Справа №490/6330/16-к 31.10.2016
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/784/459/16 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_1
Категорія: п.3 ч.1 ст.309 КПК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 жовтня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Миколаєва, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, не працюючого,
- продовжено строк тримання під вартою.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8 ,
захисник ОСОБА_7 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника.
У скарзі захисник просить скасувати ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 жовтня 2016 року і постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 жовтня 2016 року підозрюваному ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 17 листопада 2016 року включно.
Узагальнені доводи апеляційної скарги захисника.
Стверджує, що є голослівними та такими, що не підкріплюються доказами посилання слідчого в клопотанні на існування ризиків.
На думку апелянта, в порушення вимог ст. 178 КПК України суд не взяв до уваги дані, які необхідно оцінювати в сукупності, а саме:
-вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
-міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;
-наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;
-дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше.
Вказує, що підозрюваний ОСОБА_6 має постійне місце проживання на території м. Миколаєва, яке є також місцем його реєстрації, перебуває в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_9 , від шлюбу має малолітню дитину - ОСОБА_10 2015 року народження, раніше до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався.
Посилаючись на лист Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 511-550/0/4-13 від 4 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінально-процесуального кодексу України» та рішення Європейського суду з прав людини в справі «Белевитський проти Росії» від 1 березня 2007 року та рішення в справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, зазначає, що судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовження його застосування має містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання (продовження), так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення злочину, врахування особи винного та інших обставин, а також можливість застосування альтернативних запобіжних заходів.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
ОСОБА_6 підозрюється у тому, що 17 червня 2016 року, приблизно о 18:00 годині, у нього, знаходячись у дворі домоволодіння АДРЕСА_2 , у ході словесного конфлікту та на ґрунті раніше неприязних відносин раптово виник злочинний намір, направлений на умисне вбивство ОСОБА_11 , реалізуючи який, він зайшов до приміщення літньої кухні, де зі столу взяв кухонний ніж для вчинення ним умисного вбивства останнього.
Порівнявшись у дворі з ним, ОСОБА_6 , тримаючи ніж у руці, наніс удар ОСОБА_11 в область грудної клітини, від якого останній упав на землю, та ОСОБА_6 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на протиправне заподіяння йому смерті, наніс ножем не менше трьох ударів в область тулуба ОСОБА_11 , від чого у останнього утворилися тілесні ушкодження у вигляді проникаючої колото - різаної рани грудної клітини зліва, колото - різаної рани правого передпліччя, колотої рани правого стегна.
Після чого ОСОБА_11 вирвався від ударів ОСОБА_6 та забіг до приміщення будинку, однак останній наздогнав його, залізши до будинку через вікно, продовжив наносити удари руками по тулубу ОСОБА_11 для доведення свого злочинного умислу до кінця.
Однак, з причин, що не залежали від волі ОСОБА_6 , він не вчинив усіх дій, що вважав за необхідне для закінчення свого злочинного умислу, направленого на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 , оскільки його дії були помічені та припинені свідком ОСОБА_12 , який відтяг ОСОБА_6 від потерпілого, у зв`язку із чим, смерть останнього не настала.
7 червня 2016 року о 19.20 годині ОСОБА_6 затримано працівниками патрульної поліції УПП в м. Миколаєві за підозрою у вчиненні замаху на умисне вбивство на місці вчинення злочину, а саме, на вул. Адмірала Макарова, 28.
18 червня 2016 року складено протокол в порядку ст. 208 КПК України про затримання ОСОБА_6 .
Того ж дня ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.15 і ч. 1 ст. 115 КК України.
20 жовтня 2016 року слідчий звернувся до суду із клопотанням про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , посилаючись на неможливість завершення досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, в силу необхідності отримання висновків психіатричної експертизи, виконання вимог ст. 290 КПК України.
Необхідність продовження строку застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий обґрунтовував наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які можуть настати, якщо підозрюваний буде залишатись на волі. А саме: можливості незаконно впливати на потерпілого ОСОБА_11 , свідків, можливості підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування або суду, а також можливості підозрюваного намагатися довести свій умисел до кінця та заподіти смерть потерпілому.
Приймаючи рішення про задоволення клопотання слідчого про продовження підозрюваному ОСОБА_6 строку тримання під вартою до 17 листопада 2016 року включно, слідчий суддя вказав на обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 і ч. 1 ст. 115 КК України, покарання за яке передбачене у вигляді на строк до 15 років позбавлення волі, не зменшення ризику вчинення нового аналогічного насильницького злочину у разі загострення хвороби.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача про зміст оскаржуваної ухвали, доводи, викладені в апеляційній скарзі, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про залишення оскаржуваної ухвали без змін, вивчивши матеріали судового та кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд визнає скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, строк досудового розслідування у чинному кримінальному провадженні продовжений 14 вересня 2016 року заступником прокурора Миколаївської області до 18 листопада 2016 року.
Висновки слідчого судді щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 і ч. 1 ст. 115 КК України, є достатньо аргументованими, оскільки вони підтверджуються наданими суду доказами, зокрема: показаннями потерпілого, показаннями свідка ОСОБА_12 , даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, даними протоколу огляду місця події, висновком експерта.
Також, слідчий суддя дійшов вірного висновку про наявність і збереження передбаченого п. 5 ч.1 ст.177 КПК України ризику, а саме: можливість ОСОБА_6 вчинити інше кримінальне правопорушення.
Так, згідно матеріалів кримінального провадження, а саме, показань підозрюваного, він пам`ятає, як наносив удари ножем смутно, як в тумані. Як слідує з попереднього висновку судово-психіатричної експертизи, ОСОБА_6 не в повній мірі може надавати оцінку своїм діям, не контролює свою поведінку.
За такого, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком слідчого судді щодо існування ймовірності ризику вчинення ОСОБА_6 нового аналогічного насильницького злочину у разі загострення хвороби.
В силу наведеного, є безпідставними посилання апелянта на відсутність відповідного обґрунтування та підтвердження доказами існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Як вбачається з клопотання та його судового розгляду, кримінального провадження, слідчим і прокурором у суді вмотивовано вказано на неможливість закінчити досудове слідство у межах наявного строку тримання ОСОБА_6 під вартою через необхідність отримати висновки психіатричної експертизи, виконання вимог ст. 290 КПК України.
Беручи до уваги доведеність незменшення ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, неможливість завершення досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали слідчого судді про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , серйозність звинувачення, пред`явленого підозрюваному, та тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винним у злочині, у вчиненні якого він підозрюється, апеляційний суд не знаходить підстав для скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, про що просить апелянт.
Доводи апелянта про наявність у підозрюваного місця проживання, перебування того у шлюбі, наявність сина, відсутність судимостей, є не суттєвими, тому як ці факти істотно не знижують ступінь наявного щодо ОСОБА_6 ризику.
Як свідчать матеріали судового провадження, слідчим суддею при продовженні строку тримання під вартою ОСОБА_6 враховані обставини, визначені ст. 178 КПК України, у тому числі на які посилається апелянт.
Належним чином слідчим суддею вмотивовано і неможливість запобігти встановленому ризику за допомогою інших запобіжних заходів.
З урахуванням наведеного, є безпідставними твердження захисника в апеляційній скарзі, у тому числі посилання на рішення Європейського суду з прав людини щодо не дослідження та не обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення злочину, не врахування особи винного та інших обставин, а також не вмотивування неможливості застосування альтернативних запобіжних заходів.
Щодо інших доводів, наведених апелянтом, то вони стосуються обставин, які не впливають на правильність та законність оскаржуваного рішення слідчого судді.
Таким чином, продовження строків тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 є законним та обґрунтованим, а апеляційна скарга захисника є такою, що не підлягає задоволенню.
З огляду на викладене, керуючись ст. 405, 407, 419, 422, 532 КПК України,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 жовтня 2016 року, якою у відношенні ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 17 листопада 2016 року включно - без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: