Ухвала іменем україни 30 серпня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 10 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 23 червня 2016 року щодо ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и л а:
Вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 10 березня 2016 року,
ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Тбілісі Грузія, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силі ст. 89 КК України раніше судимого,

засуджено за ч. 1 ст. 366 КК України до покарання у виді обмеження волі строком 1 рік з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням адміністративно-господарської та організаційно-розпорядчої діяльності строком на 1 рік.
На підставі ч. 5 ст. 74, п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України ОСОБА_5 звільнено від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.
За обставин встановлених судом та детально наведених у вироку ОСОБА_5 визнано винуватим і засуджено за те, що він будучи головою правління СВК «Зоря», та одним із засновників підприємства, без відома інших засновників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , у грудні 2005 року, склав у невстановленому місці, завідомо неправдивий протокол зборів правління СВК «Зоря» від 08.12.2005р., в який вніс завідомо неправдиві відомості про рішення реалізувати на біржових торгах транспортні засоби в кількості п`яти одиниць за залишковою вартістю, з оформленням договорів купівлі-продажу, обов`язок щодо виконання яких довірити головному інженеру підприємстваОСОБА_6 . Після чого склав завідомо неправдиву довіреність від 08.12.2005р. на ім`я ОСОБА_6 про представлення останнім інтересів СВК «Зоря» при реалізації сільськогосподарської техніки, при цьому останнього про це до відома не ставив.
12 грудня 2005 року ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні Лозівської філії «Харківської товарної біржі», розташованої за адресою: Харківська область, м. Лозова, вул. Паризької Комуни, 5-А, з метою оформлення договорів купівлі-продажу п`яти одиниць сільськогосподарської техніки СВК «Зоря» на загальну суму 81412грн., власноруч, умисно, підробив підпис головного інженера кооперативу ОСОБА_6 в офіційному документі, а саме в заяві на участь у торгах з продажу майна, яке разом з завідомо неправдивим протоколом загальних зборів СВК «Зоря», раніше ним складеним, та довіреністю від 08.12.2005року, в цей же день надав в ЛФ «Харківської товарної біржі» для проведення торгів, а також склав та подав від свого імені заяву на участь в торгах на купівлю п`яти одиниць сільськогосподарської техніки СВК «Зоря», виконавши у ній підпис від імені ОСОБА_6 . Далі ОСОБА_5 у цьому ж приміщенні, з метою придбання п`яти одиниць сільськогосподарської техніки кооперативу, власноруч підробив підписи від імені головного інженера СВК «Зоря» у офіційних документах, в результаті чого придбав п`ять одиниць сільськогосподарської техніки кооперативу на загальну суму 81412грн.
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 23 червня 2016 року вказаний вирок щодо ОСОБА_5 залишено без змін.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 порушує питання про скасування судових рішень та закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_5 складу злочину, а також просив зобов`язати суд першої інстанції роз`яснити ОСОБА_5 право на його реабілітацію та відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури та суду. Вважає, що дії обвинуваченого повинні визнатись малозначними, а тому вони не є злочином.

Перевіривши доводи наведені в касаційній скарзі, дослідивши додані до неї копії судових рішень, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на нижчевикладене.

Згідно вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Як вбачається зі змісту вироку суду першої інстанції ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за службове підроблення, тобто складання і видачу службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 у порядку ст. 404 КПК України за апеляційною скаргою захисника, який не оспорюючи висновків суду щодо встановлених фактичних обставин справи, просив вирок суду скасувати й провадження закрити, оскільки дії обвинуваченого повинні були, на його думку, визнаватись малозначними, а тому вони не є злочином, надав вичерпну відповідь на усі доводи його апеляційної скарги.

Із змісту копії ухвали суду, вбачається, що апеляційний суд погодився з місцевим судом щодоправильності кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 366 КК України, а саме службове підроблення, тобто складання і видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів.

При цьому судом зазначено, що вказана норма закону про кримінальну відповідальність визнає злочином службове підроблення яке полягає у складанні, видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів.

Оцінюючи наведені доводи, колегія суддів виходить з того, що основним безпосереднім об`єктом службового підроблення є визначений законом порядок діяльності державного апарату, органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності в частині підготовки, складання, використання і видачі офіційних документів, а також посвідчення фактів, які мають юридичне значення. При цьому права та свободи людини і громадянина, власність тощо можуть виступати лише як додаткові або ж факультативні об`єкти цього злочину.

Виходячи з диспозиції ч.1 ст.366 КК України вбачається, що мотиви та мета службового підроблення можуть бути різними, а тому вони не впливають на кваліфікацію оскільки склад злочину підданий аналізу, має формальний характер, який передбачає, що злочин визнається закінченим з моменту вчинення однієї з зазначених у диспозиції дій, незалежно від того, чи спричинили ці дії які-небудь наслідки і чи був взагалі використаний підроблений документ.
Крім того, як вбачається зі змісту ухвали апеляційного суду, наведені у касаційній скарзі доводи захисника ОСОБА_4 , за своїм змістом аналогічні доводам його апеляційної скарги, визнані судом апеляційної інстанції безпідставними з наведенням відповідних мотивів прийнятого рішення.

З таким висновком суду апеляційної інстанції також погоджується колегія суддів та вважає таке рішення законним, обґрунтованим, вмотивованим. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України. Розгляд справи у суді апеляційної інстанції проводився у передбаченому законом порядку.
З огляду на викладене, обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які свідчать про необхідність перевірки матеріалів кримінального провадження, а з касаційної скарги та долучених до неї копій судових рішень убачається, що підстав для витребування матеріалів кримінального провадження немає.

На підставі наведеного та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 10 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 23 червня 2016 року щодо ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3