Провадження №11-сс/772/362/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 жовтня 2016 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області
в складі:
головуючого: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
зі секретарем: ОСОБА_5
розглянув «10» жовтня 2016 року у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянина Грузії, проживаючого
АДРЕСА_1
раніше не судимого:
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 186 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком 60 днів, до 24.00 години до 1 листопада 2016 року.
Одночасно визначено розмір застави у межах в сумі 10000 гривень.
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_8
захисника адвоката: ОСОБА_9
за апеляційною скаргою із доповненнями захисника адвоката ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 23.09.2016 року, -
В С Т А Н О В И В:
До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся старший слідчий слідчого Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 з клопотанням, погодженого прокурором Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 .
Клопотання мотивовано тим, що Вінницьким відділом поліції ГУНП у Вінницькій області проводиться досудове розслідування, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0007170 від 11.09.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч.3 ст.186 КК України.
Згідно клопотання, на початку вересня 2016 року, ОСОБА_7 маючи злочинний намір на таємне викрадення чужого майна, з корисливих спонукань , вступив в попередню змову з ОСОБА_10 .
Реалізуючи свій протиправний намір, 10.09.2016 року, приблизно о 16:10 год., ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_11 , продовжуючи свою злочинну діяльність, підбурювані жагою особистої наживи та незаконного збагачення, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, непомітно для власника майна та інших осіб, шляхом підбору ключа до замка вхідних дверей, проникли до приміщення квартири АДРЕСА_2 , звідки таємно вчинили крадіжку особистого майна, а саме: однієї пари жіночих сережок, виготовлених із золота проби № 585, вагою 2,0 гр.; різноманітних виробів із срібла (чотири пари жіночих сережок, два жіночих браслети, два жіночих ланцюжка, два хрестика, шість жіночих каблучок, два чоловічих персня) та грошових коштів в сумі 500 грн., що належить ОСОБА_12 .
В той час, коли ОСОБА_7 разом з ОСОБА_10 , перебували в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , до свого місця проживання повернулася потерпіла ОСОБА_12 , яка застала останніх при вчиненні злочину.
Однак, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_10 зрозумівши те, що їх дії у вчиненні таємного викрадення майна викриті, належних висновків для себе не зробили, вчинення злочину не припинили і, усвідомлюючи протиправність своїх дій. почали тікати з приміщення вищевказаної квартири, при цьому маючи умисел на доведення злочину до кінця, підбурювані жагою особистої наживи та незаконного збагачення, без застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, відкрито заволоділи особистим майном, а саме: однієї пари жіночих сережок, виготовлених із золота проби № 585, вагою 2,0 гр., вартістю 2 000 грн.; різноманітних виробів із срібла (чотири пари жіночих сережок, два жіночих браслети, два жіночих ланцюжка, два хрестика, шість жіночих каблучок, два чоловічих персня), загальною вартістю 7 500 грн. та грошових коштів в сумі 500 грн.: чим завдати потерпілій ОСОБА_12 матеріальної шкоди на загальну суму 10 000 грн. 00 коп.
В подальшому ОСОБА_7 разом з ОСОБА_11 з місця вчинення злочину зникли, а викраденим майном розпорядилися на власний розсуд.
Крім цього, в середині вересня місяця 2016 року, ОСОБА_7 , продовжуючи свою злочину діяльність, маючи злочинний намір на таємне викрадення чужого майна, з корисливих спонукань, вступив в попередню змову з ОСОБА_11 .
Реалізуючи свій протиправний намір, в період часу з 08:10 год. до 18:30 год. 19.09.2016 року, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_11 , продовжуючи свою злочинну діяльність, підбурювані жагою особистої наживи та незаконного збагачення, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, непомітно для власника майна та інших осіб, шляхом підбору ключа до замка вхідних дверей, проникли до приміщення квартири АДРЕСА_3 , звідки таємно вчинили крадіжку особистого майна, а саме: ноутбука, фірми виробника «Acer Aspire E-l», вартістю 5 000 грн.; цифрового фотоапарату, фірми виробника «Canon», вартістю З 000 грн. та грошових коштів у сумі 2 700 грн., що належить ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим завдали останній матеріальної шкоди на загальну суму 10 700 грн. 00 коп.
В подальшому ОСОБА_7 разом з ОСОБА_11 з місця вчинення злочину зникли, а викраденим майном розпорядилися на власний розсуд.
20.09.2016 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України.

В апеляційній скарзі із доповненнями захисник адвокат ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 ставить питання про скасування ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 23.09.2016 року, в зв`язку з її незаконністю. Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого відмовити.
Свої вимоги захист мотивував тим, що судом першої інстанції не оцінена обґрунтованість підозри, яка слугувала підставою для затримання та не надав оцінки можливості застосування більш м`яких запобіжних заходів. Крім того, судом першої інстанції не досліджений протокол затримання в порядку ч.5 ст. 208 КПК України на предмет підстави затримання, атому в ході судового розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 мав бути звільненим, в зв`язку із відсутністю існування, передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали суду як це передбачено ст. 296 КПК України, оскільки підстави затримання , передбачені ч.1 ст. 208 КПК України відсутні.
Заслухавши доповідача, думку захисника-адвоката ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу з доповненнями в повному обсязі, міркування прокурора, який вважає ухвалу слідчого судді щодо ОСОБА_7 законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали провадження, суд вважає, що апеляційна скарга із доповненнями захисника адвоката ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.
Відповідно до приписів ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Висновки суду про доцільність обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту є обґрунтованими.
При розгляді подання слідчого суд дотримався положень ст. ст.177, 178, 183 КПК України щодо обставин, підстав, мети та порядку обрання запобіжного заходу.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у скоєнні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч.3 ст. 186 КК України.
Слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінив в сукупності всі обставини для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Приймаючи рішення, щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд належним чином мотивував його тяжкістю умисних злочинів, за один з яких законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, буде намагатися ухилитися від слідства та суду, перешкоджати встановленню істини у справі, оскільки не має постійного місця проживання на території України, ніде не працює, тобто відсутнє джерело існування, крім того являється громадянином іншої держави.
Висновок районного суду про необхідність обрання відносно ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу є обґрунтованим і відповідає положенням ст. ч. 2 п.6 183 КПК України, а тому підстав для скасування ухвали, суд не вбачає.
Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» - при розгляді подання суддя не вправі досліджувати докази, давати їм оцінку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини підозрюваного, обвинуваченого, розглядати й вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінальної справи по суті, тому твердження захисника-адвоката ОСОБА_9 в апеляційній скарзі, що слідчий суддя не дослідив жодного процесуального документу - є безпідставними
Разом з тим, даною ухвалою визначено підозрюваному ОСОБА_7 заставу в сумі 10000 гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою ( заставодавцем). Та встановлено, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу протягом дії ухвали, підстав для зменшення суми застави суд не вбачає.
Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» - при розгляді подання суддя не вправі досліджувати докази, давати їм оцінку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини підозрюваного, обвинуваченого, розглядати й вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінальної справи по суті, тому твердження захисника-адвоката ОСОБА_9 в апеляційній скарзі, що слідчий суддя не дослідив жодного процесуального документу - є безпідставними
Разом з тим ухвала першої інстанції підлягає зміні в резолютивній частині ухвали, щодо часу затримання підозрюваного ОСОБА_7 , де зазначено, що строк тримання під вартою закінчується 24.00 год. 18 листопада 2016 року, а згідно протоколу затримання , ОСОБА_7 - затриманий 20.09.2016 року об 11.30 год. ( а.с. 10-11).
А тому , на підставі викладеного, апеляційний суд вважає за потрібне зазначити , що строк закінчення дії ухвали закінчується об 11.30 год. 18 листопада 2016 року.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 404, 405, 406, 407, 419, 422 КПК України, суд, -
Постановив :
Апеляційну скаргу із доповненнями захисника адвоката ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 23.09.2016 року, якою обрано запобіжний захід ОСОБА_7 тримання під вартою строком 60 днів, а саме до 24.00 години 18 листопада 2016 року, - змінити, зазначивши строк дії ухвали до 11.30 год. 18 листопада 2016 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3
Згідно з оригіналом: