АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа: №641/6433/16-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження: № 11-кп/790/230316 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: умовно-дострокове звільнення
від відбування покарання

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-за участю прокурора ОСОБА_6 ,

-представника ВК 54 ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Харкова матеріали провадження № 11-кп/790/2303/16 за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_8 на ухвалу Комінтернівського районного суду м.Харкова від 17 серпня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні подання начальника арештного дому Качанівської виправної колонії №54 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на невідбутий строк покарання 01 рік 17 днів

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженої:

-06.06.2013 року Диканівським районним судом Полтавської області за ч.2 ст.366, ч.5 ст.191, ч.1 ст.70 КК України на 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчою та адміністративно-господарською діяльністю строком на 3 роки, зі сплатою штрафу 5 100 грн. Згідно ухвали апеляційного суду Полтавської області від 15.08.2013 року вважається засудженою за ч.1 ст.366, ч.5 ст.191, ч.1 ст.70 КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчою та адміністративно-господарською діяльністю строком на 3 роки, зі сплатою штрафу 5 100 грн. Відповідно до ухвали Комінтернівського районного суду м.Харкова від 01.07.2014 року на підставі ст.6 Закону України «Про амністію у 2014 році» невідбута частина покарання скорочена на половину- на строк до 4 років 5 місяців 6 днів. Згідно ухвали Комінтернівського районного суду м.Харкова від 22.01.2016 року строк попереднього ув`язнення зарахований за правилами ч.5 ст.72 КК України;

-початок строку: 06.06.2013р., кінець строку: 03.09.2017р.,

Суд мотивував своє рішення тим, що засуджена на даний час не довела свого виправлення та факту недоцільності подальшого виконання призначеного покарання внаслідок недосягнення цілей покарання в процесі його відбування.

В апеляційній скарзі засуджена ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду та застосувати до неї умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, посилаючись на те, що вона протягом всього часу перебування у виправній колонії визнавала свою провину та на підтвердження розкаяння додатково написала заяву про визнання вини; була 4 рази заохочена за сумлінну поведінку і ставлення до праці, стягнень немає; дотримувалась режиму норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок установи; була працевлаштована, однак заробітна плата в умовах ізоляції від суспільства не дозволяє у більшому обсязі сплачувати позов. Засуджена зазначає, що після звільнення матиме змогу працевлаштуватися та отримуючи більшу заробітну плату швидко сплатити позов.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який заперечував проти задоволення скарги і вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, представника ВК 54 про можливість задоволення скарги засудженої, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
За змістом цього кримінального закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, для цього всі дані про особу беруться в сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.
Під час розгляду подання суд першої інстанції, відповідно до вимог вищевказаного закону, повно дослідив дані про особу ОСОБА_8 , її поведінку, ставлення до праці та її відношення до вчиненого злочину за весь період відбування покарання.
Як слідує із матеріалів провадження судом було встановлено, що ОСОБА_8 , будучи засудженою за вчинення двох кримінальних правопорушень, в тому числі за особливо тяжкий злочин, змінила своє відношення до вчиненого злочину лише в 3 кварталі 2016 року, що свідчить про те, що у засудженої протягом всього часу відбування покарання було відсутнє прагнення своєю діяльністю спокутувати провину за вчинений злочин, маючи за вироком суду позов на загальну суму 120813 грн 78 коп., яку на даний час відшкодовано лише на суму 460 грн.
З огляду на наведені дані суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що всі вказані обставини в їх сукупності не свідчать про глибокі зміни у свідомості засудженої, стійке становлення її на шлях виправлення, усунення з її психіки порочних нахилів, що сприяли вчиненню злочину, та одночасне прищеплення їй таких поглядів і звичок в дисципліні праці і поведінки, у побуті, колективі, суспільстві, які виключають можливість вчинення нових злочинів.
За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду і задоволення апеляційної скарги засудженої.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17 серпня 2016 року про відмову у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженої ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: