Справа № 444/1419/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/29/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі:
Головуючого: ОСОБА_2
Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарях : ОСОБА_5 , ОСОБА_6
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження № 444/1419/15-к відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, проживаючого в АДРЕСА_1 ,
за ч.2 ст. 185 КК України,
з участю обвинуваченого: ОСОБА_7
захисника: адвоката ОСОБА_8
потерпілої: ОСОБА_9
прокурорів: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 на вирок Жовківського районного суду Львівської області від 2 жовтня 2015 року.
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_7 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 185 КК України та виправдано за недоведеністю вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення відповідно до п.2 ч.1 ст. 373 КПК України.
Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він 25 березня 2015 року близько 17 години, перебуваючи на території кооперативу «Атлас», що знаходиться в с. Великі Грибовичі Жовківського району Львівської області, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу зайшов на територію земельної ділянки № НОМЕР_1 , якою користується потерпіла ОСОБА_9 , звідки таємно викрав металеву трубу діаметром 150 мм довжиною 2,5 м, п`ять відрізків арматури діаметром 12 мм, довжиною 1,5 м кожен, чотири штуки металевих листів блях розмірами 0,5х1,5м, кожна, чотири металеві труби діаметром 30 мм довжиною 1 м кожна, чотири металеві кутники розмірами 20х20х3 мм довжиною 1 м кожний та металевий блят до печі розмірами 1,00х0,5х0,04 м., які належали потерпілій ОСОБА_9 , чим спричинив потерпілій матеріальні збитки на загальну суму 1362 грн.
Приймаючи рішення про виправдання ОСОБА_7 , суд покликався на відсутність належних та допустимих доказів, які би підтверджували вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 кримінального правопорушення.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати винним та засудити ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 72 КК України перевести невідбуті 2 роки обмеження волі за попереднім вироком Жовківського районного суду Львівської області від 12.12.2014р. з розрахунку 2 дні обмеження волі в 1 день позбавлення волі, що становитиме 1 рік позбавлення волі, та на підставі ст. 71 КК України призначити ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю вироків, шляхом повного приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, а саме у виді 3 років позбавлення волі.
В обґрунтування покликається на те, що вирок суду є незаконним і таким, що підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.
Вказує на те, що суд першої інстанції, при винесенні виправдувального вироку, в порушення вимог п.1 ч.3 ст.374 КПК України, не навів належного обґрунтування, мотивів та підстав прийняття такого рішення.
Стверджує про невідповідність висновків, викладених у вироку, фактичним обставинам справи. Покликаючись на показання свідка ОСОБА_12 в судовому засіданні 20.08.2015, вказує, що свідок не заперечив факту купівлі металобрухту в обвинуваченого ОСОБА_13 в тій кількості та за тими ознаками, які були викрадені 25.03.2015 з дачі потерпілої ОСОБА_9 , як і факту фіксації вказаних операцій у відповідних прихідних документах підприємства, однак зазначив про те, що вказана операція відбулась 24.03.2015, тобто за день до вчинення злочину. В судовому засіданні 02.10.2015, в ході одночасного допиту між свідком ОСОБА_12 та потерпілою ОСОБА_9 , свідок ОСОБА_12 зазначив що точної дати не пригадує і припустив що обвинувачений міг привезти металобрухт і 24 березня, і 25 березня, і 26 березня. Проте, суд першої інстанції зазначив у мотивувальній частині виправдувального вироку про те, що свідок ОСОБА_12 надав чіткі показання про те, що обвинувачений привіз металобрухт 24.03.2015р., а не 25.03.2015р.
Також суд першої інстанції у виправдувальному вироку зазначив про те, що належних і допустимих доказів того, що обвинувачений ОСОБА_7 привозив металобрухт на пункт приймання не надано і вичерпано можливість отримати такі докази, в той же час, порушуючи вимоги ч.2 ст.22 КПК України, в засіданні 02.10.2015 безпідставно відмовив в задоволенні клопотання державного обвинувача щодо виклику та допиту як свідків працівників міліції з метою перевірки показів обвинуваченого щодо чинення відносно нього психологічного тиску.
На думку сторони обвинувачення, судом не враховано та не надано оцінки показам обвинуваченого ОСОБА_13 , які надані в судовому засіданні 02.10.2015 про те, що він дійсно користувався автомобілем марки «Таврія» (тип кузова «чобіток») світлого кольору із згаданими номерами до 04.04.2015р., судом не з`ясовано, де був обвинувачений ОСОБА_7 в час вчиненим злочину і чи знаходився вищевказаним автомобіль 25.03.2015 близько 16:30 год. неподалік від дачі потерпілої ОСОБА_9 , про що вона зазначали під час судового розгляду.
Судом не дано належної оцінки зібраним доказам, не наведено мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення, та з яких мотивів, за наявності суперечливих доказів, судом взято до уваги одні докази та відкинуто інші, і як наслідок, висновки суду, викладені в судовому рішенні, містять істотні суперечності, що відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.409 КІІК України є підставою для скасування судового рішення.
Заслухавши доповідача, прокурорів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які підтримали апеляційну скаргу, потерпілу ОСОБА_9 , яка просить вирішити апеляційну скаргу прокурора згідно вимог закону, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 про законність та обґрунтованість вироку суду, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, повторно допитавши обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілу ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_12 та дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок ухвалюється також при встановленні судом відсутності події кримінального правопорушення та при встановленні судом відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.
Приймаючи рішення про виправдання ОСОБА_7 , суд покликався на відсутність належних та допустимих доказів, які би підтверджували вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 кримінального правопорушення.
З метою перевірки доводів апеляційної скарги прокурора, за клопотанням сторони обвинувачення судом було повторно допитано обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілу ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_12 .
Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 , заперечуючи апеляційну скаргу прокурора, показав, що крадіжки металобрухту з дачі потерпілої він не вчиняв. Він займається збором металобрухту в районі с. Грибовичі, біля сміттєзвалища, машину міг залишати на дорозі біля городів с. Грибовичі. Не знає де знаходиться кооператив «Атлас» та дача потерпілої. Він возив металобрухт на автомобілі Таврія, білого кольору «чобіток», який орендував. Ствердив, що номерний знак цього автомобіля не пам`ятає. Разом із тим підтвердив, що реєстраційний номер НОМЕР_2 зазначений у копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, що в матеріалах кримінального провадження, належить до цього автомобіля. Металобрухт він неодноразово здавав свідку ОСОБА_12 , проте дати здачі металобрухту уточнити не може. Чи збирав він металобрухт 25.03.2015 року не пам`ятає, але потерпілу вперше побачив в засіданні суду першої інстанції.
При апеляційному розгляді потерпіла показала, що дача розташована на території кооперативу «Атлас», що знаходиться в с. Великі Грибовичі Жовківського району Львівської області. Коли вона йшла з дачі перед 16 год. 25.03.2015р., всі речі на дачі були на місці, а на віддалі біля 500 метрів від дачного кооперативу, на дорозі вона побачила автомобіль «чобіток», номерний знак НОМЕР_3 , коло якого був металобрухт, стояв чоловік, але то був не ОСОБА_14 , також побачила іншого чоловіка, якого вона не розгледіла. На другий день вона дізналась про крадіжку, виявила, що на території дачної ділянки відсутні старі ржаві речі з металу: труба діаметром 150 мм довжиною 2,5 м, п`ять відрізків арматури довжиною 1,5 м кожен, чотири штуки металевих листів блях розмірами 0,5х1,5м, чотири металеві труби діаметром 30 мм довжиною 1м, чотири металеві кутники та металевий блят до печі. Обвинуваченого вона побачила вперше в суді.
Свідок ОСОБА_12 в апеляційному суді показав, що ОСОБА_7 25.03.2015р. здавав металобрухт. Враховуючи значні обсяги приймання металобрухту, обставини здачі ОСОБА_14 металобрухту він не пам`ятає - то була купа металобрухту. То могли були: арматура, труба, кутник, бляха. Металобрухт він приймав по вазі, заплатив ОСОБА_7 537 грн., квитанції не видавав. Він подає звіт в центральний офіс за обсягами здачі металобрухту за день, а відомості щодо кожної фізичної особи, яка здає металобрухт, у звіті не відображаються.
Таким чином, хоча в засіданні суду апеляційної інстанції свідок ОСОБА_12 уточнивши свої показання в суді першої інстанції, вказав, що ОСОБА_14 здавав металобрухт 25.03.2015р., проте, його показання в засіданні суду першої та апеляційної інстанції не містять даних про те, що ОСОБА_7 здавав йому саме ті речі, які були викрадені з дачі потерпілої. Конкретного найменування, кількості та розміру зданих на металобрухт предметів свідок не назвав, пояснював, що металобрухт був скинутий в купу та приймався по вазі. А тому, факт уточнення свідком ОСОБА_12 в засіданні суду апеляційної інстанції дати здачі ОСОБА_7 металобрухту, правильність висновків суду першої інстанції щодо недоведеності винуватості ОСОБА_7 не спростовує.
Та обставина, що перед скоєнням крадіжки потерпіла бачила автомобіль, опис якого та номерні знаки відповідають даним автомобіля, яким користувався ОСОБА_7 , також бачила чоловіка, але то не був ОСОБА_7 , за відсутності інших належних доказів, не дає підстави для висновку про скоєння обвинуваченим крадіжки.
Ні сам металобрухт, ні належного документального підтвердження щодо найменування, кількості та розміру прийнятого у ОСОБА_7 металобрухту, стороною обвинувачення надано не було.
Оскільки обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності винуватості особи тлумачаться на її користь, суд першої інстанції прийняв законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення про невинуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.
Усі надані сторонами докази були предметом ретельного дослідження судом першої інстанції й не доводять пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції повно, всебічно, неупереджено та об`єктивно дослідив усі обставини кримінального провадження і дав правильну оцінку досліджених доказів. Свої висновки щодо дослідження та оцінки доказів суд належним чином мотивував у вироку. З цими висновками погоджується і колегія суддів.
Суд обґрунтовано прийшов до висновку, що надані стороною обвинувачення докази, не доводять вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, дійшов правильного висновку про невинуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину й навів у вироку належні й достатні мотиви прийнятого рішення,
Згідно з ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи виправданою у мотивувальній частині вироку зазначаються, зокрема, формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.
Виправдувальний вирок відповідає вимогам ст. 374 КПК України, містить формулювання обвинувачення, яке пред`явлене ОСОБА_7 і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого із зазначенням переконливих мотивів, з яких суд відкинув докази обвинувачення.
Апеляційні доводи прокурора про невідповідність вироку вимогам закону, а висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, про неповноту судового розгляду й істотні порушення вимог кримінального процесуального закону колегія суддів вважає безпідставними й до уваги не бере, виходячи з наступного.
Висновок суду про невинуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, відповідає фактичним обставинам справи, є обґрунтованим та вмотивованим.
Будь-яких суперечностей чи формулювань, які б ставили під сумнів невинуватість виправданого, викладені у вироку висновки суду не містять.
Передбачених ст. 412 КПК України істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення й тягли б за собою скасування виправдувального вироку, судом допущено не було.
Щодо наведених у вироку показань ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_12 , то ці показання відповідно до ст. 95 КПК України були дані під час судового розгляду, безпосередньо сприймалися судом під час судового засідання та отримали свою оцінку в порядку, визначеному ст. 94 КПК України.
Щодо доводів апеляційної скарги прокурора, що судом не допитані працівники міліції для перевірки показань обвинуваченого щодо чинення на нього психологічного тиску, то згідно показань обвинуваченого, наслідком такого тиску було те, що він оговорював себе, даючи визнавальні показання на досудовому розслідуванні. Проте відповідно до ч.4 ст. 95 КК України, зазначені показання обвинуваченого, дані на стадії досудового розслідування слідчому, не можуть бути покладені в основу судового рішення. А тому наведені доводи прокурора - не є свідченням неповноти судового розгляду та підставою для скасування виправдувального вироку.
Вирок перевірений апеляційним судом в межах апеляційної скарги прокурора відповідно до ст. 404 КПК України. Апеляційна скарга прокурора не містять правових підстав для скасування виправдувального вироку.
З огляду на викладене колегія суддів визнає апеляційну скаргу прокурора необґрунтованою. Вирок суду ухвалений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, і підстав для його скасування немає.
Керуючись ст. ст. 376 ч.2, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА :
Вирок Жовківського районного суду Львівської області від 2 жовтня 2015 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: