Справа № 397/704/16-к
н/п : 1-в/397/230/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31.05.2016 року Олександрівський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 , розглянувши подання начальника Олександрівського виправного центру № 104 про зарахування часу слідування під вартою до виправного центру відносно засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Мар`янівка Маловисківського району Кіровоградської області зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 проживав АДРЕСА_2 , та АДРЕСА_3 , українця,громадянина України до засудження не працював,освіта середня, не одружений, раніше судимого.
-08.11.2012 року Кіровським районним судом м.Кіровограда за ст.190 ч.3,75,76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців
- 22.04.2014 року Кіровським районним судом м.Кіровограда за ст.190 ч.3,71 КК України до 4 років позбавлення волі.
Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 01.03.2016 року, згідно ст.82 КК України невідбута частина покарання 1 рік 10 місяців 28 днів замінена на обмеження волі ,-
за участю прокурора ОСОБА_4
представника ВЦ ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
Адміністрація Олександрівського виправного центру № 104 звернулася до суду з поданням про зарахування часу слідування під вартою до виправного центру засудженому ОСОБА_3 , обґрунтовуючи це тим, що ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 01.03.2016 року на підставі ст. 82 КК України засудженому ОСОБА_3 , замінено не відбуту частину покарання у вигляді позбавлення волі більш м"яким, а саме обмеження волі строком на 1 рік 10 місяців 28 днів, та засуджений був направлений до місця відбування покарання в порядку, установленому для осіб, засуджених до обмеження волі. При цьому представник ВЦ просить зарахувати час слідування під вартою до виправного центру з часу вступу в законну силу ухвали Гусятинського районного суду Тернопільської області від 01.03.2016 року, тобто з 09.03.2016 року до дати прибуття у виправний центр засудженим, тобто до 26.04.2016 року.
У судовому засіданні представник адміністрації Олександрівського виправного центру (№104) підтвердив факти, викладені у поданні, і просить суд вирішити питання щодо зарахування часу перебування під вартою засудженому.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 , пояснив, що після винесення ухвали про застосування до нього ст.82 КК України про заміну покарання у вигляді позбавлення волі на обмеження волі, він продовжував відбувати покарання у вигляді позбавлення волі. Потім його направили по етапу в Олександрівський ВЦ (№ 104).
Суд, розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника адміністрації Олександрівського виправного центру (№104), думку прокурора, який не заперечував проти задоволення клопотання, засудженого ОСОБА_3 , вважає подання обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, однак при цьому суд вважає помилковим думку представника установи про зарахування часу відбуття покарання з часу вступу ухвали в законну силу. Суд знаходить, що зараховувати час знаходження в місцях позбавлення волі, в час відбуття покарання у вигляді обмеження волі потрібно з часу винесення ухвали Гусятинським районним судом Тернопільської області. Суд вважає, що ухвала суду являється актом прямої дії та, є законною, ухвала ніким не оскаржена, тому суд вважає, що з часу винесення ухвали Гусятинським районним судом Тернопільської області від 01.03.2016 року, ОСОБА_3 , набув статус особи, яка заслуговує на відбуття покарання у вигляді обмеження волі.
З часу винесення ухвали суду, виконання ухвали суду покладається на керівництво пенітенціарного закладу, де відбуває покарання особа засуджена до позбавлення волі. На думку суду керівництво пенітенціарного закладу повинно було виконати негайно ухвалу суду, або в разі її незаконності оскаржити. Згідно статті 539 КПК України ч. 5 оскарження ухвали призупиняє її виконання. Не виконувати ухвалу суду у працівників пенітенціарного закладу права не було.
При цьому суд посилається на практику Європейського суду, а саме:
1) Лябіта проти Італії
(Labitа v Іtаlу) [GС], 26772/95, 6 квітня 2000 року.
Відповідно до ч.2 ст.58 Кримінально-виконавчого кодексу України у строк покарання за правилами, передбаченими ст.72 Кримінального кодексу України, зараховується час слідування під вартою до виправного центру.
За правилами п.б ч.1 ст.72 Кримінального кодексу України одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.
Відповідно до ст.539 Кримінально-процесуального кодексу України суд вирішує питання, пов`язані з виконанням вироку.
Суд знаходить, що з часу винесення ухвали 01.03.2016 року по 26.04.2016 року ОСОБА_3 , набувший статусу особи, яка заслуговує на відбування покарання у вигляді обмеження волі та повинний за ухвалою суду її відбувати, відбував покарання у вигляді позбавлення волі та у відповідності зі статтею 72 п.б ч.1 КК України йому необхідно зарахувати в час відбуття покарання з розрахунку 1 день позбавлення волі відповідають 2 дні обмеження волі
Враховуючи вищевикладене, керуючись ч.2 ст.58 КВК України, п.б ч.1 ст. 72 КК України, ст. 539 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Подання адміністрації Олександрівського виправного центру (№ 104) у відношенні засудженого ОСОБА_3 задовольнити.
Зарахувати у строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_3 час знаходження в місцях позбавлення волі, та час слідування під вартою до виправного центру з 01.03.2016 року по 26.04.2016 року з застосуванням п.б ч.1 ст.72 КК України одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.
Ухвала може бути оскаржена на протязі 7 діб з дня проголошення, в апеляційний суд Кіровоградської області, шляхом подачі апеляційної скарги через Олександрівський районний суд Кіровоградської області.
Суддя: (підпис):
Копія вірна:
Голова Олександрівського районного суду
Кіровоградської області ОСОБА_1