АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/597/16 Справа № 201/5439/16-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні, в залі апеляційного суду, апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001579 від 12 квітня 2016 року, на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2016 року.

В апеляції прокурор просить поновити строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, скасувати її та поновити нову, якою накласти арешт на тимчасово вилучене майно.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, прокурор посилається на те, що про оскаржуване рішення йому стало відомо лише 10 травня 2016 року.

Поряд з цим, свої вимоги про скасування ухвали прокурор обґрунтовує невідповідністю висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження та неповною судового розгляду.

Прокурор зазначає, що тимчасово вилучене майно є речовим доказом у кримінальному провадженні та підлягає арешту згідно з вимогами ст.ст. 98, 170 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2016 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Жовтневого ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області про арешт тимчасово вилученого майна.

Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя посилався на пропущення слідчим строку звернення до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, передбаченого ч. 5 ст. 171 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвала слідчого судді від 18 квітня 2016 року була постановлена без виклику прокурора.

Разом з тим, колегією суддів встановлено, що оскаржуване рішення було отримано прокурором 10 травня 2016 року, а апеляційну скаргу направлено на адресу суду 16 травня 2016 року.

Таким чином, з урахуванням вказаних обставин, колегія суддів не вважає строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді від 18 квітня 2016 року пропущеним.

Поряд з цим, надаючи оцінку правильності висновків слідчого судді, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, підставою для відмови у задоволенні клопотання слідчого стало порушення останнім строку звернення до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, передбаченого ч. 5 ст. 171 КПК України.

Між тим, вказані обставини в силу вимог кримінального процесуального закону слугувати підставою для відмови у задоволенні клопотання слідчого не можуть та вважаються такими, що дають право на повернення тимчасово вилученого майна.

За таких обставин, визнати рішення слідчого судді таким, що ухвалено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону колегія суддів не може та вважає, що останнє підлягає скасуванню з цих підстав.

Разом з тим, вирішуючи питання обґрунтованості клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

В силу вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Колегією суддів встановлено, що зазначене слідчим в клопотанні майно містить на собі сліди кримінального правопорушення, оскільки таке майно було вилучено під час огляду автомобіля «Опель Вектра», д/н НОМЕР_1 , в якому перебували ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які в свою чергу вказали на те, що вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 296 КПК України, відомості про яке були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001579 від 12 квітня 2016 року.

За таких обставин, враховуючи відсутність сумнівів у приналежності зазначеного слідчим в клопотанні майна до кримінального правопорушення за ознаками якого здійснюється кримінальне провадження, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість клопотання слідчого та вважає, що останнє підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 412, 422 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2016 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого Жовтневого ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001579 від 12 квітня 2016 року, задовольнити.

Накласти арешт на вилучені під час проведення огляду від 11 квітня 2016 року з автомобіля марки «Опель Вектра», д/н НОМЕР_1 , маски на обличчя у кількості три штуки (одну зеленого кольору та дві чорного), дерев`яну биту, чоловічі спортивні куртки у кількості 6 штук.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді апеляційного суду :
____________ ____________ ______________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4