05.08.2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2016 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю детектива ОСОБА_3 , розглянувши в залі суду в м. Києві клопотання детектива Національного бюро Першого відділу детективів Третього підрозділу детективів Головного Підрозділу детективів ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_4 - про накладення арешту у кримінальному провадженні №0001081 від 14.12.2015 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України,

В С Т А Н О В И В :

До Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання детектива Національного бюро Першого відділу детективів Третього підрозділу детективів Головного Підрозділу детективів ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_4 - про накладення арешту у кримінальному провадженні №0001081 від 14.12.2015 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України.

Детектив в поданому клопотанні просив слідчого суддю, накласти арешт на майно ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: автомобіль Mitsubishi Outlander державний номер НОМЕР_1 шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування майном власником або третіми особами.

В судовому засіданні детектив клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав, наведених в клопотанні.

Слідчий суддя на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України вважає за можливе розглянути дане клопотання без повідомлення власника майна, оскільки, це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Заслухавши пояснення детектив, вивчивши та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно з положеннями ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутись прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Слідчим суддею встановлено, що в ході досудового розслідування виявлено, що ОСОБА_5 , будучи державним службовцем та службовою особою, яка займає відповідальне становище, уповноваженою на виконання функцій держави, діючи за попередньою змовою групою осіб, вимагала та одержала неправомірну вигоду в особливо великому розмірі від фізичної особи підприємця ОСОБА_6 за сприяння та підготовку відповідної документації для узгодження ліквідаційної маси ДСП «Оберіг» та погодження кандидатури організатора аукціону з продажу майна ДСП «Оберіг» Товарної біржі «Всеукраїнський торгівельний центр» в інтересах ОСОБА_6 при наступних обставинах.

ОСОБА_5 наказом заступника Міністра керівника апарату №161-к від 27.02.2015 призначена на посаду начальника відділу контролю за ефективністю використання майна та виконання фінансового плану державними підприємствами Департаменту з управління державною власністю Міністерства аграрної політики та продовольства України.

Наказом заступника Міністра керівника апарату №292-к від 27.07.2016 на ОСОБА_5 покладено виконання обов`язків директора Департаменту з управління державною власністю з 27.07.2016 до призначення директора в установленому порядку.

Таким чином ОСОБА_5 займає посаду, яка відповідно до ст.. 6 Закону України «Про державну службу» належить до категорії «Б» та має 6 ранг державного службовця.

Однак, ОСОБА_5 , нехтуючи зазначеними вимогами законодавства, умисно вчинила корупційний злочин за наступних обставин.

В листопаді 2015 року ОСОБА_6 дізнавшись про реалізацію майнового комплексу ДСП «Оберіг» (), що розташований за адресою: Харківська область, смт Мерефа, площа Шевченка, 1, у зв`язку із банкрутством звернувся до директора ДСП «Оберіг» ОСОБА_7 з пропозицією придбати майно даного підприємства. Під час з бесіди з ОСОБА_7 встановив, що фактично реалізацією майна займається арбітражний керуючий ОСОБА_8 . Також ОСОБА_7 повідомив, що основною проблемою є отримання дозволу на відчуження майна в Міністерстві аграрної політики та продовольства України.

14.12.2015 року ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 зустрілися з ОСОБА_5 яка займала посаду начальника відділу, в фойє Міністерства аграрної політики та продовольства України розташованого за адресою м. Київ, вул. Хрещатик, б. 24. Під час зустрічі ОСОБА_7 познайомив ОСОБА_5 з ОСОБА_6 . В розмові ОСОБА_5 повідомила що ніякого дозволу на відчуження майна не потрібно, а лише потрібно погодити з міністерством ліквідаційну масу підприємства, яку повинен скласти арбітражний керуючий. Після чого ОСОБА_5 надала ОСОБА_6 адресу своєї електронної скриньки для обміну інформацією з цього питання та домовилась в подальшому з ним здзвонитись для погодження часу зустрічі.

Приблизно 16 або 18 грудня 2015 року ОСОБА_6 зустрівся з арбітражним керуючим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 та дізнався від останніх, що ОСОБА_5 знаходиться у відпустці та на роботі з`явиться лише після 18.01.2016 року. З цього часу до квітня 2016 року активні дії щодо придбання майнового комплексу ДСП «Оберіг» були призупиненні у зв`язку зі зміною арбітражного керуючого і керівництва Міністерства аграрної політики та продовольства України.

01.04.2016, 20.04.2016, 21.04.2016, 16.05.2016 ОСОБА_6 зустрічався з ОСОБА_5 з метою обговорення процедури затвердження ліквідаційної маси ДСП «Оберіг» та надання необхідних для цього документів.

03.06.2016 року ОСОБА_5 зателефонувала на мобільний телефон ОСОБА_6 та запропонувала зустрітися в м. Києві.

07.06.2016 року під час зустрічі в ресторані «Купідон» на вулиці Пушкінській м. Києва ОСОБА_5 висунула вимогу ОСОБА_6 про передачу їй 150 000 доларів США та обумовила способи та строки передачі їй грошових коштів.

08.06.2016 року ОСОБА_5 зателефонувала на мобільний телефон ОСОБА_6 та запропонувала зустрітися.

09.06.2016 року під час зустрічі в ресторані «Купідон» на вулиці Пушкінській м. Києва ОСОБА_5 та знову висунула вимогу ОСОБА_6 про передачу їй 150 000 доларів США через посередника та обговорила строки передачі їй грошових коштів, при цьому повідомивши ОСОБА_6 , про те що вона збирається йти у відпустку і скоріше всього передача грошових коштів буде здійснюватись після 25 липня 2016 року.

23.06.2016 в другій половині дня ОСОБА_6 зателефонувала ОСОБА_5 та повідомила, що вона вишле номер телефону посередника на ім`я ОСОБА_9 і ОСОБА_6 повинен 24.06.2016 з ним зв`язатися з 15-00 до 16-00. ОСОБА_5 сказала, що він в курсі всіх моментів, і що йому потрібно буде передати першу половину грошей.

У зазначений ОСОБА_5 час ОСОБА_6 подзвонив особі на ім`я ОСОБА_9 . В ході розмови « ОСОБА_9 » сказав, що 29 або 30 червня ОСОБА_6 повинен привезти йому половину грошових коштів.

29.06.2016 ОСОБА_6 подзвонив « ОСОБА_9 » та повідомив, що ввечері передзвонить і скаже коли йому приїжджати. « ОСОБА_9 » передзвонив 30.06.2016 в 14-42 і сказав, що ОСОБА_6 повинен приїхати в м. Київ 05.07.2016 з грошима, але він попередньо передзвонить 04.07.2016.

04 липня 2016 року, близько 17-18 години, ОСОБА_6 зателефонував до ОСОБА_5 та повідомив, що він у призначений час не зможе приїхати до м. Києва. Цю ж саму інформацію він по телефону повідомив « ОСОБА_9 ». « ОСОБА_9 » в свою чергу повідомив, щоб ОСОБА_6 не хвилювався, але з того часу коли у нього на руках буде підписаний міністром або його першим заступником лист, щодо узгодження ліквідаційної маси, у нього буде півтори доби для того, щоб приїхати до м. Києва.

11 липня 2016 року ОСОБА_5 повідомила ОСОБА_6 що у неї виникли непередбачувані обставини пов`язані із хворобою когось з її рідних. Окрім цього вона повідомила, що вирішення питання дещо затягнулося через відпустку одного із заступників міністра.

Приблизно 15-19 липня 2016 року ОСОБА_6 зателефонував арбітражному керуючому ОСОБА_10 , який розповів про те, що в інтернеті вже розміщено оголошення про ліквідацію цілісного майнового комплексу «Оберіг», але не було узгодженої ліквідаційної маси по вказаному комплексу.

Орієнтовно 23 липня 2016 року ОСОБА_6 зателефонував « ОСОБА_9 » і сказав, що у вівторок 26 липня 2016 року він має приїхати в м. Київ і отримати листа з узгодженою ліквідаційною масою. ОСОБА_6 зателефонував ОСОБА_5 , і повідомив їй про це. Вона у свою чергу сказала, щоб ОСОБА_6 взяв у ОСОБА_10 уставні документи на біржу, яка буде проводити торги, привіз їх до Києва та передав їй.

25 липня 2016 року ОСОБА_6 зателефонував ОСОБА_5 та попросив її перенести зустріч на 29 липня 2016 року. Вона у свою чергу повідомила, що питання буде вирішено швидко, оскільки вона на даний час виконує функції керівника. Крім того ОСОБА_6 повідомив що проблема з грошима виникла через те, що він хотів отримати і привезти повну суму неправомірної вигоди в розмірі 150 000 доларів США, про передачу якої йому було раніше наголошено вказаними вище особами.

Вона повідомила, що її це влаштовує.

28 липня 2016 року ОСОБА_6 знову говорив з ОСОБА_5 по телефону та проінформував її, що грошові кошти у нього на руках, але через свої робочі справи він не може прибути 29 липня, а приїде 2 серпня 2016 року. Вона погодилася.

30 липня 2016 року о 10.30 год. ОСОБА_6 зателефонував « ОСОБА_9 » та сказав, щоб він йому передзвонив коли буде виїжджати.

02 серпня 2016 року ОСОБА_6 прибув до Міністерства аграрної політики та продовольства України, передзвонив ОСОБА_5 та повідомив, що буде її чекати в ресторані «Купідон», де вони зустрічались раніше.

Біля 13-10 год. до ОСОБА_6 підійшла ОСОБА_5 та в ході розмови запропонувала проїхати на зустріч з « ОСОБА_9 ». ОСОБА_6 погодився та вони разом проїхали до готелю «Салют» за адресою: м. Київ, вул. Івана Мазепи, 11/Б. Зайшовши до фойє готелю, ОСОБА_5 познайомила ОСОБА_6 з чоловіком, що чекав їх у фойє, який представився як « ОСОБА_9 ». « ОСОБА_9 » запропонував ОСОБА_6 передати їм грошові кошти та на доказ своїх намірів про виконання своїх зобов`язань з підготовки відповідної документації для узгодження ліквідаційної маси ДСП «Оберіг» та погодження кандидатури організатора аукціону з продажу майна ДСП «Оберіг» Товарної біржі «Всеукраїнський торгівельний центр» надав ОСОБА_6 для ознайомлення ксерокопію документу про погодження ліквідаційної маси підприємства. В подальшій розмові між ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та особою на ім`я ОСОБА_9 , ОСОБА_6 було запропоновано передати грошові кошти ОСОБА_5 , які вона залишить в своєму автомобілі біля будівлі Міністерства аграрної політики та продовольства України. Після чого ОСОБА_6 залишиться біля її автомобіля, а ОСОБА_5 підпише всі необхідні документи, після чого йому їх винесе.

Узгодивши таким чином дії, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 приїхали до будівлі Міністерства аграрної політики, за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 24, та заїхали до внутрішнього двору Міністерства. Після чого ОСОБА_5 візуально перевіривши наявність грошових коштів в сумі 150 000 доларів США, що відповідно до офіційного курсу Національного банку України станом на 02.08.2016 становить 3 717 528,75 грн., що перевищує 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та становить особливо великий розмір, дала вказівку ОСОБА_6 покласти грошові кошти в багажне відділення її автомобіля Мітсубіші Аутлендер державний номер НОМЕР_1 .

В ході досудового розслідування 02.08.2016 проведено обшук автомобіля Mitsubishi Outlander НОМЕР_1 на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 29.07.2016, під час якого вилучено автомобіль Mitsubishi Outlander НОМЕР_1 та зазначені грошові кошти.

В подальшому ОСОБА_5 була затримана детективами Національного антикорупційного бюро України.

03.08.2016 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України.

Автомобіля Mitsubishi Outlander НОМЕР_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_5 . Вказаним автомобілем ОСОБА_5 володіє одноосібно.

Детектив зазначив, що підставою для арешту вказаного майна є достатні підстави вважати, що автомобіль перебуває у власності підозрюваної ОСОБА_5 , що потребує їх збереження для запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі, відчуження, відповідно до вимог ч. 11 ст. 170 КПК України

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Незастосування на даному етапі арешту майна, буде нести ризики, передбачені ч. 1 ст. 170 КПК України, а саме: його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

В зв`язку із зазначеним слідчий просив про задоволення клопотання, на що слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Зважаючи на викладене вище, з ураховуючи вимоги ч. 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки слідчим було доведено, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого та може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням про арешт майна.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 172, 173, 372 КПК України,-

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на майном, яке належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві приватної власності, а саме - автомобіль Mitsubishi Outlander державний номер НОМЕР_1 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1