АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"05" жовтня 2016р. м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:
Головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
законного представника ОСОБА_9
представник у справах неповнолітніх ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0003521 щодо,-
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , учня 8 класу Чернівецької загальноосвітньої школи №30, стосовно якого 09.06.2015 року Шевченківським районним судом м. Чернівці за вчинення діяння, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України прийнято рішення про застосування примусових заходів виховного характеру у вигляді застереження та обмеження дозвілля, та стосовно якого 13.01.2016 року Шевченківським районним судом м. Чернівці за вчинення діяння, передбаченого ч.1 ст. 185КК України прийнято рішення про застосування примусових заходів виховного характеру у вигляді застереження та обмеження дозвілля,-
обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
Провадження №11-кп/794/330/16 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_11
Категорія ч.1 ст.190 КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_1
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 липня 2016 року, задоволено клопотання прокурора Чернівецької місцевої прокуратури юриста другого класу ОСОБА_12 , про вжиття до неповнолітнього ОСОБА_7 , примусових заходів виховного характеру у вигляді застереження, обмеження дозвілля та передачі під нагляд матері ОСОБА_9 до досягнення ним повноліття.
Застосовано до неповнолітнього ОСОБА_7 , примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження; обмеження дозвілля, зобов`язавши ОСОБА_7 , справно відвідувати навчальний заклад та передачі ОСОБА_7 , під нагляд матері ОСОБА_9 до досягнення ним повноліття.
Початок тривалості примусового заходу виховного характеру обраховано з дня набрання чинності даної ухвали.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_13 задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_13 10050,00 (десять тисяч п`ятдесят) гривень.
Згідно ухвали районного суду від 15 липня 2016 року, близько 19:30 год., неповнолітній ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який не досяг віку кримінальної відповідальності, перебуваючи в гостях у ОСОБА_14 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , переслідуючи злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, ввівши ОСОБА_14 в оману тим, що хоче зателефонувати, отримав від останнього мобільний телефон «ІРhоnе 4» вартістю 10000 гривень, в якому знаходився стартовий пакет оператора мобільного зв`язку МТС № НОМЕР_1 вартістю 10 гривень, на рахунку якого було 40 гривень, таким чином незаконно обернувши його на свою користь, після чого з вказаним телефоном втік, чим завдав потерпілій ОСОБА_13 матеріальної шкоди на загальну суму 10050 грн.
На вказану ухвалу районного суду першої інстанції захисник ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з висновком суду щодо задоволення цивільного позову ОСОБА_13 та просить його змінити в частині задоволення позову, внаслідок того, що на думку захисника ОСОБА_7 не викрадав «ІРhоnе 4» вартістю 10000 гривень. На думку захисту даний мобільний телефон не може коштувати 10000 гривень.
Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_8 та ОСОБА_7 які просили задовольнити апеляційну скаргу, представника неповнолітнього ОСОБА_7 , ОСОБА_9 яка підтримала апеляційні вимоги та просила змінити ухвалу районного суду, міркування прокурора, яка просить рішення районного суду залишити без змін а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину передбаченого ч. 1ст. 190 КК України при обставинах, що наведені в ухвалі підтверджується дослідженими в суді доказами, яким суд дав правильну юридичну оцінку та в повній мірі дослідив їх.
При застосуванні до неповнолітнього ОСОБА_7 примусових заходів виховного характеру районний суд врахував, що він на момент їх вчинення згідно з ст. 22 КК України не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність і відповідно не був суб`єктом вищевказаного злочину.
Зважаючи на наведене та беручи до уваги конкретні обставини справи, колегія суддів вважає, що призначене на підставі ст. 105 КК України примусових заходів виховного характеру у вигляді застереження; обмеження дозвілля, зобов`язавши ОСОБА_7 , справно відвідувати навчальний заклад та передачі ОСОБА_7 , під нагляд матері ОСОБА_9 до досягнення ним повноліття, повністю відповідає нормам КПК України.
Стосовно цивільного позову потерпілої ОСОБА_13 на суму 10050,00 (десять тисяч п`ятдесят) гривень колегія суддів вважає доводи захисника ОСОБА_8 не обґрунтованими виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе юридичну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння.

Доводи захисника щодо мобільного телефонна «ІРhоnе 4» вартістю 10000 гривень, спростовуються показами ОСОБА_7 який в суді першої інстанції вину визнав та вказав, що саме цим телефоном він незаконно заволодів та в подальшому продав за кошти в сумі 900 грн., які витратив на власні потреби.
Вина неповнолітнього ОСОБА_7 також підтверджується дослідженими та проаналізованими письмовими доказами кримінального провадження.
Колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції в повній мірі врахував всі обставини справи, та прийшов до правильного висновку.

Як в районному суді так і підчас апеляційного розгляду обвинувачений, законний представник та захисник не оспорювали обсяг обвинувачення та кваліфікацію дій ОСОБА_7 , за ч. 1 ст. 190 КК України.
Вирішення цивільного позову районним судом випливало із обвинувачення, яке було пред`явлено ОСОБА_7 за ч. 1ст. 190 КК України, яке неоспорювалося ніким і було повністю визнано, клопотань з приводу оспорення вартості майна, яке було предметом кримінального правопорушення, не було заявлено у районному суді під час дослідження доказів та встановлення фактичних обставин справи, що не заперечують учасники судового розгляду.
Ухвала районного суду є законною і обґрунтованою і підстав для зміни чи скасування немає.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької області, -
У Х В А Л И Л А:
Ухвалу Шевченківського районного суду від 15 липня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 , без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

Згідно з оригіналом:
Суддя ОСОБА_1