Справа №709/1498/16-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 вересня 2016 року смт.Чорнобай
Чорнобаївський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участі секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
законного представника - ОСОБА_6 ,
потерпілої - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Чорнобай клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000224 відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з незакінченою вищою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,
за ознаками суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,-
в с т а н о в и в :
Судом встановлено, що ОСОБА_8 , 09 травня 2016 року близько 12 години перебуваючи на території домоволодіння ОСОБА_9 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин, схопив ОСОБА_7 за шию і різким рухом повернув шию в праву сторону, в результаті чого ОСОБА_7 впала на асфальтобетонне покриття, а ОСОБА_8 продовжуючи свої дії наніс їй один удар кулаком в область обличчя, а саме губи, після чого наніс два удари ногою в область обличчя та грудей, в результаті чого, згідно висновку судово-медичної експертизи №05-8-01/184 від 09 червня 2016 року, спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у виді травми голови зі струсом головного мозку, забійної рани правого передпліччя, що відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також синець лівого стегна та садна обох колін, що відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Дії ОСОБА_8 мають ознаки суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, які виразились у нанесенні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Встановлені судом обставини вчинення суспільно небезпечного діяння саме ОСОБА_8 підтверджуються належними та допустимими доказами у їх сукупності, які за клопотанням прокурора були досліджені під час судового розгляду, а саме:
-показаннями допитаної в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_7 про те, що 09.05.2016 року, вона з дитиною та чоловіком заїхали до її батьків у гості. Вони сіли за стіл, розмовляли та через паркан їх гукнув ОСОБА_8 та спитав, чи вони про нього не говорять. Її мати сказала, що ні. Потім він перестрибнув через паркан та сказав, що вони винні йому гроші. Потім ОСОБА_8 підбіг до неї, схопив за голову та кинув на асфальт, кулаком вдарив в обличчя, потім бив ногами в живіт та по ногах. В цей час її чоловік ОСОБА_10 із батьком ОСОБА_9 підбігли до ОСОБА_8 заламали йому руки і притиснули до стіни сараю. Її мати ОСОБА_11 покликала сусідку ОСОБА_6 та сказала їй щоб та забрала свого сина. Також пояснила, що вона працює та у зв`язку з цими подіями змушена була йти на лікарняний, лікуватися, витрачати кошти на лікування, пережила стрес, фізичний біль, вона відчуває погіршення стану здоров`я;
-показаннями допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_11 , яка є матір`ю потерпілої ОСОБА_7 та погодилася давати показання відносно своєї дочки, про те, що 09.05.2016 року до неї та нині покійного чоловіка ОСОБА_9 приїхала в гості їхня дочка з сім`єю. Вони сиділи на подвір`ї та говорили. Потім ОСОБА_8 перескочив через паркан, взяв за шию її дочку, повалив на землю і почав бити. Потім її зять ОСОБА_10 та чоловік його скрутили. Вони намагалися повалити його на землю, але це їм не вдалося, оскільки ОСОБА_8 дуже сильний. Після цього вона покликала сусідку - матір ОСОБА_8 щоб його забрала;
-показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_10 , який є чоловіком потерпілої ОСОБА_7 та погодилася давати показання відносно своєї дружини, про те, що 09.05.2016 року він з дружиною та дитиною приїхали до батьків дружини в гості. В дворі стояв стіл, вони сіли за стіл, спілкувалися, говорили про справи. Громадянин ОСОБА_8 через паркан запитав, чи вони про нього говорять. Потім через 2-3 хвилини ОСОБА_8 перескочив через паркан і схопив його дружину за шию, кинув її на землю і почав бити кулаком потім ногами, а саме бив кулаками і ногами в обличчя, в живіт, і під коліно. ОСОБА_8 був дуже агресивним і він з тестем його зразу не могли скрутити. Вони його не змогли повалити на землю та почали відпихати, хапати за світер, вдарили в обличчя, а ОСОБА_8 у відповідь наносив їм удари. Потім мати дружини пішла викликати міліцію та швидку, а через деякий час з`явилася мати ОСОБА_8 та забрала його;

-даними висновку експерта №05-8-01/184 від 09.06.2016 року, згідно якого у потерпілої ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у виді травми голови зі струсом головного мозку, забійної рани правого передпліччя, що відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також синець лівого стегна та садна обох колін, що відносяться до легких тілесних ушкоджень (т.2 а.с.47-48);
-даними висновку експерта №05-8-01/232 від 15.06.2016 року, згідно якого тілесні ушкодження у потерпілої ОСОБА_7 виникли від дії тупого предмету чи предметів. Не виключена можливість виникнення тілесних ушкоджень голови у ОСОБА_7 в результаті падіння на асфальтобетонне покриття з послідуючим ударом об нього потиличною частиною голови та нанесенням одного удару кулаком в область обличчя та одного удару стопою ноги в область голови. Ушкодження у виді забійної рани правого передпліччя, синця лівого стегна та саден обох колін у ОСОБА_7 могли виникнути в результаті падіння на асфальтобетонне покриття з послідуючим ударом об нього даними частинами тіла (т.2 а.с.78).
Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №205 від 18.05.2016 року (т.2 а.с.56-58) ОСОБА_8 на період часу до якого відноситься скоєння інкримінованого йому правопорушення, та на теперішній час виявляв та виявляє ознаки хронічного психічного захворювання на шизофренію параноїдну, в періоді активного розвитку процесу, з актуальною галюцінаторно-маячною симптоматикою, формуванням параноідного дефекту особистості та з маячною мотивацією скоєння суспільно-небезпечних дій (напад на потерпілу) - що на думку комісії позбавляло на вказаний період часу та позбавляє на теперішній час його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, унеможливлює його подальшу участь у слідчих діях та судовому засіданні. З огляду на особливості інкримінованих йому дій (напад на потерпілу з завданням їй тілесних ушкоджень), враховуючи анамнестичні дані, згідно яких загострення психотичної симптоматики у підекспертного супроводжується нанесенням побоїв найближчому оточенню, агресивними, руйнівними діями, враховуючи наявність маячної мотивації скоєння інкримінованих йому дій, що, на думку комісії, свідчить про наявність у підекспертного клінічних ознак активного типу суспільної небезпеки та дає підставу рекомендувати застосувати відносно нього примусові заходи медичного характеру, передбачені ст.94 КК України, у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні з суворим типом нагляду.
Допитаний в судовому засіданні в режимі відеоконференції судово-психіатричний експерт ОСОБА_12 пояснив, що він був доповідачем по даній експертизі та він повністю підтримує проведене дослідження. ОСОБА_8 має психічний розлад через що не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, через маячність ідей він представляє небезпеку для оточуючих, особливо для своїх сусідів. За характером свого захворювання він потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 клопотання підтримав, просив задовольнити з підстав викладених в мотивувальній частині клопотання.
Захисник у судовому засіданні вважає за необхідне клопотання прокуратури задовольнити та застосувати до ОСОБА_8 примусові заходи медичного характеру. При вирішенні цивільного позову потерпілої покладається на розсуд суду.
Законний представник ОСОБА_6 у судовому засіданні клопотання прокурора не підтримала. Пояснила, що її син є інвалідом ІІІ групи та його, на таку поведінку, спровокували потерпілі, вони сильно його побили. Цивільний позов вона заперечує, оскільки у неї відсутні кошти.
В свою чергу, судом явка ОСОБА_8 , виходячи з положень ч.1 ст.512 КПК України, з урахуванням відомостей, які містяться у висновку експертизи №205 від 18.05.2016 року, щодо характеру розладу психічної діяльності/психічного захворювання, визнана не обов`язковою.
Суд, оцінюючи зібрані та досліджені під час судового розгляду докази в їх сукупності, вважає їх належними, допустимими та достатніми вважати, що суспільно небезпечне діяння вчинено ОСОБА_8 в стані неосудності, а тому клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч.2 ст.19 КК України,- не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки.
Згідно п.1 ч.1 ст.93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.
Відповідно до ст.92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.94 КК України,- залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.
Згідно ч.5 цієї статті, госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах суворого нагляду.
Згідно з п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду №7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», визначаючи відповідно до частин 3-5 ст.94 КК України тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як з його психічного стану, так і з характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння. Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб (ч.1 ст.94 КК України) суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру (тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме).
Відповідно ч.ч.3, 4 ст.503 КПК України кримінально-правова оцінка суспільно небезпечного діяння, вчиненого у стані неосудності, повинна ґрунтуватися лише на відомостях, які характеризують суспільну небезпеку вчинення дій. При цьому не враховуються попередня судимість, факт вчинення раніше кримінального правопорушення, за який особу звільнено від відповідальності або покарання, факт застосування до неї примусових заходів медичного характеру. Примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.
Враховуючи наведене та вимоги ст.513 КПК України, суд прийшов до переконання, що ОСОБА_8 вчинив суспільно небезпечне діяння в стані неосудності та представляє особливу небезпеку для оточуючих, тому до нього слід застосувати примусові заходи медичного характеру, у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.
Щодо заявленого цивільного позову, то згідно ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно ч.1 ст.129 КПК України,- ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до ч.2 ст.1186 ЦК України,- якщо шкоди було завдано особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними у зв`язку з психічним розладом або недоумством, суд може постановити рішення про відшкодування цієї шкоди її чоловіком (дружиною), батьками, повнолітніми дітьми, якщо вони проживали разом з цією особою, знали про її психічний розлад або недоумство, але не вжили заходів щодо запобігання шкоді.
На момент скоєння суспільно-небезпечного діяння, ОСОБА_8 перебував на обліку у лікаря-психіатра (т.2 а.с.36) та проживав зі своєю матір`ю ОСОБА_6 (т.2 а.с.38), яка знала про його психічний розлад, але не вжила заходів щодо запобігання шкоді.
Суд вважає, що позов потерпілої ОСОБА_7 в частині стягнення з ОСОБА_6 моральної шкоди у розмірі 10000 грн. підлягає до задоволення, оскільки завданим суспільно-небезпечним діянням потерпілій дійсно завдана моральна шкода, яка полягає у тому, що вона змушена була змінити звичайний режим життя, змушена була йти на лікарняний, лікуватися, витрачати кошти на лікування, пережила стрес, фізичний біль, вона відчуває погіршення стану здоров`я.

Щодо позовних вимог про стягнення майнової шкоди у сумі 2660,15 грн. то суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають до часткового задоволення, а саме за МРТ головного мозку у сумі 990 грн., в іншій частині витрати не підтвердженні належними та допустимими доказами по справі, оскільки потерпілою надані копії чеків на придбання медичних препаратів які не зазначені у виписках з історії хвороб.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_8 , до набрання ухвалою законної сили, слід залишити без змін - поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, із суворим типом нагляду.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.369-371, 503, 513, 516 КПК України, суд,-
у х в а л и в :
Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_8 - задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_8 , до набрання ухвалою законної сили, залишити без змін - поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, із суворим типом нагляду.
Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення майнової та моральної шкоди - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_6 , жительки АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_7 майнову шкоду у сумі 990 грн. та моральну шкоду у сумі 10000 грн., а всього стягнути 10990 гривень.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області через Чорнобаївський районний суд протягом тридцяти днів з моменту її оголошення.

Суддя Чорнобаївського
районного суду ОСОБА_1