Справа № 129/2323/16-к
Провадження по справі № 1-кп/129/262/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"29" листопада 2016 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі головуючої ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Гайсині розглянувши кримінальне провадження № 0000170 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Гайсин Вінницької області, жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, із середньою освітою, розлученої, працюючої поваром Гайсинської ЦРЛ, на утриманні двоє малолітніх дітей 2005 р.н. та 2006 р.н., раніше несудимої, - в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, -
Встановив:
01.04.2016 р. о 17 год. 00 хв. в с.Гунча Гайсинського району ОСОБА_4 всупереч вимогам п. 12.1, п.12.3 та 10.1 ПДР України, керуючи автомобілем «ВАЗ 2101» № НОМЕР_1 зі швидкістю 40 км/год на автодорозі Р-33, вибрала небезпечну швидкість руху під час виконання маневру повороту праворуч, виїхала на ліве узбіччя автодороги, в результаті чого змінила напрямок руху свого автомобіля, не переконавшись в безпечності цього маневру здійснила наїзд на пішохода ОСОБА_5 ; в результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпіла отримала тілесні ушкодження у вигляді розриву лівого акроміально-ключичного з`єднання, зазначені тілесні ушкодження згідно висновку судово-медичної експертизи № 107 від 11.05.2016 р. відносяться до категорії середнього ступеня важкості тілесних ушкоджень, по критерію тривалого розладу здоров`я.

Дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч.1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Вину визнала повністю, каялася, просила пробачення у потерпілої, суду пояснила, що вона 01.04.2016 р. о 17 год. 00 хв. в с.Гунча Гайсинського району, керуючи автомобілем «ВАЗ 2101» № НОМЕР_1 зі швидкістю 40 км/год на автодорозі Р-33, вибрала небезпечну швидкість руху під час виконання маневру повороту праворуч, виїхала на ліве узбіччя автодороги, де зіткнулася з пішоходом ОСОБА_5 , яка в результаті наїзду на неї отримала тілесні ушкодження.

Крім визнання вини, винуватість ОСОБА_4 підтверджується також такими дослідженими в судовому засіданні належними та допустимими доказами:

- показаннями потерпілої ОСОБА_5 про те, що 01.04.2016 р. приблизно о 17 год. 00 хв. в с.Гунча Гайсинського району вона з чоловіком поверталася з роботи, йшли по узбіччю дороги, де на неї раптово наїхав автомобіль «ВАЗ 2101» № НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , від зіткнення з автомобілем вона отримала тілесні ушкодження у вигляді розриву лівого акроміально-ключичного з`єднання; заподіяна злочином шкода їй повністю відшкодована, будь-яких претензій вона до обвинуваченої не має, просить її суворо не карати та не позбавляти прав керування транспортними засобами;

- протоколом огляду місця події від 1.04.2016 р., за яким оглянуто автодорогу Р-33 Вінниця-Турбів-Гайсин при в`їзді в с.Гунча, де знаходиться автомобіль «ВАЗ-21013» № НОМЕР_1 передньою частиною в напрямку м.Іллінці, задньою частиною за 11,4 м до вулиці Молодіжна в с.Гунча, з технічними ушкодженнями у вигляді пошкодження переднього правого краю капота, зазначений автомобіль вилучено в Гайсинський ВП ГУНП у Вінницькій області;

- висновком експерта № 107 від 11.05.2016 року судово-медичної експертизи, за яким у ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження у вигляді розриву лівого акроміально-ключичного з`єднання, зазначені тілесні ушкодження відносяться до категорії середнього ступеня важкості тілесних ушкоджень, по критерію тривалого розладу здоров`я;
- довідками Гайсинської ЦРЛ № 799, № 796 від 11.04.2016 року, за якими ОСОБА_5 знаходилася на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні з 1.04.2016 р. по 5.04.2016 р.;
- висновком експерта про проведення автотехнічної експертизи № 523а від 4.08.2016 р., за яким діючи в умовах аварійної обстановки, водій автомобіля ВАЗ-2101 ОСОБА_4 могла застосувати дії для зменшення швидкості або ж повернути кермо інстинктивно, уникаючи небезпеки, виконуючи вимоги п.12.3 Правил дорожнього руху.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винним нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).

При цьому суд бере до уваги визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину і законну за нього санкцію, особу винного та визначені ст. 66 КК України пом`якшуючі його обставини; вид і розмір призначеного покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення винної у скоєнні злочину особи та попередження нових злочинів

Обираючи покарання ОСОБА_4 , за відсутності обтяжуючих його обставин, суд пом`якшуючими покарання обставинами враховує щире каяття й правдиві показання, позитивні характеристики з місця проживання, повне відшкодування потерпілій заподіяної злочином шкоди, відсутність у неї судимості, наявність на її утриманні двох малолітніх дітей та статусу одинокої матері.

За таких обставин, з урахуванням тяжкості скоєного нею злочину стосовно ст. 12 КК України та прохання потерпілої суворо обвинувачену не карати, суд визнає, що виправити ОСОБА_4 і запобігти скоєнню нею нових злочинів можливо, призначивши їй покарання у виді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст. 286 КК України, без позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки призначення зазначеного виду додаткового покарання становитиме надмірний тягар для ОСОБА_4 з огляду на необхідність їй, одинокій матері, що виховує та утримує двох малолітніх дітей сама, щоденно використовувати транспортний засіб для проїзду з місця проживання с.Гунча Гайсинського району до міста Гайсина, де обвинувачена працює та навчаються її діти, з урахуванням наявності лише пом`якшуючих покарання обставин та позиції Європейського суду з прав людини в зазначених судом справах.

На підставі ст. 124 КПК України стягненню з ОСОБА_4 на користь держави підлягають витрати на проведення експертизи технічного стану транспортного засобу та автотехнічної експертизи в сумі 982,08 грн.

Питання про речові докази вирішується на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд -

Присудив:

ОСОБА_4 визнати винуватою в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, і призначити покарання у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. 00 коп. (три тисячі чотириста гривень) без позбавлення прав керувати транспортними засобами.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати на проведення експертизи технічного стану транспортного засобу та автотехнічної експертизи в сумі 982,08 грн.

До набуття вироком законної сили запобіжний захід щодо засудженої не обирати.

Речові докази «ВАЗ 2101» № НОМЕР_1 - залишити ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Гайсинський районний суд Вінницької області.

Суддя: