Справа № 362/1697/16-к
Провадження № 1-кс/362/157/16
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

04 квітня 2016 року

Васильківський міськрайоннийсуд Київської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Василькові Київської області клопотання начальника відділення СВ Васильківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваному у скоєні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364-1, ч. 2 ст. 366 КК України

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю села Кодаки Васильківського району Київської області, громадянину України, не працевлаштованого, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся із клопотанням про обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Клопотання обґрунтовано тим, що відносно нього здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 420 151 101 400 000 32 за ч. 2 ст. 364-1, ч. 2 ст. 366 КК України.

Так, слідчими органами встановлено, що ОСОБА_4 , створивши фермерське господарство «Руслана», розташоване в селі Велика Бугаївка Васильківського району Київської області, будучи службовою собою приватного права, яка наділена організаційно-розпорядчими і адміністративно-господарськими функціями, в порушення вимог ст. 3 Закону України «Про фермерське господарство», зловживаючи своїм службовим становищем, умисно, з метою незаконного отримання іншими особами у приватну власність земельних ділянок із земель, що є землями фермерського господарства «Руслана» склав нову редакцію Статуту фермерського господарства «Руслана», яким включено у члени осіб, які не є родичами голови фермерського господарства та вищевказані особи не перебувають у родинних стосунках першого ступеня спорідненості, внаслідок чого із комунальної власності вибули земельні ділянки загальною площею 20,118 га, вартість яких становить 1 926 402 гривень, що у 3 163 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян і є тяжкими наслідками.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 364-2, ч. 2 ст. 366 КК України, як умисне, з метою одержання неправомірної вигоди для інших осіб використання всупереч інтересам юридичної особи приватного права своїх повноважень, що спричинило тяжкі наслідки державним інтересам, а також, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, що спричинило тяжкі наслідки.

04.03.2016 року ОСОБА_4 пред`явлено повідомлення про підозру у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень.

З метою запобігання можливим спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, внесено клопотання про обрання йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Вислухавши прокурора, підозрюваного, його захисника та, дослідивши матеріали клопотання, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду (п. 1).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Так, під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази не доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КПК України, оскільки із доданого до клопотання витягу з кримінального провадження № 420 151 101 400 000 32 вбачається, що станом на 01.04.2016 року (дата формування витягу) ОСОБА_4 не повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 366 КК України.

Також, під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази не доводять обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик, передбачений пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України на який вказує слідчий, оскільки до матеріалів клопотання не додано і в судовому засіданні прокурором не надано жодних, належних, прямих, фактичних і беззаперечних доказів тієї обставини, що ОСОБА_4 отримував судові виклики до слідчого і/або прокурора у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку.

Зокрема, додані до клопотання копії фіскальних чеків УДППЗ «Укрпошта» про відправлення кореспонденції ОСОБА_4 , не свідчать, що останньому було відправлено саме виклики для вчинення процесуальних дій та не містять даних про отримання адресатом вказаної кореспонденції.

Посилання в судовому засіданні прокурора щодо можливості ОСОБА_4 незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні не підтвердженні будь-якими допустимими і належними доказами, а тому є виключно припущеннями прокурора.

Крім того, під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази не доводять обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеному у клопотанні, оскільки у клопотанні слідчий просить покласти на підозрюваного обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, які також одночасно покладаються на підозрюваного відповідно до вимог ч. 1 ст. 179 КПК України при застосуванні такого запобіжного заходу як особисте зобов`язання, яке є більш м`яким ніж домашній арешт.

Отже, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор не довів недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику, зазначеному в клопотанні.

Фактичних даних, які б свідчили про недостатність застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, матеріали клопотання не містять.

Згідно із ч. 2 ст. 194 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

За таких обставин, в задоволенні клопотання слід відмовити, оскільки прокурор в судовому засіданні не довів наявність всіх обставин, передбачених частиною першою статті 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176 178, 181, 184, 186, 193, 194, 196 КПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволення клопотання начальника відділення СВ Васильківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 про обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Апеляційного суду Київської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя