Справа № 461/1720/16-к
Провадження № 1-в/461/187/16
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.03.2016 року м.Львів
Галицький районний суд м.Львова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю: прокурора ОСОБА_3
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові клопотання голови ліквідаційної комісії ОСОБА_4 про вирішення долі речових доказів,
12 березня 2016 року голова ліквідаційної комісії ОСОБА_4 звернувся до суду з приводу вирішення питання щодо залишку вилучених коштів, а саме 33 грн., які були вилучені у ОСОБА_5 , мотивуючи тим, що по кримінальній справі №141-1925 (2002 р.) в останнього було вилучено кошти у сумі 43,00 грн. і здано на депозитний рахунок, згідно постанови про передачу вилучених коштів на депозитний рахунок та квитанції №001801 від 08.11.2002 р. Згідно постанови Галицького районного суду м.Львова від 23.08.2002 р. гроші у сумі 10,00 грн. перераховано в дохід держави. Решта доля вилучених коштів в сумі 33,00 грн. не визначена.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив грошові кошти звернути в дохід держави.
ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився.
Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання та кримінальної справи №1-486,02, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що згідно протоколу затримання та вилучення від 02.05.2002 р. у ОСОБА_5 було вилучено грошові кошти у сумі 10,00 грн., які згідно квитанції №009746 від 02.05.2002 р. були здані на депозитний рахунок.
Постановою місцевого суду Галицького району м.Львова від 23.08.2002 р. ОСОБА_5 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.204 КК України, у зв`язку з його дійовим каяттям та визначено його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.177-2 КУпАП, застосувавши до нього захід адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 700,00 грн. Гроші отримані від продажу фальсифікованої горілки в сумі 10,00 грн. звернуто в дохід держави.
Відповідно до п.9 ч.1 ст.324 КПК України в редакції 1960 року, постановляючи вирок, суд повинен вирішити таке питання: що зробити з речовими доказами, зокрема з грошима, цінностями та іншими речами, нажитими злочинним шляхом.
У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23 грудня 2005 року №12 роз`яснено, що звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд або суддя має вирішити відповідно до вимог чинного кримінально-процесуального законодавства питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, речові докази, відшкодування судових витрат тощо.
Відповідно до положень ст.81 КПК України 1960 року, питання про речові докази вирішується вироком, ухвалою чи постановою суду та при цьому гроші, цінності та інші речі, нажиті злочинним й шляхом, передаються в дохід держави.
Відтак, враховуючи вищенаведене, вважаю, що клопотання голови ліквідаційної комісії ОСОБА_4 про вирішення долі речових доказів, не підлягає до задоволення, оскільки постановою місцевого суду Галицького району м.Львова від 23.08.2002 р. вирішено питання щодо вилучених у ОСОБА_5 коштів у сумі 10,00 грн.
Крім цього, суду звертає увагу на те, що голова ліквідаційної комісії ОСОБА_4 просить вирішити питання щодо вилучених коштів у кримінальній справі №141-1925 (2002), хоча суд розглядав кримінальну справу за №141-1520.
Отже, враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання голови ліквідаційної комісії ОСОБА_4 про вирішення долі речових доказів слід відмовити.
Керуючись ст.ст.81, 324, 330 КПК України 1960 року, суд
п о с т а н о в и в :
У задоволенні клопотання голови ліквідаційної комісії ОСОБА_4 про вирішення долі речових доказів відмовити повністю.
Постанова оскарженню не підлягає.
Суддя: ОСОБА_1