Справа № 191/4170/15-к
Провадження № 1-кп/191/94/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 березня 2016 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Запоріжжя, гр-на України, українця, з середньою освітою, не працюючого, не військовозобов`язаного, не одруженого, мешкає: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 02.03.1999 року Синельниківським міськрайонним судом за ч.1 ст.140, 46-1 КК України до 3 років позб. волі з відстрочкою виконання вироку на 2 роки з штрафом 680 гривень; 2)13.04.2000 р. Синельниківським міськрайонним судом за ч.2 ст.142, ч.2 ст.140, ст.42,43 КК України до 5 років позб/волі. Звільнений УДО 25.06.2004 року на невідбутий строк 7 місяців 8 днів; 3) 09.09.2008 року тим же судом за ч.2 ст.185 КК України на 1 рік п/волі. Звільнений 11.07.2009 р. по відбуттю строку покарання; 4) 13.10.2009 р. тим же судом за ч.1 ст.309, 75,76 КК України до 2 років п/ волі з іспитовим строком 2 роки. 5)26.10.2010 р. Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 190, 71 КК України, до 2 років 6 місяців позбавлення волі; звільнився з місць позбавлення волі 18.02.2013 по відбуттю строку покарання, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

потерпілого - ОСОБА_6 , суд, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , будучи раніше судимим 26.10.2010 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.190, 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнившись з місць позбавлення волі 18.02.2013 року, маючи не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став та знову скоїв умисні корисливі злочини при наступних обставинах.
Так, повторно, 06.10.2015 року, приблизно о 21.30 годин, ОСОБА_5 прийшов до свого знайомого ОСОБА_6 який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , та знаходячись в приміщені квартири, котра належить ОСОБА_6 , маючи раптово виниклий намір на умисне, таємне викрадення чужого майна, перебуваючи в кухні квартири, скориставшись тим, що ОСОБА_6 вийшов до іншої кімнати, де таємно, ОСОБА_5 таємно, умисно, з корисливих мотивів на свою користь, зі столу викрав мобільний телефон «ВRAVIS» з СІМ картою оператора мобільного зв`язку «Лайф» та картою пам`яті розміром 4 Гб, після чого з викраденим з місця скоєння зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Згідно висновку сдово-товарознавчої експертизи № 5300-15 від 26.10.2015 року вартість викраденого: мобільного телефону «ВRAVIS» складала 1799 гривень 10 копійок, СІМ карта

оператора мобільного зв`язку «Лайф» складала 20 гривень, карта пам`яті розміром 4 Гб складала 67 гривень. Таким чином ОСОБА_5 завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 1886 гривень 10 копійок.

Цивільний позов по справі не заявлений.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому противоправному діянні визнав повністю, суду дав пояснення аналогічно тому, як вони викладені вище у вироку, у скоєному розкаявся. Матеріальну шкоду зобов`язався відшкодувати.

Ухвалою суду згідно ч.3 ст.349 КПК України, з відома учасників судового розгляду визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Свідчення обвинуваченого відповідають обставинам справи, які ніким не оспорюються. Обставини справи об`єктивно, повно і всесторонньо підтверджені письмовими доказами у справі у встановленому об`ємі.

При цьому судом з`ясовано, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви в добровільності і істинності їх позиції, а також роз`яснено судом, що вони будуть позбавлені право оспорювати ці обставини в апеляційному порядку.

Крім пояснень ОСОБА_5 із визнанням своєї винуватості, його вина знайшла своє підтвердження в ході судового слідства та підтверджується:

- поясненнями потерпілого ОСОБА_6 , який в судовому засіданні пояснив, що 06.10.2015 року, приблизно о 21.30 годин до нього додому прийшов ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 . Після того, як ОСОБА_5 від нього пішов, зник його телефон марки «ВRAVIS» з СІМ картою оператора мобільного зв`язку «Лайф», чим завдав йому матеріального збитку на загальну суму 1886 гривень 10 копійок. Телефон йому не повернуто, цивільний позов по справі він не заявляє.
Зазначені документи сумнівів у їх достовірності не викликали, викладені чи посвідчені в них відомості є такими, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження.

Кожний з доказів визнається і оцінюється судом як належний та допустимий, а всі вони у сукупності - достатніми та взаємозв`язаними для прийняття процесуального рішення.

Заслухавши усі показання, дослідивши докази у визначеному судом обсягу та оцінивши все у сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_5 у судовому засіданні доведена повністю, а його дії у вчиненні кримінального правопорушення правильно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд відповідно до ст.65 КК України, враховує обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 відповідно до ст.66 КК України, суд визнає - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_5 відповідно до ст.67 КК України суд визнає рецидив злочинів.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує тяжкість вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, раніше судимого, вину визнав повністю, у вчиненому розкаявся, даний злочин скоїв маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, що говорить про те, що він не бажає ставати на шлях виправлення, схильний до скоєння злочинів, тому вважає за необхідне для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 призначити покарання в межах інкримінованого йому діяня з відбуванням покарання в місціх позбавлення волі.

Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст.ст. 370, 373- 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
Визнати винним ОСОБА_3 вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити до відбування ОСОБА_5 покарання у вигляді 3 (трьох) роківпозбавлення волі, шляхом поглинання покарання призначеного за цим вироком, більш суворим покаранням за вироком Синельниківського міськрайонного суду від 07.12.2015 року, з ізоляцією засудженого та поміщенням його до кримінально- виконавчу установи закритого типу.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 у вигляді утримання під вартою залишити до набрання вироком законної сили.

Початок відбування покарання засудженим ОСОБА_5 рахувати з дня фактичного його утримання під вартою, тобто з 19 січня 2016 року.

Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд на протязі тридцяти днів з дня його проголошення а засудженим ОСОБА_5 у той же строк і в тому ж порядку з моменту вручення йому копії даного вироку.

Вирок набирає чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення засудженому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1