Справа № 524/1939/16-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.04.2016 року, слідчий суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю: скаржника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 ,
Він звернувся до Кременчуцького ВП ГУПН в Полтавській області з метою з`ясування обставин вилучення майна та отримання документів на підставі яких його вилучено. 14.04.2016 скаржник отримав відмову Кременчуцького ВП ГУПН у наданні відповідних копій документів та роз`яснення, що вилучений у нього автомобіль залучено як речовий доказ у кримінальному провадженні.
У зв`язку з цим просив скасувати постанову про визнання автомобіля речовим доказом, визнати дії щодо його вилучення та визнання речовим доказом незаконними, повернути йому вказаний автомобіль з зобов`язанням не відчуження.
У судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав, просив задовольнити, з підстав викладених у ній.
Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечив проти вимог скарги, зазначив, що вищевказаний автомобіль необхідний для проведення експертизи щодо визначення його вартості та встановлення розміру заподіяною потерпілому у кримінальному провадженні шкоди, а тому просив відмовити у задоволенні скарги повністю.
Дослідивши матеріали скарги, вислухавши пояснення скаржника та прокурора слідчий суддя приходить до наступного.
Із матеріалів скарги убачається, що ОСОБА_3 11.06.2015 придбав автомобіль ЗАЗ- DAEWOO LANOS, кузов НОМЕР_1 на підставі довідки-рахунку ФОП ОСОБА_7 від 11.06.2015, після чого 17.06.2015 оформив його на себе та отримав в Центрі НППП ВАЗ з обслуговування міст Селідове, Новогродівка, Димитров, Красноармійськ свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 17.06.2015, яке пред`явив для огляду у ході розгляду скарги.
Відповідно до протоколу огляду місця події від 17.03.2016 на 327 км автодороги Знам`янка/Луганськ/Ізварино на стаціонарному посту БДПС працівниками поліції виявлено та вилучено автомобіль ЗАЗ- DAEWOO LANOS, кузов НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 .
Копію протоколу огляду місця події скаржнику надано не було.
Відповідно до постанови слідчого від 31.03.2016 у даному кримінальному провадженні змінено кваліфікацію правопорушення з ч. 2 ст. 289 КК України на ч. 2 ст. 190 КК України.
Згідно з ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.
Статтею 167 КПК України передбачено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов`язана скласти відповідний протокол, копія якого надається особі, у якої вилучено майно, або її представнику. Після тимчасового вилучення майна уповноважена службова особа зобов`язана забезпечити схоронність такого майна в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно зі ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.
Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Зазначене у скарзі та вилучене у ОСОБА_3 майно автомобіль ЗАЗ- DAEWOO LANOS є тимчасово вилученим майном, однак з клопотанням про його арешт наступного робочого дня після вилучення ні слідчий ні прокурор до слідчого судді не звертались.
За вказаних обставин, вказане тимчасово вилучене майно (автомобіль) повинно бути негайно повернуто особі, у якої воно вилучено, а тому скарга в цій частині підлягає задоволенню.
Водночас, слідчий суддя приходить до висновку, що вимоги скарги про скасування постанови про визнання автомобіля речовим доказом та визнання незаконними дій слідчого щодо його вилучення та визнання речовим доказом, задоволенню не підлягають, оскільки такі дії згідно зі ст. 303 КПК України не можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. Скарги на такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.
Керуючись ст. 167-171, 303-307, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя,
Скаргу задовольнити частково.
У задоволенні решти вимог скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено і оголошено о 08 год.50 хв. 19.04.2016.

Слідчий суддя ОСОБА_1