Справа № 461/4098/16-к
Провадження № 1-кс/461/3006/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.06.2016 року слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 секретар ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові заяву адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про незаконне утримання під вартою та негайне звільнення ,-
адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою, в якій просить негайно звільнити ОСОБА_4 у зв`язку із тим, що засудженим відбутий строк,який фактичного перевищує призначене основне покарання, а також тому, що відсутня правова підстава для його тримання під вартою.
Відповідно до ч.ч. 2, 3, 5 ст.206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; неперевищення граничного строку тримання під вартою; відсутність зволікання у доставленні особи до суду.
В судовому засіданні встановлено, що на підставі вироку Сихівського районного суду м. Львова від 14 лютого 2014 року, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.119, ст.138, ч.2 ст. 190, ч.3 ст.190 КК України, та призначено остаточне покарання 8 років позбавлення волі.
Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 08.04.2015 року вирок Сихівського районного суду м.Львова від 14.02.2014 року залишено без змін.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справи, судове рішення апеляційного суду Львівської області від 08.04.2015 року скасоване, справа скерована на новий розгляд до апеляційного суду Львівської області.
Також встановлено, що будь-які інші обставини, що свідчили б про незаконність тримання ОСОБА_4 під вартою в Львівському СІЗО УДДУ ПВП у Львівській області відсутні.
Окрім того, 24.12.2015 року набрала чинності нова редакція ч.5 ст.72 КК України, згідно Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року №838-VIII.
Зазначеною нормою передбачено зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Згідно з вимогами п.2 розділу ІІ «; Прикінцеві положення» Закону України від 26 листопада 2015 року № 838 - VІІІ «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» - цей Закон (фактично положення чинної редакціїст.72 КК України) застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом (станом на 24 грудня 2015 року) набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.
Таким чином, правила закріплені у ст.72 КК України розповсюджуються лише на осіб, яким призначено покарання у виді позбавлення волі на певний строк, а вирок суду не вступив у законну силу, оскільки ухвала апеляційного суду Львівської області від 08.04.2015 року скасована, а справа про обвинувачення ОСОБА_4 скерована на новий розгляд до суду апеляційного інстанції.
Відповідно до ст..331 КПК України питання обрання, скасування або зміна запобіжного заходу в суді вирішує суд своєю ухвалою, в порядку глави 18 цього Кодексу.
Відповідно до повноважень слідчого судді не входять питання скасування раніше обраного судом запобіжного заходу.
Керуючись ст.ст. 206, 331 КПК, слідчий суддя,-
у задоволенні заяви адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про незаконне утримання під вартою та негайне звільнення - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення, а засудженим ОСОБА_4 в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .