Справа № 404/8647/14-к
Провадження № 1-кп/390/38/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" березня 2016 р. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
захисників обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,
На розгляді Кіровоградського районного суду Кіровоградської області знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_11 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України, н/л ОСОБА_14 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 4, 5, 12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.146, ч.2 ст.194 КК України, ОСОБА_12 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.4, 5, 12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.194 КК України, ОСОБА_13 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 4, 5, 12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.146, ч.2 ст.194 КК України.
Під час досудового розслідування, обвинуваченому ОСОБА_13 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який ухвалою суду від 30.12.2015 року продовжено до 11.35 год. 07.03.2016 року.
До теперішнього часу судове провадження не завершене.
Згідно ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_15 строком на 60 днів, в зв`язку з тим, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі до п`ятнадцяти років або довічного позбавлення волі, не має стійких соціальних зв`язків, до затримання ніде не працював, що свідчить про можливість переховування обвинуваченого від суду та вчинення ним нових злочинів.
Потерпілий підтримав клопотання прокурора.
Обвинувачений ОСОБА_15 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт або особисте зобов`язання, в обґрунтування якого зазначив, що вже більше 6 років перебуває під вартою, а органи прокуратури та правоохоронні органи так и не змогли довести його вину, просив врахувати, що він раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, не перебував у розшуку, має позитивні характеристики, запевнив суд, що буде з`являтися на першу вимогу до суду, а також сприяти встановленню істини у справі.
Захисник адвокат ОСОБА_7 підтримав клопотання свого підзахисного та зазначив, що ризики стороною обвинувачення не обгрунтовані належним чином, до затримання його підзахисний мав постійне місце проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, просив змінити запобіжний захід на інший альтернативний - домашній арешт або особисте зобов"язання. Зазначив, що ОСОБА_15 надавав та бажає надавати суду покази, а не визнання вини обвинуваченим не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (рішення Європейського суду), крім того, посилання на тяжкість обвинувачення, як на основний чинник є не достатнім для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ( практика ЄС).
Інші учасники кримінального провадження підтримали клопотання обвинуваченого ОСОБА_15 та його захисника.
Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод.
Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу обвинуваченим на більш м`який запобіжний захід, суд враховує вимоги п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справах «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується суд при вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме: тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.
Крім цього, з правових позицій Європейського суду з прав людини, викладених за розглянутими ним справами: «Шалімов проти України», «Боротюк проти України», «Харченко проти України», слідує зокрема те, що: - відповідно до п. 3 ст. 5 Конвенції по закінченню деякого часу сама тільки наявність обґрунтованої підозри перестає бути підставою для тримання під вартою, та судові органи повинні вказати інші підстави для продовження тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані судами »;
«Існування обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину спочатку може виправдовувати утримання під вартою, ... але ... тяжкість звинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів утримання під вартою»;
Згідно матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_15 тримається під вартою з 17.08.2009 року, що у сукупності складає 6 років 6 місяців 15 днів.
Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріли кримінального провадження, колегія суддів прийшла до висновку, що ОСОБА_15 утримується під вартою більше 6 років, що є тривалим та суперечить ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, раніше не судимий, вину не визнає, будь - яких фактичних даних, які свідчать про те, що обвинувачений, не утримуючись під вартою, буде ухилятися від суду, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжить злочинну діяльність, державним обвинуваченням суду не надано, тому обвинуваченому слід змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, звільнивши його з під варти в залі суду.
Керуючись ст.ст. 132, 177, 181, 331, 369-372 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_13 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 стосовно зміни запобіжного заходу - задовольнити.
Змінити обвинуваченому ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт строком до 02.05.2016 року.
Обвинуваченого ОСОБА_13 звільнити з-під варти в залі суду.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_13 наступні обов`язки:
1) не виїжджати за межі м. Кіровограда без дозволу суду та прибувати за викликом до Кіровоградського районного суду Кіровоградської області за першою вимогою;
2) не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу суду в період часу з 22.00 год. до 06.00 год. наступної доби.
Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_15 передати для виконання до Кіровоградського відділу поліції ГУ НП в Кіровоградській області за місцем його фактичного проживання, який повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це суд.
Ухвала не оскаржується.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3