Справа № 676/7748/14-к
Провадження № 1-кп/676/111/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2016 року м. Кам`янець-Подільський

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали обвинувального акта за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 368 КК України,
в с т а н о в и в:

18 січня 2016 року до Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області з прокуратури Хмельницької області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 31 липня 2014 року до ЄРДР за № 0000058, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 368 КК України.

В підготовчому судовому засіданні всі учасники провадження вважали за можливе призначити судовий розгляд на підставі цього обвинувального акту у відкритому судовому засіданні, в яке вважали за необхідне викликати прокурора, потерпілого, обвинувачену, захисника та свідків обвинувачення.

Однак, заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали обвинувального акта, суд дійшов висновку про необхідність його повернення прокурору, виходячи з наступних підстав.

Так, згідно з вимогами п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам чинного КПК України.

Право кожного обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього, а також право мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту, закріплене у п. п. «а», «b» ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 291 КПК України закріплено перелік вичерпних вимог до обвинувального акта, зокрема, як вбачається з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

За змістом цієї норми закону фактичні обставини та формулювання обвинувачення повинні бути викладені з урахуванням вимог ст. ст. 91, 374 КПК України, якими визначено перелік обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та мають містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, при цьому фактичні обставини та формулювання обвинувачення не повинні суперечити один одному.

Однак обвинувальний акт наведеній вище конвенційній нормі та нормам чинного кримінального процесуального закону не відповідає.

Так, у обвинувальному акті як виклад фактичних обставин справи, так і формулювання обвинувачення мають суперечливий характер, що є неприпустимим та прямо суперечить вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України: при викладі фактичних обставин справи та формулювання обвинувачення вказано, що ОСОБА_4 заволоділа шляхом обману грошовими коштами ОСОБА_6 в сумі 1500 доларів США та 12 серпня 2014 року одержала від нього неправомірну вигоду в сумі 300 доларів США, що суперечить подальшому викладу як фактичних обставин справи, так і формулюванню обвинувачення (в яких вказано про вчинення закінченого замаху на заволодіння шляхом обману грошовими коштами ОСОБА_6 в сумі 1500 доларів США, а не закінченого злочину в розумінні ч. 1 ст. 13 КК України), тобто містить істотні внутрішні суперечності, які позбавляють суд можливості призначити судовий розгляд цього кримінального провадження на підставі наявного обвинувального акта з наступних міркувань.

Обвинувачення (згідно з п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України) це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.

Розгляд судом цього кримінального провадження на підставі вказаного обвинувального акта суперечить практиці Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Барбера, Месег і Хабардо (Barbera, Messegue and Jabardo) проти Іспанії» (рішення від 6 грудня 1988 року, серія А, № 146) Європейський суд з прав людини наголосив на тому, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного. З цього принципу слідує також, що обов`язком обвинувачення є інформування особи про висунуті обвинувачення, щоб вона могла підготувати та належним чином представити аргументи на свій захист.

Відсутність чіткого та конкретного формулювання обвинувачення із зазначенням всіх складових, передбачених ч. 2 ст. 291 КПК України, порушують право ОСОБА_4 на захист, перешкоджають повному та всебічному розгляду кримінального провадження судом, а також проведенню та завершенню судового розгляду протягом розумного строку.

Крім того, стороною обвинувачення проігноровано обставину, на якій наголошував суд при поверненні обвинувального акту ухвалою від 4 грудня 2015 року, не зважаючи на неодноразове внесення змін до ст. 368 КК України після внесення відповідних відомостей до ЄРДР досудовим розслідуванням не вказано точну кваліфікацію дій ОСОБА_4 у відповідній редакції Закону про кримінальну відповідальність.

Також залишено поза увагою зауваження суду щодо необхідності ретельного з`ясування та зазначення мотивів дій потерпілого ОСОБА_6 , який після вступу ОСОБА_7 на денну форму навчання до іншого вищого навчального закладу продовжив передавати ОСОБА_4 незаконну винагороду і 12 серпня 2014 року, знаючи, що його племінниця не вступила на державну форму навчання в університет ім. І.Огієнка, став обговорювати з ОСОБА_4 питання про призначення ОСОБА_7 старостою групи студентів і вирішення інших питань, пов`язаних з навчанням, за що передав ще 300 доларів США. Водночас, стороною обвинувачення також проігноровано ту обставину, що зміст та характер таких питань, пов`язаних з навчанням, на відсутності формулювання яких наголошував як суд апеляційної інстанції в ухвалі від 3 листопада 2015 року, так і суд першої інстанції при поверненні обвинувального акту 4 грудня 2015 року, оскільки у обвинувальному акті, що є предметом розгляду, формулювання змісту та характеру цих питань, пов`язаних з навчанням, все ще відсутнє.

За таких обставин відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд вважає за необхідне повернути обвинувальний акт прокурору.

Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 314, ст. ст. 369-372 КПК України,
п о с т а н о в и в :

Повернути прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 31 липня 2014 року до ЄРДР за № 0000058, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 368 КК України.

Ухвала набирає законної сили у разі неподання апеляційної скарги до апеляційного суду Хмельницької області протягом семи днів з дня її оголошення через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію ухвали вручити сторонам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_8 -Годлевська