.05.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.270 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 28.02.2007 ОСОБА_5 зареєструвався як суб`єкт підприємницької діяльності фізична особа підприємець в Броварській районній державній адміністрації Київської області (свідоцтво серії НОМЕР_1 ). Відповідно до заяви від 23.01.2012 поданої до Броварської ОДПІ про застосування спрощеної системи оподаткування ФОП « ОСОБА_5 » заявив наступні види діяльності: підбір персоналу; роздрібна торгівля медичними й ортопедичним товарами; оптова торгівля фармацевтичними товарами; надання інших місць для тимчасового проживання; надання інших індивідуальних послуг. Так, відповідно до відомостей реєстраційний номер 26522879 з Реєстру прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_5 має у приватній власності житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Приблизно у період січня 2012 року, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 з метою власного незаконного збагачення, вирішив створити приватний, платний заклад тимчасового проживання для літніх осіб, з метою їх утримання та медичного обслуговування. Так, з метою досягнення заздалегідь обумовленого злочинного плану ОСОБА_5 за допомогою засобів масової інформації, знайшов клієнтів, для поміщення осіб похилого віку до власного житлового будинку, який заздалегідь не був пристосований для надання вказаних послуг. Переслідуючи свій корисливий мотив, незаконного збагачення, ОСОБА_5 відповідно до договорів суборенди уклав договори про надання послуг тимчасово проживання наступним особам, а саме: ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_18 ІНФОРМАЦІЯ_12 , ОСОБА_19 ІНФОРМАЦІЯ_13 , ОСОБА_20 ІНФОРМАЦІЯ_14 , ОСОБА_21 ІНФОРМАЦІЯ_15 . Однак, в порушення вищевказаного законодавства та підзаконних нормативно правових актів, якими встановлено вимоги пожежної безпеки, ОСОБА_5 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, не передбачив можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), хоча повинен був і міг їх передбачити, щодо забезпечення пожежної безпеки, спрямованих на запобігання загоранню житлового приміщення та забезпечення безпеки людей та створення умов для успішного гасіння пожеж. Внаслідок злочинної самовпевненості ОСОБА_5 , 29.05.2016 приблизно о 03.00, точного часу досудовим розслідування не встановлено, в приміщенні домоволодіння останнього, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 виникла пожежа. Внаслідок вказаної пожежі від отриманих тілесних ушкоджень, не встановленого ступеню обгоряння, загинули наступні особи, а саме: ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_18 ІНФОРМАЦІЯ_12 , ОСОБА_19 ІНФОРМАЦІЯ_13 , ОСОБА_20 ІНФОРМАЦІЯ_14 , ОСОБА_21 ІНФОРМАЦІЯ_15 . 30.05.2016 першим заступником керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_23 , у відповідності до вимог Кримінального процесуального кодексу України, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.270 КК України. Внаслідок вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення завдано матеріальну та моральну шкоду, у зв`язку з чим, відповідно до ст. 128 КПК України, потерпілі в кримінальному провадженні мають право звернувся з позовною заявою про відшкодування шкоди завданої даним злочином. Встановлено, що у власності підозрюваного ОСОБА_5 перебуває наступне рухоме та нерухоме майно, а саме: автомобіль марки «Land Rover» номерний знак НОМЕР_2 чорного кольору, номер кузову НОМЕР_3 ; земельна ділянка, яка розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, Воропаївська сільська рада, площею 1,0641 га, кадастровий номер :29:094:0151, для ведення особистого селянського господарства; приватний будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , свідоцтво про право власності від 13.01.2012 видане Виконкомом Літочківської сільської ради, а у постійному користуванні знаходиться квартира загальною площею 104.4 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Дана квартира була придбана 06.12.2013 та зареєстрована на ОСОБА_24 , 1981 року народження, яка являється офіційною дружиною підозрюваного ОСОБА_5 . У зв`язку з вищевикладеним, виникає необхідність у накладені арешту на майно підозрюваного для забезпечення в подальшому цивільних позовів про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, яка заподіяна потерпілим даним кримінальним правопорушенням.

В судовому засіданні слідчий, прокурор підтримали клопотання, просили задовольнити. Надали додаткові матеріали та зазначили, що наявні докази, які свідчать про наявність встановлених ст. 170 КПК України підстав для арешту майна, зважаючи на суми цивільних позовів, зо їх заявлено потерпілими у кримінальному провадженні.

Власники майна в судове засідання не викликались відповідно до положень ч. 2 ст. 172 КПК України.

Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.

Вислухавши доводи слідчого, прокурора, дослідивши матеріали клопотання, приходжу до висновку про наявність підстав для його задоволення частково, виходячи із наступного.

Так, слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002044 від 29.05.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.270 КК України.

30.05.2016 першим заступником керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_23 , у відповідності до вимог Кримінального процесуального кодексу України, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.270 КК України.

Як свідчать матеріали клопотання потерпілими у даному кримінальному провадженні заявлено цивільні позову на загальну суму понад 2 000 000,00 грн.

Приписами ч. 1 ст. 170 КПК України встановлено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Разом з тим, ч. 2 ст. 170 УПК України встановлено, що арешт застосовується з метою, зокрема, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За наданими ініціатором клопотання доказами власності підозрюваного ОСОБА_5 перебуває наступне рухоме та нерухоме майно, а саме: автомобіль марки «Land Rover» номерний знак НОМЕР_2 чорного кольору, номер кузову НОМЕР_3 ; земельна ділянка, яка розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, Воропаївська сільська рада, площею 1,0641 га, кадастровий номер :29:094:0151, для ведення особистого селянського господарства; приватний будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , свідоцтво про право власності від 13.01.2012 видане Виконкомом Літочківської сільської ради, а у постійному користуванні знаходиться квартира загальною площею 104.4 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Дана квартира була придбана 06.12.2013 та зареєстрована на ОСОБА_24 , 1981 року народження, яка являється офіційною дружиною підозрюваного ОСОБА_5 .

Надаючи оцінку наданим матеріалам, поясненням ініціатора клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, до висновку про наявність підстав для арешту майна підозрюваного в розумінні положень ст. 170 КПК України.

При цьому, слідчий судд,я застосовуючи такий засіб забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, зважає на розумність та співрозмірність обмеження права власності, наслідки арешту майна, інші обставини, що мають бути досліджені відповідно до приписів ст. 173 КПК України.
За встановлених обставин, зважаючи, що транспортний засіб є речовим доказом, слідчий суддя вважає, що ініціатором клопотання належно виконані положення КПК України, а тому приходить до висновку про задоволення його вимог та накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 .

В частині накладення арешту на майно, яке зареєстроване на ОСОБА_24 , 1981 року народження, яка являється офіційною дружиною підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя вважає за можливе відмовити, зважаючи на те, що слідчим не доведено, в розумінні положень КПК України, правових підстав для застосування засобу кримінального провадження.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 170, 171,173, 309, 395 КПК України, суд -
УХВАЛИВ :
Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: автомобіль марки «Land Rover» номерний знак НОМЕР_2 чорного кольору, номер кузову НОМЕР_3 , земельну ділянку, яка розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, Воропаївська сільська рада, площею 1,0641 га, кадастровий номер :29:094:0151, для ведення особистого селянського господарства, приватний будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , свідоцтво про право власності від 13.01.2012 видане Виконкомом Літочківської сільської ради.

Ухвала підлягає негайному виконанню
На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя