АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1839/16 Справа № 202/5139/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0004110 від 18 грудня 2014 року за апеляційними скаргами прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 липня 2016 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в м. Дніпропетровську, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

за участю прокурора ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 , потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,-

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 липня 2016 року ОСОБА_8 засуджено за кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.187 КК України і призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з моменту його затримання, а саме з 07 травня 2015 року, при цьому, в строк призначеного останньому покарання у виді позбавлення волі зараховано строк його попереднього ув`язнення, розрахований відповідно до ч.5 ст.72 КК України з 07 травня 2015 року до набрання вироком законної сили включно з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на проведення судових експертиз у розмірі 491,04 гривень , 393,12 гривень та 306,90 гривень.

Вирішено питання речових доказів.

Не погодившись із ухваленим вироком, захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить вирок суду змінити, перекваліфікувавши дії останнього за ч.1 ст.125, ч.1 ст.122 КК України та визначити міру покарання в межах санкції наведених статей. Ставить питання про повторне дослідження обставин, які встановлені під час кримінального провадження, оскільки вони дослідженні судом не в повному обсязі та з порушенням, та дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, а саме судово-трасологічну експертизу від 11 червня 2015 року за №64/01-181. Крім цього, просить виключити з мотивувальної та резолютивної частини вказівку суду про стягнення процесуальних витрат.

В обґрунтування скарги захисник зазначає, що істотні порушення вимог кримінального процесуального закону полягають в тому, що судом не були взяті до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки. Так, захисник вказує, що покази потерпілого ОСОБА_10 , які покладені в основу вироку, спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами: протоколом огляду місця події квартири потерпілого, висновком судової трасологічної експертизи №64/01-181 від 11 червня 2015 року. На думку захисника, суд необґрунтовано послався у вироку в якості доказу на протокол огляду предмету від 18.12.2014 року з фото таблицею до нього, відповідно до якого було оглянуто мобільний телефон «Самсунг С 350», виданий ОСОБА_12 , оскільки викладені в цьому процесуальному документі факти не підтверджені об`єктивними даними, свідок ОСОБА_12 , не був допитаний під час судового розгляду. Сторона захисту вважає недопустимим доказом висновки судово-медичних експертиз № 2589 від 5.06.2015 року та №2590 е від 5.06.2015 року, посилаючись на те, що судово-медичним експертом, в порушення «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних пошкоджень» не встановлені всі дані відносно тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілого, не встановлений причинний зв`язок між ушкодження, виявленим у потерпілого ОСОБА_10 і діями ОСОБА_8 .. Окрім того, захисник вважає, що товарознавчі експертизи проведені з порушенням вимог закону, зокрема без документів, які б підтверджували вартість придбаних мобільних телефонів, без врахування їх зносу та наявних пошкоджень. Зазначає, що неправильне застосування норм кримінального закону та невідповідність висновків суду фактичним обставинам полягає у неправильній кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 187 КК України, тоді як, на її думку, дії обвинуваченого слід кваліфікувати за ч.1 ст. 125, ч.1 ст.122 КК України. Захисник також оскаржує законність стягнення з ОСОБА_8 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз в розмірі 1191, 06 грн., при цьому вказує, що вони відшкодовуються спеціалізованим експертним державним установам з Державного бюджету України.

В апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на невідповідність призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.187 КК України у виді 6 років позбавлення волі.

Свої вимоги мотивує тим, що судом при призначенні покарання ОСОБА_8 не в повній мірі враховані тяжкість та суспільна небезпека вчиненого ним злочину, дані, які характеризують його особу, відношення до скоєного кримінального правопорушення та поведінку обвинуваченого після вчиненого, обставини, які обтяжують покарання.

Як визнав встановленим суд, 10 грудня 2014 року, приблизно о 21-30 годині ОСОБА_8 , знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_13 , здійснив напад з метою заволодіння чужим майном на потерпілого ОСОБА_10 , з яким вони разом прийшли до квартири. Під час розбійного нападу ОСОБА_8 , за допомогою металевих гантель та вентилятора наніс потерпілому не менш 13 ударів по голові та тулубу потерпілого, від яких останній на деякий час втратив свідомість, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_10 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та середнього ступеню тяжкості, що зумовило тривалий розлад здоров`я строком понад 3 тижні ( більш як 21 день. Далі, обвинувачений ОСОБА_8 , бажаючи придушити волю потерпілого ОСОБА_10 до опору, демонструючи останньому предмет, схожий на ніж та погрожуючи застосувати насильство небезпечне для життя чи здоров`я потерпілого, заволодів його майном: мобільним телефоном «LENOVO А 536», вартістю 1600 грн.; мобільним телефоном «Nokia 220», вартістю 366.66 грн.; грошовими коштами в розмірі 3000 грн.; та майном потерпілого ОСОБА_13 , а саме, мобільним телефоном «Samsung С 3060», вартістю 180 грн. та його курткою, яка не представляє для потерпілого будь - якої матеріальної цінності, а всього на загальну суму 5146 грн. 66 коп.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який просив апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 задовольнити, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу захисника, та заперечували проти апеляційних вимог прокурора, пояснення потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які заперечували проти апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження, в межах поданих апеляційних скарг, обговоривши їх доводи, провівши судові дебати, надавши останнє слово обвинуваченому, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

У відповідності з вимогами до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду щодо доведеності вини обвинуваченого у зазначених у вироку злочинних діяннях відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, які повно і правильно приведені у вироку, не викликають сумнівів у своїй достовірності, а скоєне ОСОБА_8 кримінальне правопорушення правильно кваліфіковано за ч.1 ст.187 КК України.

В апеляційній скарзі захисник, оскаржуючи вирок суду від 6.07. 2016 року, яким ОСОБА_8 засуджений за вчинення ним злочину 10 грудня 2014 року, описує події, які, за поясненнями ОСОБА_8 , мали місце 19.12.2014 року, що не відповідає фактичним обставинам справи та суперечить наявним в матеріалах справи доказам.

В той же час, аналогічні твердження обвинуваченого ОСОБА_8 при судовому розгляді, а саме, що тілесні пошкодження спричинені ним потерпілому ОСОБА_10 внаслідок чіпляння останнього до нього з метою змусити притулитися до потерпілого, всебічно повно та об`єктивно перевірені судом і до цих показів суд віднісся критично, мотивувавши своє рішення, з чим погоджується колегія суддів.

Визнаючи ОСОБА_8 винним у відкритому заволодінні майном потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_13 поєднаного з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу та погрозою застосування такого насильства, суд навів у вироку переконливі судження на обґрунтування цього висновку.

Зокрема, суд поклав в основу вироку показання потерпілого ОСОБА_10 , який пояснив, що з обвинуваченим ОСОБА_8 познайомились в кафе, де останній хотів залишитись ночувати, скаржився в розмові з ним на життя, а тому він запропонував йому заночувати у його товариша ОСОБА_13 , який орендував квартиру. Прийшовши на місце, вони випили вина і пива, які купили по дорозі, а коли перейшли до кімнати і він почав роздягатися, то відчув удар по голові, від якого впав на підлогу, а ОСОБА_8 наніс йому удар ногою та став вимагати гроші, які бачив у нього перед цим. Він піднявся з підлоги та побачив у останнього гантель у одній руці і ножа у другій. ОСОБА_8 продовжував вимагати гроші та наніс близько 10 ударів гантеллю по голові та грудній клітині, від чого він втратив свідомість, а коли прийшов до тями, то обвинувачений продовжував наносити йому удари стійкою від вентилятора, потім він почув, що той оглядає шафу, став ритися в його куртці, шукаючи грошей. Він вибіг в коридор кликати на допомогу, а ОСОБА_8 в цей час вибіг з квартири. Коли прийшов ОСОБА_13 то вони виявили відсутність грошей та мобільних телефонів.

Свої покази щодо механізму спричинення тілесних пошкоджень обвинуваченим ОСОБА_8 потерпілий підтвердив при проведенні слідчого експерименту.

Під час пред`явлення особи для впізнання від 18.12.2014 року ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_14 , як особу, яка вчинила відносно нього розбійний напад.

Відповідно до даних, що містяться у висновках експерта № 2589 е від 4-5.06.2015 року потерпілому було спричинено не менш як від 13-14 механічних дій тупого твердого предмету(предметів, частина яких з обмеженою контактуючою поверхнею, який (які) діяв (діяли) в область голови, обличчя, шиї, тулубу та верхніх кінцівок. Крім того, локалізація та характер тілесних ушкоджень в області голови, обличчя, шиї, тулубу та верхніх кінцівок не суперечать механізму їх утворення, на який вказав ОСОБА_10 в ході проведення слідчого експерименту.

Доводи захисника, що при проведенні судово-медичних експертиз не встановлені та не зазначені всі дані, які підлягали встановленню експертом, не встановлений причинний зв`язок між ушкодженнями, виявленими у ОСОБА_10 та діями ОСОБА_8 , спростовуються даними, що містяться в висновках зазначених експертиз -№2589 е від 5.06.2015 р. та № 2590 е від 5.06.2015 року. Експерти дали відповіді на всі поставлені перед ними питання, в тому числі зазначили про те, що тілесні ушкодження, виявлені у потерпілого могли утворитися при обставинах, на які вказували як потерпілий так і обвинувачений під час слідчих експериментів.

У матеріалах провадження відсутні об`єктивні дані про отримання потерпілим тілесних ушкоджень при інших обставинах чи в іншому місці.

У відповідності до п.4.8. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ 36 від 17.01.1995 року, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 26.07.1995 року , тільки у випадках смерті за наявності тілесних ушкоджень, експерт, поряд з вирішенням інших питань, зобов`язаний встановити наявність чи відсутність причинного зв`язку між ушкодженням і смертю.

Оскільки показання потерпілого ОСОБА_10 відповідають іншим доказам по справі, не містять суперечностей, в суду не було підстав сумніватися в їх достовірності, а тому він правильно обґрунтував ними свої висновки у вироку.

Так, покази потерпілого ОСОБА_10 підтверджуються показами при судовому розгляді обвинуваченого ОСОБА_8 , який не заперечував побиття потерпілого та нанесення йому ударів: близько трьох ліктем по переніссю; вентилятором у плече та по нозі; гантеллю у обличчя, по голові; гантеллю в область лівого ока, попавши під око, після чого уточнив, що удар прийшовся в область лівої щелепи, після чого у потерпілого пішла кров.

Під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_8 , показуючи механізм нанесення тілесних пошкоджень потерпілому вказав, що наніс один удар вентилятором в плече та ніжкою від вентилятора по нозі;

У відповідності до висновків експерта від 4.06.2015 року № 2590 е локалізація та характер тілесних ушкоджень в області лівої виличної області, виявлених у ОСОБА_10 , не суперечать механізму їх утворення, на який вказував ОСОБА_8 в ході проведення слідчого експерименту.

Таким чином, дані, що містяться в показах потерпілого, обвинуваченого, які він давав під час слідчого експерименту, в висновках експертів спростовують доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі, про не відповідність висновків суду фактичним обставинам справи, а саме, що ОСОБА_10 пропонував вступити в статевий зв`язок, що вимусило обвинуваченого захищатися. Наявність на ліжку подушки з плямами бурого кольору, відсутність на поверхнях ножа, вилученого з місця події, слідів папілярних узорів рук, не спростовує доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні зазначеного злочину.

Та обставина, що при судовому розгляді не оглянутий такий речовий доказ як ніж, з врахуванням результатів дактилоскопічної експертизи від 11.06.2015 р. №64/01-181, не свідчить про неповноту судового розгляду. Як вбачається із журналу судового засідання та даних, що містяться на технічному носії інформації, клопотання від сторони захисту про огляд вказаного речового доказу не надходило.

Крім того, про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, установлених судом, свідчать і інші, наведені у вироку докази:

Покази потерпілого ОСОБА_13 , про те, що 10.12.2014 року дав згоду ОСОБА_10 , щоб ОСОБА_8 переночував за його місцем проживання. В цей же день, близько 23 год. 45 хв., повертаючись додому, він зустрів біля будинку ОСОБА_8 , в руках якого знаходилась належна йому куртка. Коли він звернувся до останнього, той кинувся на нього, наніс один удар в обличчя, після чого у обвинуваченого випала саморобна гантель. Коли він намагався вирвати з рук обвинуваченого свою курточку, з її кармана випав належний йому мобільний телефон, який той підняв і втік. В квартирі він побачив кров, ОСОБА_10 був в крові, з тілесними пошкодженнями в області голови, які, з його слів, спричинені йому під час нападу ОСОБА_8 .. В квартирі не виявив двох телефонів, 3000 грн., які належали ОСОБА_10 .

Покази потерпілого ОСОБА_13 узгоджуються із даними протоколу огляду від 11.12.2014 року ділянки місцевості біля будинку за адресою АДРЕСА_3 , на якій виявлено та вилучено металеву гантель.

У відповідності з даними, що містяться в протоколі огляду куртки чоловічої сірого кольору, яку добровільно надав ОСОБА_13 , пояснивши, що цю куртку забрав у чоловіка, який вчинив розбійний напад на його знайомого ОСОБА_10 , на якій виявлені плями жовтого кольору. Як пояснив ОСОБА_15 вказані плями - це сліди крові, які залишились після прання.

При пред`явленні речі для впізнання за фотознімками, ОСОБА_8 впізнав спортивну кофту за зовнішнім виглядом, яку залишив 10.12.2014 року у квартирі АДРЕСА_4 .

Відповідно до даних, що містяться в протоколі огляду від 11 грудня 2014 року з фото-таблицею (т.1 а.п.69) квартири за адресою АДРЕСА_5 , з місця подій були вилучені сліди папілярних узорів, зіскоб червоно-бурого кольору, ніж, кофту спортивну сірого кольору, металеву гантель та дві стійки від вентилятора.

Як вбачається із висновків судової дактилоскопічної експертизи №64/01-181 від 11.06.2015 року, слід долоні руки, вилучений з місця злочину, належить ОСОБА_8 , залишений долонею його лівої руки, також йому належить два сліди пальців рук, із чотирьох, вилучених у вказаному місці та наданих на експертизу. Один із слідів залишений мізинцем правої руки, а другий середнім пальцем правої руки.

За результатами дослідження зіскобу, вилученому із коридору квартири, де мали місце вищеописані події, не виключається його належність ОСОБА_10 ( висновок №12362 від 30.12.2014 року).

Відповідно до висновків судово-цитологічної експертизи №34 від 19.01.2015 року, в частині слідів, виявлених на гантелі, вилученій під час огляду кВ. АДРЕСА_4 встановлена наявність крові та виявлений білок людини, належність якої не виключається потерпілому ОСОБА_10 .

Даними, що містяться в висновках судово-цитологічної експертизи №32 підтверджено належність потерпілому ОСОБА_10 крові, виявленої в одному з слідів ( частині пластмасу).

В матеріалах справи (а.п.86) міститься заява свідка ОСОБА_12 про добровільну видачу мобільного телефону «Самсунг», IMEI НОМЕР_1 який йому на зберігання передав ОСОБА_16 .

Судом приймались міри до виклику в судове засідання свідка ОСОБА_12 , але в судове засідання він не з`явився, і в судовому засіданні 9.06.2014 року прокурор відмовився від виклику і допиту в судовому засіданні вказаного свідка обвинувачення, сторона захисту проти цього не заперечувала і клопотання про допит свідка ОСОБА_12 не заявляла.

Телефон, виданий свідком ОСОБА_12 був оглянутий в присутності понятих, що підтверджується даними протоколу огляду від 18.12.2014 року, з зазначенням його зовнішнього вигляду та особливих ознак. Зауважень від учасників вказаної процесуальної дії не надійшло, а тому колегія суддів не вбачає підстав ставити під сумнів дані, зафіксовані в даному протоколі.

Вартість викрадених обвинуваченим телефонів установлена проведеними Науково дослідним експертно-криміналістичним центром при ГУМВС України в Дніпропетровській області товарознавчими експертизами №70/34-97 від 10.06.2015 року, № 70/34-183 від 27.01.2015 року.

Доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі, щодо порушень, допущених при проведенні товарознавчих експертиз є безпідставними і спростовуються даними, що містяться в висновках зазначених експертиз.

Як вбачається з висновків (т.1 а.п.95, т.1 а.п.105), товарознавчі експертизи проведені на підставі постанов слідчого, що узгоджується з вимогами ч.2 ст.242, ст. 243 КПК України. Експертні дослідження виконані експертом вказаного експертного центру, який попереджений про кримінальну відповідальність за ст.384, 385 КК України.

Відповідно до висновків експерта від 10.06.2015 року вартість мобільного телефону «Самсунг С3050», який безпосередньо був переданий на дослідження, визначалась за цінами вторинного ринку, його ринкова вартість станом на 11.12.2014 року могла складати 180 грн.

В зв`язку з відсутністю телефонів «Nokia 220» та «LENOVO А 536», експерту були надані копії товарного чека на перший телефон та документи на другий телефон. За результатами проведених експертних досліджень була встановлена їх ринкова вартість, відповідно 366, 66 грн. і 1600 грн.

Таким чином, на підставі аналізу і оцінки зібраних у провадженні і наданих суду доказів, які повно і всебічно провірені в судовому засіданні, суд дійшов обґрунтованого висновку про вину обвинуваченого у розбійному нападі на потерпілого ОСОБА_10 , поєднаного з насильством, небезпечним для його життя чи здоров`я та погрозою застосування такого насильства, заволодінні майном, що належить потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , кваліфікувавши його дії за ч.1 ст.187 КК України.

Будь-яких даних, які б свідчили про наявність при розслідуванні кримінального провадження та його розгляді істотних порушень норм кримінального процесуального закону, які б тягли за собою безумовне скасування вироку, по кримінальному провадженню не встановлено.

З врахуванням викладеного, необґрунтованими є доводи апеляційної скарги захисника про неправильне застосування судом кримінального закону, а саме, неправильність юридичної кваліфікації скоєного ОСОБА_8 злочину, з посиланням на відсутність доказів вини обвинуваченого.

Перевіряючи доводи захисника щодо неправильного вирішення судом питання про стягнення процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експертів, колегія суддів вважає їх такими, що не відповідають вимогам кримінального процесуального закону і не можуть бути задоволеними.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються із витрат, пов`язаних із залученням , в тому числі, і експертів.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

При вивченні матеріалів провадження встановлено, що у даному кримінальному провадженні проведено експертизи, витрати на проведення яких склали, у відповідності з довідками про витрати на проведення експертиз - 491,04 гривень, 393,12 гривень, 306,90 гривень.

Таким чином, вказані процесуальні витрати підлягають стягненню із обвинуваченого ОСОБА_8 .

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_8 за вчинення вищезазначеного злочину суд в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який характеризується за місцем проживання позитивно і є особою, яка згідно вимогам ст.89 КК України, вважається раніше не судимою, та прийшов до правильного висновку про призначення йому покарання в межах санкції ч.1 ст.187 КК України у виді позбавлення волі.

Колегія суддів вважає, що при призначенні обвинуваченому покарання суд першої інстанції не порушив загальних засад призначення покарання, передбачених ст.50,65 КК України, дотримався принципу індивідуалізації покарання та призначив ОСОБА_8 покарання, яке за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Вважати призначене покарання таким, що не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості, колегія суддів підстав не знаходить.

Апеляційна скарга прокурора не містить суттєвих доводів про явну невідповідність призначеного ОСОБА_8 покарання ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та його особі внаслідок м`якості, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 та прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 липня 2016 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали, шляхом подачі касаційних скарг безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді: