АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 16 вересня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Святошинського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_5 про накладення арешту на майно, яке було тимчасово вилучене в ході огляду події 12.09.2016 року за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ФОП « ОСОБА_7 », а саме: 14 (шт) комп`ютерних системних блоків; 12 (шт.) комп`ютерних оптичних пристроїв; 13 (шт.) дротів живлення до комп`ютерів; пакет з документами з рукописними записами; 2 (шт..) магнітного носія інформації; 80 (шт.) пластикових карток « Державна миттєва лотерея»; 1 (шт.) пластикова картка «Ідентифікаційна картка»; 1 (шт..) кардрідер зчитувач карток; 13 (шт..) стільців; 13 (шт..) ігрових столів.

В ухвалі слідчий суддя зазначив, що вилучене майно, не має жодного доказового значення у кримінальному провадженні та немає підстав вважати, що вказані речі є речовим доказом злочину передбаченого ст. 356 КК України та не можуть бути використані з метою забезпечення конфіскації майна або цивільного позову.

В апеляційній скарзі прокурор посилаючись на незаконність ухвали слідчого судді просить її скасувати та накласти арешт на майно, яке було тимчасово вилучене в ході огляду події.

Прокурор мотивує свої вимоги тим, що слідчим суддею не враховано положення ст. 170 КПК України та не досліджено судом наявність підстав в накладенні арешту на тимчасово вилучене майно. Також вважає, що вилучене майно відповідає критеріям зазначем у ч.2 ст. 167 КПК України та є належним доказом, яке підтверджує існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вивчивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів, в провадженні СВ Святошинського УП ГУНП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0009073 від 13.09.2016 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст..356 КК України.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту, слідчий суддя послався на те, що вилучене майно, не має жодного доказового значення у кримінальному провадженні та немає підстав вважати, що вказані речі є речовим доказом злочину передбаченого ст. 356 КК України та не можуть бути використані з метою забезпечення конфіскації майна або цивільного позову.

З таким висновком слідчого судді колегія суддів не погоджується.

Ухвала суду має відповідати вимогам статті ст. 370 КПК України, тобто ухвала повинна бути законною, обґрунтованою і вмотивованою, ухвалена судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Так, відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна.

Разом з тим, слідчий суддя районного суду при прийнятті рішення, вказаних норм КПК не дотримався. Відмовляючи у задоволенні клопотання не надав будь якої оцінки обставинам викладеним у клопотанні слідчого щодо правової підстави для арешту майна, достатності доказів, розміру можливої конфіскації майна, можливого розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову, наслідків арешту майна для інших осіб.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні цього майна до встановлення фактичних обставин вчинення злочину.

Застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні оскільки сприятиме досягненню мети щодо швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування, а також запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків (приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження), в тому числі забезпечення цивільного позову.

На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження і забезпечення можливої конфіскації майна та спеціальної конфіскації, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

З урахуванням викладених обставин, які свідчать про порушення вимог КПК України, ухвала слідчого судді як незаконна підлягає скасуванню, а апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженню задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

Керуючись ст. ст.167, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 16 вересня 2016 року, відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Святошинського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_5 про накладення арешту на майно, яке було тимчасово вилучене в ході огляду події 12.09.2016 року за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ФОП « ОСОБА_7 » скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Святошинського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_5 про накладення арешту на майно, яке було тимчасово вилучене в ході огляду події 12.09.2016 року за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ФОП « ОСОБА_7 » задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було тимчасово вилучене в ході огляду події 12.09.2016 року за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ФОП « ОСОБА_7 », а саме: 14 (шт) комп`ютерних системних блоків; 12 (шт.) комп`ютерних оптичних пристроїв; 13 (шт.) дротів живлення до комп`ютерів; пакет з документами з рукописними записами; 2 (шт..) магнітного носія інформації; 80 (шт.) пластикових карток « Державна миттєва лотерея»; 1 (шт.) пластикова картка «Ідентифікаційна картка»; 1 (шт..) кардрідер зчитувач карток; 13 (шт..) стільців; 13 (шт..) ігрових столів.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/3491/2016 Категорія ст. 172 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_8
Доповідач: ОСОБА_1