АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/1114/16 Головуючий І-ої інстанції
Справа № 631/217/16-к ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.121 КК України Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

при секретарі ОСОБА_6 ,

за участю: прокурора ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_9 за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Нововодолазького районного суду Харківської області від 19 лютого 2016 року, -
В С Т А Н О В И Л А :
Зазначеним вироком
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Дворічний Кут Дергачівського району Харківської області, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, з середньою освітою, не одружений, не працюючий, не судимий, -
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та йому призначено покарання 7 років позбавлення волі.

На підставі ст.72 КК України судом зараховано в строк покарання ОСОБА_9 попереднє ув`язнення з 17.12.2015р. по 19.02.2016р., з перерахуванням терміну тримання його під вартою в умовах слідчого ізолятора відповідно до Закону України №838-VIII від 26.11.2015р. «Про внесення змін до Кримінального Кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення в строк покарання», і строк відбуття покарання ОСОБА_9 постановлено рахувати з 17.12.2015р.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід у відношенні ОСОБА_9 залишено у виді тримання під вартою.
Як встановив суд, 14 грудня 2015 року, близько 23 години, ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився в будинку АДРЕСА_1 , що належить його матері ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою він мешкав разом та за якою доглядав у зв`язку із похилим її віком. У вказаний час та у вказаному будинку ОСОБА_10 встала з ліжка, щоб сходити в туалет на пластмасове відро, що знаходилось в її кімнаті, але не втримавши рівновагу впала, перекинувши вказане відро внаслідок чого по кімнаті розлилася сеча, що знаходилась у відрі. ОСОБА_9 зайшовши до кімнати матері побачив зазначену ситуацію та обурившись на ОСОБА_10 за забруднення кімнати, та яка лежала на полу кімнати, став виражатись на її адресу нецензурною лайкою, при цьому підійшовши безпосередньо до неї, усвідомлюючи неправомірний характер своїх дій, діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень почав умисно наносити удари кулаком правої руки, та при цьому наніс один удар кулаком в ліву скроневу частину голови, один удар зовнішньою частиною кулака в праву скроневу частину голови, та один удар кулаком в тім`яну частину голови, в результаті чого потерпіла отримала синці в лівій лобно-скроневої області, на повіках обох очей, перенісся, спинці носа, субкон`юнктивальний крововилив лівого ока, синці в правій привушній області, на правій щоці, в лівій підщелепної області, дифузний крововилив в м`яких покривах голови з більшою інтенсивністю в лівій лобовій і потиличної областях, крововиливу під тверду і м`яку мозкові оболонки обох півкуль головного мозку і мозочка, забій головного мозку, відповідно до висновку судово-медичного експерта Нововодолазького РВ ХОБСМЕ від 16.12.2015 року «Висновок експерта №120-НВт/15 від 25.01.2016 року». Після чого, ОСОБА_9 умисно наніс один удар правою ногою в грудну клітину та два удари по тулубу ОСОБА_10 , в результаті чого потерпіла отримала синці на передній поверхні грудної клітки, крововилив в м`які тканини передньої поверхні грудної клітки. Після цього ОСОБА_9 взяв з підлоги пластмасове відро ємністю 5л., яким умисно наніс один удар в тім`яну частину голови ОСОБА_10 , від удару відро розбилося, а потерпіла втратила свідомість.

В подальшому потерпіла ОСОБА_10 машиною швидкої медичної допомоги доставлена до реанімаційного відділення Нововодолазької ЦРЛ, де вона не приходячи до тями 15 грудня 2015 року о 22 годині 30 хвилин померла, згідно з висновком судово-медичного експерта Нововодолазького РВ ХОБСМЕ від 16.12.2015р. «Висновок експерта №120-НВт/15 від 16.12.2015р.», в результаті гострого порушення мозкового кровообігу, обумовленого закритою черепно-мозковою травмою з крововиливами під тверду і м`яку мозкові оболонки головного мозку і мозочка. Дана травма знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_10 . За ступенем тяжкості, згідно п.4.8. «Правил» судово-медичного встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, вказані тілесні ушкодження відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень. Інші зазначені ушкодження (синці на обличчі, кінцівках) мають ознаки ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить скасувати вирок в частині призначеного покарання та застосувати ст.69 КК України. Вказує, що визнання ним своєї вини та щире каяття у вчиненні злочину, сприяння органу досудового розслідування у розкритті злочину є обставинами, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання, на підставі яких суд повинен був йому призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.121 КК України.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу обвинуваченого та пом`якшити призначене йому покарання на підставі ст.69 КК України, прокурора, який вважав вирок суду законним та заперечував проти задоволення апеляційної скарги як необґрунтованої, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи, кримінальне провадження розглянуто судом першої інстанції в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України. Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілої, за викладених у вироку обставин, які ніким з учасників судового провадження не оспорювалися і докази щодо яких не досліджувалися, апеляційним судом, відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, не переглядаються.
За встановлених судом обставин кваліфікація дій ОСОБА_9 за ч.2 ст.121 КК України є правильною.
Призначене обвинуваченому ОСОБА_9 покарання відповідає вимогам ст.65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким, даних про його особу. Зокрема, при призначенні ОСОБА_9 покарання суд врахував, і це знайшло своє відображення у вироку, характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, ступінь винуватості ОСОБА_9 , дані, що характеризують його як особу, його повне визнання вини та каяття у скоєному, співпрацю зі слідством та судом при розкритті злочину та встановленні істини у справі. Крім того, суд взяв до уваги, що обвинувачений своїми діями, направленими на примирення дійшов згоди з представником потерпілої, досяг з її боку порозуміння і яка в свою чергу просила суд застосувати до обвинуваченого покарання, пов`язане з позбавленням волі реально, але в мінімальних межах санкції статті.
Щире каяття обвинуваченого у скоєному злочині враховано в якості обставини, яка пом`якшує покарання.
Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
Отже, при призначенні ОСОБА_9 покарання суд першої інстанції врахував передбачені ст.65 КК України обставини, що були встановлені у даному кримінальному провадженні, в тому числі і ті, на які посилається обвинувачений в апеляційній скарзі.
Тому колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому покарання в мінімальних межах санкції закону за тяжкий злочин, у вчиненні якого його визнано винуватим, в повній мірі відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і даним про його особу, є обґрунтованим та справедливим, а відтак не вбачає підстав для його пом`якшення із застосуванням положень ст.69 КК України.
Так, згідно з ч.1 ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
У даному кримінальному провадженні встановлено як обставину, що пом`якшує покарання ОСОБА_9 його щире каяття у вчиненні злочину, з урахуванням якої у сукупності з іншими вищенаведеними обставинами та даними про особу обвинуваченого, суд дійшов висновку про неможливість призначення покарання без ізоляції від суспільства. Такі висновки суду першої інстанції, які знайшли своє належне мотивування у вироку, колегія суддів вважає правильними і обґрунтованими, оскільки зазначена обставина істотно не знижує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_9 злочину, який є умисним, тяжким, вчиненим обвинуваченим у стані алкогольного сп`яніння, проти життя та здоров`я особи похилого віку, внаслідок чого остання померла, що свідчить про значний обсяг суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_9 діяння. Із врахуванням обставин, на які посилається обвинувачений в апеляційній скарзі, суд призначив обвинуваченому мінімальне покарання, передбачене санкцією статті за інкримінований йому злочин. Враховуючи викладене, а також позицію потерпілої в суді першої інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для застосування ст.69 КК України, оскільки обставина, визнана судом такою, що пом`якшує покарання та дані про особу обвинуваченого істотно не знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину.
Отже, підстав вважати призначене ОСОБА_9 покарання явно несправедливим через його суворість, про що зазначає обвинувачений в апеляційній скарзі, не вбачається, як і не вбачається підстав для його пом`якшення та призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті.
Враховуючи, що у відношенні обвинуваченого був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_9 підлягає зарахуванню у строк покарання у порядку ч.5 ст.72 КК України
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок Нововодолазького районного суду Харківської області від 19 лютого 2016 року у відношенні ОСОБА_9 без змін.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк попереднього ув`язнення в строк відбуття покарання, тобто з 17 грудня 2015 року по 10 червня 2016 року включно, із співвідношення 1 дню тримання під вартою відповідає 2 дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим, який тримається під вартою, - в той же строк з дня отримання копії судового рішення.
Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_5