В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 квітня 2016 року
Шевченківський районний суд м. Запорожжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,при секретарі ОСОБА_2 ,за участю прокурора ОСОБА_3 ,потерпілого ОСОБА_4 ,обвинуваченого ОСОБА_5 ,розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця с.Підгірне Новомиколаївського району Запорізької області, громадянина України,учня ДНЗ «Запорізьке ВПУМ» ,зареєстрований та мешкає за адресою АДРЕСА_1 ,раніше не судимого
обвинуваченого у вчиненні злочину ,передбаченого ч.2 ст. 125 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
21.01.2016 року приблизно о 14.00 годині ОСОБА_5 , маючи умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, знаходячись у приміщенні аудиторії № 38 ДНЗ «Запорізьке ВПУМ» по вул.Панфьорова,146а в м.Запоріжжі,на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, після словесного конфлікту з ОСОБА_4 ,наніс один удар кулаком в обличчя останнього, чим спричинив потерпілому ОСОБА_4 струс головного мозку та перелом кісток носу,які згідно висновку експерта № 388 від 15.02.2016 р. та № 786 від 04.03.2016 р.у сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження,що спричинили короткочасний розлад здоров*я,потерпілому було заподіяно не менше 1 травматичного впливу тупим предметом.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та щиро розкаявся у скоєному. Пояснив,що з 2012 р.навчається разом з обвинуваченим ,між ними нормальні відносини,проте іноді ,через невдалі жарти з його боку , вони конфліктували.21.01.2016 р.під час уроку географії об 14.00 год.,знаходячись в аудиторії № 38,між ними знову виникла сварка,в ході якої ОСОБА_4 вдарив його рукою в потилицю,а він наніс рукою удар потерпілому в обличчя,та,як з*ясувалося далі,зламав ніс та заподіяв струс мозку.З потерпілим налагодив нормальні відносини та приніс вибачення.
Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні показав,що з 2012 р.за час навчання в одній групі з обвинуваченим,між ними склалися недоброзичливі відносини через знущання з боку обвинуваченого. 21.01.2016 р.під час чергової сварки обвинувачений ображав його та принижував,на зауваження не реагував,а коли потерпілий підійшов до ОСОБА_6 та взяв за руку з проханням зупинитись,обвинувачений наніс йому удар кулаком в обличчя,від якого у ОСОБА_7 з носу пішла кров,згодом була викликана швидка.Обвинувачений приніс вибачення,проте чи припиняться знущання,потерпілий не впевнений.
Відповідно до ч.3,4 ст.349,351 КПК України суд,з урахуванням повного визнання винуватості обвинуваченим,за згодою учасників судового провадження,визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо фактичних обставин,що підтверджують винуватість обвинуваченого,які ніким не оспорюються.При цьому суд роз*яснив наслідки,передбачені ч.3 ст.349 КПК України,переконався у добровільності позицій та правильному розумінні учасниками судового провадження наслідків відмови від дослідження інших доказів,що позбавляє їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази суд встановив, що винуватість обвинуваченого у вчинені інкримінованого йому злочину знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії по ч.2 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження,що спричинило короткочасний розлад здоров*я.
При призначенні обвинуваченому покарання,суд бере до уваги ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину,який відповідно до ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості,та враховує відомості про особу обвинуваченого:раніше не судимий,має постійне місце проживання та сім*ю,здобуває професію,характеризується посередньо як учень із задовільною поведінкою та відсутністю інтересу до навчання,соціально адаптований.
Обставин,які обтяжують покарання обвинуваченого,суд не встановив.
Обставинами,що пом*якшують покарання обвинуваченого,суд відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
З урахуванням всіх цих обставин у сукупності з відомостями про особу обвинуваченого,його критичне ставлення до скоєного,що вказує на усвідомлення ним протиправності своїх дій та бажання стати на шлях виправлення,дозволяє зробити висновок,що обвинувачений загрози для суспільства не становить,є суспільно корисним,можливо прогнозувати,що в майбутньому його поведінка не буде спрямована на порушення існуючих у суспільстві норм та правил,ізолювати обвинуваченого від сусупільства на даний час підстав немає.
Потерпілий не наполягав на суворому покаранні обвинуваченого.
Всі ці відомості про особу обвинуваченого у сукупності із пом*якшуючими обставинами дають підстави при призначенні покарання в межах санкції ч.2 ст.125 КК України призначити основне покарання не самого суворого виду,у виді громадських робіт ,що є необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів,та достатнім обмеженням його прав і свобод з боку держави для охорони суспільних інтересів та правопорядку,примушування обвинуваченого до законослухняної поведінки.
Відповідно до обвинувального акту,процесуальні витрати та речові докази по кримінальному провадженню відсутні.
Запобіжний захід до обвинуваченого обирався у виді особистого зобов*язання,його умов обвинувачений не порушував,до набрання вироком законної сили цей запобіжний захід доцільно залишити без змін.
Керуючись ст.368,374,392 КПК України,суд-
З А С У Д И В:
Визнати винуватим ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ст.125 ч.2 КК України та призначити йому покарання у виді 160 (ста шістдесяти) годин громадських робіт.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 залишити у виді особистого зобов*язання.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів після його проголошення.
Учасники кримінального провадження мають право отримати копію вироку негайно після його проголошення,особам,які не були присутні при проголошенні вироку,його копія не пізніше наступного дня буде направлена поштою.

Суддя ОСОБА_1