Справа №589/986/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/792/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 жовтня 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 589/986/16-к за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 14 червня 2016 року, за яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Шостка Сумської області, зареєстрований по АДРЕСА_1 , раніше судимий

визнаний винуватим в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:
В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 просить скасувати вирок суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого, оскільки судом першої інстанції невірно були встановлені фактичні обставини справи та зроблено необґрунтований висновок про доведеність його вини, а також не враховано всіх пом`якшуючих покарання обставин.

За вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 14.06.2016 р. ОСОБА_9 визнаний винуватим в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.

Вироком ухвалено стягнути з ОСОБА_9 на користь держави судові витрати в розмірі 122,76 грн.

Відповідно до вироку суду 08.10.2015 р. близько 10-30 години ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в квартирі АДРЕСА_2 , таємно, повторно викрав дві зв`язки ключів від замків дверей квартири та мобільний телефон «Самсунг» вартістю 655 грн. з сім картою «Київстар» вартістю 20 грн., на балансі якої знаходились кошти в сумі 20 грн., чим завдав потерпілій майнової шкоди на загальну суму 695 грн., після чого зник з місця вчинення злочину.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи обвинуваченого ОСОБА_9 , який підтримав свою апеляційну скаргу і просив скасувати вирок суду, доводи прокурора ОСОБА_8 про залишення вироку суду без змін, а апеляційної скарги обвинуваченого без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України за обставин, викладених у вироку, відповідають матеріалам кримінального провадження та ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах.

Що стосується доводів обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що судом першої інстанції невірно були встановлені фактичні обставини справи та зроблено необґрунтований висновок про доведеність його вини, то колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки обставини вчинення ОСОБА_9 злочину були ретельно досліджені та проаналізовані судом першої інстанції, всім наявним у кримінальному провадженні доказам була дана належна правова оцінка, що знайшло своє відображення у вироку з наведенням відповідних мотивів.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_11 пояснила, що в жовтні 2015 р., коли вона знаходилась в своїй квартирі, у вхідні двері подзвонили. Відкривши їх вона побачила раніше їй знайомого ОСОБА_9 , який всупереч її волі зайшов до квартири та почав розшукувати якусь жінку, а на прохання залишити квартиру не реагував, оскільки перебував у стані алкогольного сп`яніння. Залишивши ОСОБА_9 в квартирі вона пішла до сусіда за допомогою, який і допоміг його вивести. Після цього вона помітила, що у її відсутність зник телефон.

Дані показання потерпілої ОСОБА_11 підтверджуються показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_12 , який пояснив, що в жовтні минулого року до нього прийшла ОСОБА_11 та попросила його допомогти вивести з квартири чоловіка, який проник в її квартиру без дозволу і на всі прохання залишити квартиру не реагує. Він разом з потерпілою зайшов до її квартири та допоміг вивести звідти ОСОБА_9 . Коли обвинувачений залишив з його допомогою квартиру, то потерпіла помітила, що зникли ключі від її квартири. Він побіг відразу за обвинуваченим, знайшов його та попрохав повернути ключі, на що обвинувачений спочатку відмовився, а потім їх віддав. При цьому він бачив, що у обвинуваченого був ще і мобільний телефон. Коли він повернув ключі потерпілій вона повідомила йому, що зник телефон.

Вказані показання потерпілої та свідка є послідовними, логічними за своєю суттю, відповідають фактичним обставинам провадження та узгоджуються і співпадають з іншими перевіреними в судовому засіданні доказами.

Зокрема, згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 08.10.2015 р. потерпіла ОСОБА_11 по пред`явленим фотознімкам впізнала ОСОБА_9 як чоловіка, який 08.10.2015 р. близько 10-30 години стукав у її двері, а потім зайшов до квартири та почав ходити по кімнатам.

Із протоколу пред`явлення особи для впізнання від 14.10.2015 р. за участю свідка ОСОБА_12 вбачається, що за пред`явленими фотознімками він впізнав ОСОБА_9 як чоловіка, якого 08.10.2015 р. близько 10-30 години він вивів із квартири ОСОБА_11 та в якого він забрав ключі від квартири потерпілої.

Відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 2019-15 від 20.10.2015 р. вартість викраденого телефону становить 655 грн.

Будь-яких підстав не довіряти вказаним вище і наведеним у вироку доказам колегія суддів не вбачає, оскільки вони ґрунтуються на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження і, з урахуванням вимог закону, є належними, допустимими, достовірними і у своїй сукупності є достатніми та взаємопов`язаними для прийняття відповідного процесуального рішення, в даному випадку обвинувального вироку суду.

Що стосується доводів обвинуваченого про порушення судом першої інстанції у відношенні нього загальних засад призначення покарання та, як наслідок, визначення йому занадто суворого покарання, то вони є необґрунтованими та не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Так, у відповідності до вимог ст.ст.50 і 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а при його призначенні суд повинен враховувати як ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу винуватого, так і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

З вироку суду вбачається, що призначаючи ОСОБА_9 покарання, судом першої інстанції були враховані обставини, які обтяжують покарання, а саме вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів, за вчинення яких він засуджений цим вироком ч.2 ст.185 КК України та попередніми вироками ч.1 ст.121 і ч.1 ст.395 КК України. При цьому, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність обставин, які пом`якшують покарання.

Крім того, судом були взяті до уваги і дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, посередньо характеризується та не має постійного місця проживання.

Таким чином, визначивши ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на певний строк в межах санкції ч.2 ст.185 КК України, суд першої інстанції дотримався загальних засад призначення кримінального покарання, зокрема принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, в повній мірі врахував положення ст.ст.65 і 67 КК України, що знайшло своє відображення у вироку з наведенням відповідних мотивів.

Призначене обвинуваченому покарання, на переконання колегії суддів, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, характеру й тяжкості вчиненого ним діяння, є справедливим за своїм видом і розміром, а також є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_9 та попередження нових злочинів.

Підстави для звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням чи для застосування до нього положень ст.69 КК України в матеріалах кримінального провадження відсутні.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що вирок суду є належним чином обґрунтованим та вмотивованим, внаслідок чого він підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга обвинуваченого без задоволення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418 і 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 14 червня 2016 року відносно ОСОБА_13 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цей вирок без задоволення.

Запобіжний захід ОСОБА_14 залишити тримання під вартою.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_14 в строк відбування призначеного покарання час попереднього ув`язнення з 31.01.2016 р. по 25.10.2016 р. включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4