Справа № 467/1100/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.06.2016 року Арбузинський районний суд Миколаївської області

в складі:головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Арбузинка клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування відносно нього ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року

ВСТАНОВИВ:
26 травня 2016 року до суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування відносно нього ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року.

Клопотання мотивовано тим, що вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07 травня 2015 року його засуджено за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 321, 70 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного засудженому майна.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 01 липня 2015 року зазначений вирок залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 25 лютого 2016 року вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07 травня 2015 року та ухвала апеляційного суду Миколаївської області від 01 липня 2015 року залишені без змін.

Вважає, що відносно нього може бути застосована ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року, оскільки має стареньку бабусю, а вирок винесений відносно нього є не справедливим.

Засуджений подав заяву про розгляд справи у його відсутність.

У судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення клопотання, оскільки таке є безпідставним.

Суд, заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого, приходить до наступного.

ОСОБА_4 згідно вироку Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07 травня 2015 року його засуджено за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 321, 70 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного засудженому майна за злочини, вчинені 4 листопада 2014 року.

Строк відбування покарання рахується з 07 листопада 2014 року.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 01 липня 2015 року зазначений вирок залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 25 лютого 2016 року вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07 травня 2015 року та ухвала апеляційного суду Миколаївської області від 01 липня 2015 року залишені без змін.

На підставі ст. 9 Закону України «Про амністію в 2014 році» питання щодо застосування амністії вирішує суд за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили.

19 квітня 2014 року набрав чинності Закон України № 1185-VІІ від 8 квітня 2014 року «Про амністію у 2014 році».

Відповідно до ст. 2 Закону України від 8 квітня 2014 року «Про амністію у 2014 році», на яку посилається засуджений, звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, крім тих, які підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статті 1 цього Закону, засуджених за будь-які злочини, які не поєднані з насильством, небезпечним для життя і здоров`я, якщо вони на день набрання чинності цим Законом відбули не менше однієї чверті призначеного строку основного покарання.

Вказану норму закону, а саме ст. 2 Закону України від 8 квітня 2014 року «Про амністію у 2014 році», суд не має можливості застосувати до засудженого, оскільки на день набрання чинності Закону України від 8 квітня 2014 року «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_4 не був засуджений.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про застосування амністії в Україні» дія закону про амністію поширюється на злочини, вчинені до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання законом про амністію чинності. Як видно із матеріалів справи, ОСОБА_4 засуджений за злочини, вчинені після набрання законної сили Закону України «Про амністію у 2014 році».

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 86 КК України законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

З матеріалів особової справи засудженого вбачається, що він не приступив до відбування покарання станом на 19 квітня 2014 року, тобто на час набрання чинності Закону України «Про амністію у 2014 році», в зв`язку з чим не був особою, яка відбуває покарання, а відповідно до нього не можуть бути застосовані положення ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році».

На підставі викладеного суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.

Керуючись ст.ст. 9, 10 Закону України «Про амністію у 2014 році», ст. 537-539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування відносно нього ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Миколаївської області протягом 7 днів з моменту її проголошення через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Суддя Арбузинського

районного суду ОСОБА_1