Березівський районний суд Одеської області
17.06.2016
Справа № 494/525/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2016 року Березівський районний суд Одеської області
у складі судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
На розгляд до суду надійшов обвинувальний акт з додатками за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого
ч.2 ст.186 КК України.
У удовому засіданні прокурор просив призначити судовий розгляд кримінального провадження на підставі наданого суду обвинувального акту з реєстром матеріалів досудового розслідування відповідно до п.5 ч.3 ст.314 КПК України.
Також прокурором було заявлено клопотання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, посилаючись на ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховування від суду, можливість незаконного впливу на потерпілого та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення.
Обвинувачений проти клопотання прокурора заперечував, посилаючись на те, що він має постійне місце проживання, пристарілих батьків, місце роботи та не має наміру переховуватися від суду.
Захисник обвинуваченого проти продовження строку тримання під вартою заперечував, посилаючись на відсутність ризиків, які являються підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Крім того, обвинувачений та його захисник заперечували проти призначення кримінального провадження до розгляду, а просили повернути його прокурору, посилаючись на невідповідність його вимогам закону, так як обвинувачення пред`явлено не конкретно.
Заслухавши думки учасників судового провадження на підставі наданих суду доказів і доведення перед судом їхньої переконливості, суд дійшов до наступного.
Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Зміст обвинувального акту, порядок його складання та затвердження, а також які документи долучаються до нього передбачені ст.291 КПК України, вимогам якої не відповідає обвинувальний акт з додатками відносно ОСОБА_4 .
Так, п.5ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт повинен містити у собі виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і
статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Згідно до ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише у межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
При цьому обвинувачення, згідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК України це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте у порядку, встановленому КПК України. Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення ( суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному
Процесуальному документі.
За змістом положень ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Однак, як вбачається із матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 не відповідає вимогам закону. Так згідно до обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується у відкритому для оточуючих викраденні грошових коштів в сумі 300 гривень, але не зазначено, для яких саме оточуючих, не зазначені їх прізвища.
Також у обвинувальному акті вказано, що ОСОБА_4 прийшов на автобусну зупинку разом з іншою особою, але не зазначена роль вказаної особи у вказаних подіях. Крім того, в обвинувальному акті не зазначено, які саме дії вчинив ОСОБА_5 .
За таких обставин викладені в обвинувальному акті обставини не відповідають запропонованій кваліфікації.
Статтею 7 Закону України «про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігрівати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення( рішення від 19 грудня 1989 року у справі`Каманіскі проти Австрії», п.79). Європейський суд з прав людини нагадує, що положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальні й справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду
( рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» п.52, рішення від 25 липня 2000 року у справі «Матточіа проти Італії» п.58, рішення від 20 квітня 2006 року у справі « І.Н. та інші проти Австрії» п.34).
Справедливість під час провадження у справі необхідно «оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому»( див.рішення від 1 березня 2001 року у справі «Даллос проти
Угорщини`п.47). Крім того, поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п.3 ст.6 Конвенції ( див. зазначені рішення у справі « Пелісьє та Сассі проти Франції» п.54, а також « Дпллос проти Угорщини» п.47).
Обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 не відповідає вказаним вимогам.
Крім того слід зазначити, що відповідно до обвинувального акту, він затверджений заступником керівника Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області
ОСОБА_6 , а відповідно до п.6 прийнятих в ході досудового розслідування процесуальних дій він затверджений прокурором Комінтернівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 .
За таких обставин обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.
Суд вважає, що посилання прокурора на те, що обвинувальний акт уже повертався прокурору та ухвала була скасована апеляційним судом Одеської області є необґрунтованими, так у даній ухвалі суду вказані інші підстави повернення обвинувального акту прокурору, а в ухвалі апеляційного суду Одеської області від
26 травня 2016 року, яким скасована ухвала Березівського районного суду від 21.04.2016 року про повернення обвинувального акту прокурору вказано « Таким чином викладені в ухвалі суду 1 інстанції обставини не можуть бути підставою для повернення обвинувального акту».
Згідно до положень ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд має право обрати, змінити чи скасувати запобіжний захід , обраний до обвинуваченого.
Крим того суд звертає увагу прокурора на те, що продовження строку тримання під вартою ч.3 ст.315 КПК України не передбачено.
Разом з тим суд враховує, що 17 березня 2016 року обвинувачений був засуджений за вироком Березівського районного суду Одеської області за ч.2 ст.185 КК України до одного року позбавлення волі.
За таких обставин , при набранні вироком законної сили обвинувачений може бути етапованим до місць позбавлення волі, що ускладнить можливість розгляду даного кримінального провадження.
За таких обставин суд погоджується з думкою прокурора про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України у зв`язку з чим одночасно з поверненням обвинувального акту прокурору вважає за необхідне обрати запобіжний захід відносно обвинуваченого у виді тримання під вартою.
Керуючись стст.290,291,314,370-372, 376, 177 КПК України,
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора задовольнити частково.
Обрати обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60( шістдесят) днів, починаючи з 17 червня 2016 року по 16 серпня 2016 року включно.
Помістити ОСОБА_4 до Одеського слідчого ізолятору УДПтС України у Одеській області.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом семи днів з моменту її проголошення.
СУДДЯ ОСОБА_7