Єдиний унікальний номер 243/7126/14
Номер провадження 11-кп/775/669/2016

УХВАЛА

Іменем України

31 травня 2016 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі: ОСОБА_4 ,

за участю

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

виправданого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області матеріали кримінального провадження № 0002898 від 13.08.2014 року відносно ОСОБА_7 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_5 на вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 08 липня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Черкаське Слов`янського району Донецької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 213 ч. 1 КК України та виправдано за недоведеністю в діянні обвинуваченого складу кримінального правопорушення, -

ВСТАНОВИЛА:

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що в період часу з травня 2014 року по 5 серпня 2014 року ОСОБА_7 за місцем свого проживання у дворі будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, незаконно організував пункт прийому брухту чорного металу, без державної реєстрації та спеціального дозволу (ліцензії), одержання якого передбачено законом, і в період часу з початку травня 2014 року по 05 серпня 2014 року, здійснюючи операції з брухтом чорних металів, приймав від громадян металобрухт за готівковий розрахунок за наступною ціною: 1,30 грн. за 1 кг металу, а потім за ціною 1 грн. за 1 кг металу.

04.08.2014 року за місцем свого проживання ОСОБА_7 , у дворі будинку АДРЕСА_2 прийняв принесені ОСОБА_8 29 кг брухту чорного металу, заплативши йому 29 грн. 00 коп., тобто за ціною 1 кг брухту чорного металу 1 грн..

05.08.2014 року за місцем свого проживання ОСОБА_7 , у дворі будинку АДРЕСА_2 прийняв принесені ОСОБА_9 37 кг брухту чорного металу, заплативши йому 37 грн. 00 коп., тобто за ціною 1 кг брухту чорного металу 1 грн..

В подальшому ОСОБА_7 перепродав прийнятий брухт чорного металу, який він зберігав за місцем свого проживання, до фірми «Укрросспром», яка займається заготівкою та переробкою брухту чорних металів та знаходиться у м. Краматорську Донецької області, таким чином ОСОБА_7 організував незаконний пункт прийому, схову та збуту металобрухту.

22.08.2014 року в період часу з 10.15 год. по 11.20 год. на підставі ухвали слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області за адресою: Донецька область, Слов`янський район, смт. Черкаське, вул. Свободи 67, був проведений обшук, в ході якого було вилучено 780 кг брухту чорного металу, який ОСОБА_7 прийняв від громадян в період часу з початку травня 2014 року по 05 серпня 2014 року і зберігав за місцем проживання з метою подальшого збуту.

Досудовим розслідуванням дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 1 ст. 213 КК України, як здійснення операцій з брухтом чорних металів без державної реєстрації та без спеціального дозволу /ліцензії/, одержання якого передбачено законодавством, організації незаконних пунктів прийому, схову та збуту металобрухту.

Вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 08 липня 2015 року ОСОБА_7 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України та виправдано за недоведеністю в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення.

На вказаний вирок суду, прокурором ОСОБА_5 , було подано апеляційну скаргу, в якій він просить вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 08 липня 2015 року скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції. Також просить ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_10 винним за ч. 1 ст. 213 КК України і призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі 500 н.м.д.г. /що складає 8 тис. 500 грн./. Вважає вирок незаконним і необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону, а також невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. Суд при постановленні вироку у вступній частині в анкетних даних ОСОБА_7 зазначив, що він «уродженець с. Черкаське», а «проживає за адресою: …смт. Черкаське», чим, на його думку, порушені вимоги ст. 411 КПК України, оскільки зазначені анкетні дані суперечать матеріалам кримінального провадження, які були досліджені в суді першої інстанції, де зазначено, що ОСОБА_7 народився в селищі Черкаське.

Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 28.10.2015 року вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 08.07.2015 року залишено без змін, а апеляційна скарга прокурора залишена без задоволення.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.04.2016 року стосовно виправданого ОСОБА_7 , ухвала апеляційного суду Донецької області від 28.10.2015 року скасована, судова справа направлена на новий апеляційний розгляд.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати вирок та призначити новий розгляд в суді 1 інстанції, думку виправданого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які заперечували проти доводів апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Досудовим розслідуванням дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 1 ст. 213 КК України, як здійснення операцій з брухтом чорних металів без державної реєстрації та без спеціального дозволу /ліцензії/, одержання якого передбачено законодавством, організації незаконних пунктів прийому, схову та збуту металобрухту.

Згідно до ст. 1 Закону України «Про металобрухт», операції з металобрухтом це заготівля, переробка, металургійна переробка брухту чорних і кольорових металів.

Заготівля металобрухту це діяльність, пов`язана із збиранням, купівлею, зберіганням та реалізацією металобрухту юридичними та фізичними особами суб`єктами господарювання, які здійснюють операції з металобрухтом.

Таким чином, заготівля металобрухту, як операція з ним, стосовно пред`явленого обвинувачення, повинна бути діяльністю, тобто сукупністю неодноразових певних послідовних дій, об`єднаних метою здійснення цієї діяльності.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно до ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.04.2016 року стосовно виправданого ОСОБА_7 , ухвала апеляційного суду Донецької області від 28.10.2015 року скасована лише з процесуальних мотивів, а саме у зв`язку з розглядом кримінального провадження без участі прокурора, що, як зазначено в ухвалі, привело до істотного обмеження процесуальних прав сторони обвинувачення у судовому розгляді, чим порушена змагальність процесу.

Прокурор ОСОБА_5 ні в апеляційній скарзі, ні під час апеляційного розгляду, не заявляв клопотання про дослідження будь-яких доказів та не зазначив, в чому їх неправомірність або незаконність.

Між тим, з огляду на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.04.2016 року стосовно виправданого ОСОБА_7 , колегія суддів зазначає, що доводи прокурора про відсутність аудиозапису судового процесу на технічному носії інформації - визнані необґрунтованими, оскільки це було предметом перевірки ВССУ, який зазначив, що витребувані із Слов`янського міськрайонного суду резервні копії аудиозапису містять всі аудиозаписи судового засідання по кримінальному провадженню стосовно ОСОБА_10 в суді 1 інстанції і придатні до прослуховування, а тому твердження прокурора Віннікова про їх відсутність є безпідставним, у зв`язку з чим, апеляційним судом повторно не перевіряються.

З показань обвинуваченого ОСОБА_7 вбачається, що він не визнав себе винуватим у скоєнні інкримінованого правопорушення та пояснив, що добував металобрухт, викопуючи його, щоб здати та отримати гроші, оскільки під час бойових дій не платили грошових коштів. Також пояснював, що допомагав людям, які звертались до нього за допомогою, щоб вивезти на його авто їх власний металобрухт до Краматорська і які платили йому за бензин. В нього дійсно у дворі знаходився деякий металобрухт, який був йому потрібен для будівництва свого домоволодіння, для чого він покупав металобрухт для власного користування у різних місцях, в т.ч. на ринку, на вокзалі.

Зазначені покази ОСОБА_10 не протирічать показам свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , допитаних в суді. На думку колегії суддів, немає підстав ставити під сумнів, в їх достовірності покази свідків, надані в суді першої інстанції. Суд правильно, як на докази невинуватості ОСОБА_7 , послався на покази під присягою зазначених свідків.

Так, свідок ОСОБА_9 пояснив у суді, що з обвинуваченим ОСОБА_10 він раніше не був знайомий, бачив його один раз у с. Черкаське, де проживає його мати, коли той стояв біля сусіда його матері. Влітку 2014 року він проживав у місті, металобрухт ОСОБА_10 не здавав. Підписував документи, які йому давав слідчий.

Свідок ОСОБА_8 пояснив суду, що він знайомий з ОСОБА_7 , оскільки здавав йому проволоку та відра у с. Ганівка. ОСОБА_10 , разом із жінкою їздили по селах та збирали металобрухт, де він особисто отримав за металобрухт 31 грн. Металобрухт він привіз на велосипеді, його приймала та звішувала жінка.

З наявності доказів, наведених у вироку суду, вбачається, що ОСОБА_7 не здійснював дій, які йому інкриміновані в обвинувальному акті.

Показам даних свідків суд 1 інстанції надав належну правову оцінку з огляду на те, що вони спростовують висунуте обвинувачення, зазначивши у вироку, що немає підстав вважати, що вони зацікавлені особи і дають таки покази, щоб ОСОБА_10 уникнув кримінальної відповідальності.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно, як на докази невинуватості обвинуваченого ОСОБА_7 , послався на покази свідків:

- ОСОБА_11 , яка надала показання та зазначила, що вона проживає поряд з обвинуваченим, часто до нього зверталася за допомогою та він завжди їй допомагав безкоштовно. Вона ніколи не бачила, щоб ОСОБА_7 приймав метал, але чула від сусідів, що ОСОБА_10 може допомогти одвезти метал. На подвір`ї ОСОБА_10 металу, таблички вона не бачила.

- ОСОБА_12 надав показання та зазначив, що він допомагав ОСОБА_7 по будівництву, табличку про вартість металу він не бачив, щоб ОСОБА_10 приймав металобрухт він не бачив, щоб люди приносили та здавали металобрухт також не бачив. Він був присутній при обшуку домоволодіння ОСОБА_7 АДРЕСА_2 . В його присутності робітники міліції вилучили металобрухт, який не звішували та не опечатували, а погрузили в автомобіль та поїхали. Електронний блок вилучений не був, він потім його бачив у ОСОБА_10 на подвір`ї. Приблизно через місяць слідчий просив його підписати які-то документи, але він відмовився. Звідки взявся металобрухт у ОСОБА_10 йому невідомо. Також, він не бачив, що ОСОБА_10 вивозив метал, за металом ніхто не приїжджав. Метал, який вилучили у ОСОБА_10 можливо було використовувати у будівництві.

- ОСОБА_13 зазначила в суді, що вона особисто просила ОСОБА_10 відвезти її метал в Краматорськ, приблизно 100 кг, після чого ОСОБА_10 їй віддав приблизно 200 грн., а вона йому заплатила за бензин. Сама вона метал ОСОБА_10 не здавала, на території двору металобрухту, ваги не бачила.

- ОСОБА_14 пояснював, що він проживає навпроти обвинуваченого, бачив, як хтось два рази влітку 2014 року, в період бойових дій, завозив ОСОБА_7 метал. Надпису про прийом металу на воротах він не бачив. Про те, що ОСОБА_7 приймав метал йому невідомо. Щоб ОСОБА_10 вивозив метал з двору не бачив.

- ОСОБА_15 надав показання та зазначив, що він був присутній при обшуку та виїмці металу у ОСОБА_10 , так як перебував у нього в той день в гостях. До ОСОБА_10 приїхали робітники міліції та повідомили про те, що буде проводитися вилучення металу. Він особисто допомагав погрузити в автомобіль «Газель» металеві труби, куточки, швелера, а також мішки з металом. Який саме метал був в мішках він не бачив. Звідки взявся метал у дворі будинку ОСОБА_10 йому невідомо. До цієї події він був у ОСОБА_10 за чотири місяці та металу у дворі не бачив. При погрузці в автомобіль метал не зважували, не опечатували, електронного блоку від вагів він не бачив.

- ОСОБА_16 надав показання та зазначив, що він співвласником фірми «Укрроспром», яка займається прийомом металобрухту. Металобрухт здають багато осіб, однак обвинувачений йому не знайомий, чи здавав ОСОБА_10 металобрухт йому не відомо. Як особу, яка здавала йому металобрухт, ОСОБА_7 він упізнати не може. Особливо багато людей здавало металобрухт під час бойових дій, за день приблизно 200 чоловік. Ніяких облікових записів в той період не велося. Приблизно рік тому, до нього приїжджали робітники міліції та повідомляли, що якась особа повідомила про те, що незаконно приймала металобрухт та здавала йому. У зв`язку зі своєю діяльністю він часто стикається з такими питаннями, тому міг підписати документи, які йому надали робітники міліції. Однак, підпис у протоколі допиту не його.

На думку колегії суддів, суд 1 інстанції правильно дійшов до висновку, що покази зазначених свідків спростовують факт скоєння ОСОБА_10 інкримінованого йому кримінального правопорушення, пов`язаного із здійсненням операцій з брухтом чорного та кольорового металу і вказують на недоведеність його провини, що суд докладно виклав у вироку.

Свідок ОСОБА_17 пояснював, що він здавав обвинуваченому ОСОБА_7 металобрухт в період бойових дій за ціною 1 грн. 50 коп. в с. Ганівка, вулиці він не пам`ятає. В будинку, де він здавав метал проживає ОСОБА_10 з сім`єю. Металобрухт він здавав двічі. Це були труби, уголок, арматурні прути. З якою метою приймає металобрухт ОСОБА_7 йому невідомо. Перший раз він здав приблизно 40-50 кг, другий раз приблизно 70 кг. На дворі він бачив, що крутилася бетономішалка. Під стінкою на дворі він бачив ще метал. На заборі була надпис: «Куплю будівельний метал або б/в метал». Уголок та труби, які він здавав можливо було використовувати в будівництві. Вивозити метал до ОСОБА_18 він ОСОБА_10 не просив. Від Знаменівки до ОСОБА_19 приблизно 500 метрів, однак селищна рада одна.

Суд правильно зазначив у вироку, що свідки ОСОБА_20 пояснював, що здавав метал жінці та сину ОСОБА_10 , отримуючи гроші, 11 грн. та 9 грн. Бачила у дворі металобрухт, але їй нічого не відомо, для чого приймався зазначений метал та чи вивозився він. Коли вона здавала метал, обвинуваченого ОСОБА_10 на подвір`ї домоволодіння не бачила. Ваги були маленькі напольні.

Свідок ОСОБА_21 пояснював, що він здавав обвинуваченому ОСОБА_10 металобрухт, а саме болти, гайки, за ціною 1 грн. 50 коп. Він особисто здавав метал приблизно чотири рази. Приймав в нього метал не завжди ОСОБА_7 , іноді метал приймала його дружина. Ваги були електронні, сірого кольору, ще були інші ваги маленькі, чорного кольору.

Між тим, колегія суддів зазначає, що обвинувачення стосовно зазначених осіб ОСОБА_10 не пред`являлося, а суд не має права війти за межі обвинувачення, оскільки згідно до вимог ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Прокурор ОСОБА_22 під час судового засідання не змінював обвинувачення, не висував додаткового обвинувачення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно зазначив у вироку, що протоколи огляду місця подій не свідчать про доведеність обвинувачення ОСОБА_10 , зазначивши, що вони є недопустимими. Свідок ОСОБА_23 металобрухт ОСОБА_10 не здавав, як зазначали свідки, металобрухт не був зважений, а тому неможливо встановити, чи той металобрухт. Свідки також пояснили, що їм були пред`явлені інші ваги, а не ті що були у ОСОБА_10 .

Прокурор ОСОБА_22 ні в апеляційній скарзі, ні в судовому засіданні в апеляційному суді не заявляв клопотання про дослідження будь-яких доказів, не зазначив в чому їх неправомірність.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції вірно надав оцінку доказам та прийшов до висновку про те, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, що йому інкримінується, не доведена, його дії безпідставно кваліфіковані за ч. 1 ст. 213 КК України. На думку колегії суддів, судом першої інстанції при прийнятті рішення про виправдання ОСОБА_7 , за недоведеністю в діях останнього складу кримінального правопорушення, обґрунтовано прийнявши до уваги зазначені у вироку обставини справи.

Суд 1 інстанції правильно зазначив у вироку, що, згідно до показань свідків, які покладені в основу обвинувального акту, ОСОБА_10 особисто металобрухт не приймав. Свідки лише підтвердили, що він надавав поміч, щоб відвезти їх власний брухт в Краматорськ до пункту прийому металобрухту. Наданими стороною обвинувачення доказами не спростовані доводи ОСОБА_10 , що металобрухт, який був у нього у дворі, він використовував для власного будівництва. Допитані в суді свідки пояснювали, що вони ОСОБА_10 або не знали, або йому металобрухт не здавали.

Таким чином, обвинуваченням не доведено, що ОСОБА_10 здійснював операції з брухтом чорних і кольорових металів, тобто займався заготівлею, переробкою або збутом металобрухту, що суд докладно виклав у вироку, виправдавши ОСОБА_10 .

За наявності процесуальних можливостей у кримінальному провадженні судом першої інстанції в межах інкримінованого ОСОБА_10 обвинувачення не встановлено даних, які б доводили його провину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України.

На думку колегії суддів в апеляційній скарзі прокурора ОСОБА_5 не зазначено, які саме порушення норм КПК України були допущені судом першої інстанції, що, в свою чергу, потягли за собою постановлення неправосудного вироку та необхідність скасування вироку з призначенням нового розгляду в суді 1 інстанції, не зазначивши ні однієї підстави зазначеного скасування, передбачені ст. 412, 415 КПК України. Нема жодного посилання на те, які саме докази суд не дослідив та чому дав їм неправильну оцінку.

В апеляційній скарзі прокурора Віннікова зазначалось конкретно тільки одне порушення, яке на його думку, є порушенням норм КПК України, і яке є підставою для скасування вироку неправильно вказана назва місця проживання у вступній частині вироку. Між тим, це не є суттєвим порушенням норм КПК України та є безумовною підставою для скасування вироку.

В апеляційній скарзі прокурором допущені протиріччя: в першому абзаці він просить скасувати вирок на призначити новий розгляд в суді першої інстанції; в другому абзаці прокурор просить ухвалити новий вирок.

За таких обставин, з огляду на правову позицію прокурора, колегія суддів позбавлена можливості переоцінити наявні в кримінальному провадженні докази, не дослідивши їх безпосередньо в судовому засіданні та зробити будь-який інший висновок ніж той, до якого прийшов суд першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження не допущено таких порушень норм КПК України, які б тяглі за собою скасування вироку.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 08 липня 2015 року відносно ОСОБА_24 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. На ухвалу може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді