Справа №587/261/14-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/136/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження за апеляційними скаргами заступника прокурора Сумської області ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 на вирок Сумського районного суду Сумської області від 30 листопада 2015 року, яким

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з середньо-спеціальною освітою, неодружений, непрацюючий, раніше судимий:

- 03.10.2009 р. вироком Сумського районного суду за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;

- 07.05.2010 р. вироком Сумського районного суду за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки і 6 місяців та на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків йому призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки; 10.07.2013 р. ухвалою Ковпаківського районного суду міста Суми був умовно-достроково звільнений від відбування покарання на невідбутий строк 7 місяців 7 днів,

визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, і йому призначено покарання:

за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 роки і 3 місяців;

за ч. 3 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

за ч. 1 ст. 263 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 було визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Сумського районного суду Сумської області від 07 травня 2010 року, від відбування якого ОСОБА_7 був умовно-достроково звільнений на підставі ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми на невідбутий строк 7 місяців 7 днів, і за сукупністю вироків судом визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці.

Цим же вироком суду ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на відшкодування завданої матеріальної шкоди : на користь потерпілих ОСОБА_9 90 гривень, ОСОБА_10 1250 грн. 80 копійок, ОСОБА_11 202 гривні 50 копійок, а також ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 2451 грн. 72 коп. процесуальних витрат і вирішено долю речових доказів,

з участю прокурора ОСОБА_12 ,

потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні інкримінованих йому злочинів за наступних обставин.

В середині серпня 2013 року, близько 22 години, ОСОБА_7 повторно вчинив таємне викрадення належавшого потерпілому ОСОБА_10 майна загальною вартістю 475 грн. 80 коп. з приміщення та житла розташованих за адресою: АДРЕСА_2 .

Крім цього, на початку вересня 2013 року близько 22 години, з будинку ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 повторно скоїв таємне викрадення майна вартістю 400 грн.

Не зупиняючись на вчиненому, 15 вересня 2013 року близько 20 години, ОСОБА_7 повторно скоїв таємне викрадення майна з будинку за адресою: АДРЕСА_2 , завдавши своїми злочинними діями матеріальний збиток потерпілому ОСОБА_10 на суму 375 грн.

27 вересня 2013 року близько 22 години, за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_7 повторно скоїв таємне викрадення майна з сараю, яке належало потерпілій ОСОБА_13 загальною вартістю 298 грн.

В кінці листопада 2013 року близько 20 години, ОСОБА_7 зірвав металевим прутом навісний замок люка шахти водопостачальної станції на подвір`ї за адресою: АДРЕСА_4 , звідки повторно скоїв таємне викрадення майна, а саме: водяного насосу SEAR Elettropompe М 203, вартістю 3848 грн., що належав ОСОБА_15 .

Також, 25 грудня 2013 року близько 10 години, ОСОБА_7 вчинив повторне таємне викрадення належавшого ОСОБА_9 майна, загальною вартістю 310 грн., з сараю, що розташований за адресою: АДРЕСА_5 ,

26 грудня 2013 року близько 10 години, за адресою: АДРЕСА_5 , ОСОБА_7 діючи повторно намагався таємно викрасти одну металеву діжку, яка стояла біля будинку на подвір`ї та одну металеву діжку з сараю, але не закінчив злочин, з причин, що не залежали від його волі, не вчинивши усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця. Тобто намагався викрасти майно дві діжки вартістю 160 грн., що належали ОСОБА_16 .

Не зупиняючись на вчиненому, 10 січня 2014 року близько 14 години, з приміщення літньої кухні за адресою: АДРЕСА_6 , ОСОБА_7 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, повторно скоїв таємне викрадення майна ОСОБА_11 на загальну суму 202 грн. 50 коп.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 31 січня 2014 року близько 15 години, з подвір`я за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, повторно скоїв таємне викрадення майна, належного ОСОБА_17 , а саме: велосипеда марки «Україна», вартістю 375 грн.

Також, 20 листопада 2014 року близько 20 години, ОСОБА_7 повторно вчинив таємне викрадення май на з будинку за адресою: АДРЕСА_7 , що належало ОСОБА_18 , вартістю на загальну суму 2936 грн. 36 коп.

Також, 28 листопада 2014 року близько 22 години, з будинку за адресою: АДРЕСА_6 , ОСОБА_7 повторно таємно викрав майно ОСОБА_19 , на загальну суму 642 грн.

Не зупиняючись на вчиненому, 07 грудня 2014 року близько 22 години, ОСОБА_7 повторно вчинив таємне викрадення майна що належить ОСОБА_20 , з будинку за адресою: АДРЕСА_8 , завдавши матеріальної шкоди потерпілій на загальну суму 340 грн.

Також, в ніч з 17 грудня 2014 на 18 грудня 2014 року близько 23 години 30 хвилин, з будинку за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 повторно скоїв таємне викрадення майна, що належало потерпілій ОСОБА_21 , на загальну суму 955 грн.

19 грудня 2014 року близько 10 години, з будинку за адресою: АДРЕСА_6 , ОСОБА_7 повторно таємно викрав майно, що належало потерпілому ОСОБА_22 , на загальну суму 142 грн.

Також, 25 грудня 2014 року ОСОБА_7 , знаходячись у домоволодінні де він тимчасово мешкав, за адресою: АДРЕСА_2 , ввечері, скориставшись тим, що ОСОБА_14 , який прийшов до ОСОБА_7 поспілкуватись та випити спиртних напоїв, вийшов на подвір`я, лишивши свій гаманець лежати на столі в кухні, ОСОБА_7 , повторно таємно викрав з гаманця грошові кошти ОСОБА_14 в сумі 400 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 03 січня 2015 року близько 15 години, ОСОБА_7 вчинив повторно таємне викрадення належавшого потерпілій ОСОБА_23 майна, загальною вартістю 415 грн, з будинку за адресою: АДРЕСА_6 .

Також, 08 січня 2015 року близько 18 години, з будинку за адресою: АДРЕСА_9 , ОСОБА_7 повторно скоїв таємне викрадення майна ОСОБА_24 , на загальну суму 461 грн.

Крім того, наприкінці листопада 2014 року ОСОБА_7 проходячи по вул. Шкільна в с. Н.Сироватка, Сумського району, зайшов на одне із подвір`їв, і поблизу криниці знайшов вогнепальну зброю одноствольний дульнозарядний пістолет з ґнотовим запаленням через затравочний отвір. Після чого, достовірно знаючи, що знайдений предмет є вогнепальною зброєю, ОСОБА_7 переніс його до свого місця мешкання в АДРЕСА_1 , і став зберігати за місцем мешкання. 21 січня 2015 року, в ході проведення огляду домоволодіння, ОСОБА_7 добровільно видав цю вогнепальну зброю працівникам Сумського РВ УМВС України в Сумській області.

У поданих апеляційних скаргах:

- прокурор ОСОБА_6 , просить скасувати вирок суду у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

За змістом доводів апеляційної скарги прокурор вважає, що суд першої інстанції фактично не встановив обставин вчинених кримінальних правопорушень, зокрема не встановив спосіб вчинення, засоби та знаряддя вчинених правопорушень та форму вини. Також, на думку прокурора судом в порушення ч. 5 ст. 71 КК України при призначенні покарання не було визначено термін невідбутої частини покарання за попереднім вироком суду від 07 травня 2010 року, яку судом приєднано до вироку суду від 30 листопада 2015 року.

У змінах та доповненнях до апеляційної скарги поданих в порядку ч.4 ст. 36 КПК України перший заступник прокурора області також зауважує про невідповідність повного друкованого тексту вироку суду що знаходиться в матеріалах кримінального провадження тому тексту, що був оголошений суддею і міститься на фонограмі фіксації судового засідання технічними засобами.

- обвинувачений ОСОБА_7 не погоджується з вироком суду в частині призначеного покарання за ч. 1 ст. 263 КК України, вказує, що він не вчиняв даного кримінального правопорушення, і що обшук у його помешканні був проведений працівниками міліції з порушеннями закону, з погрозами застосування до нього фізичної сили та у відсутність будь яких свідків, просить змінити вирок суду, виправдавши його за епізодом у незаконному придбанні, носінні та зберіганні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

- захисник ОСОБА_8 просить вирок суду в частині визнання ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України скасувати з мотивів неправильного застосуванням судом норм матеріального права, вважає, що її підзахисний на момент зберігання в себе вдома дерев`яної палиці з прикріпленою металевою трубою не знав про те, що це є вогнепальна зброя і не мав умислу на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а тому вважає, що кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 263 КК України підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Заслухавши суддю-доповідача про обставини кримінального провадження і зміст поданих апеляційних скарг, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 і його захисника ОСОБА_8 , які підтримують подані ними апеляційні скарги та заперечують проти апеляційної скарги прокурора, думку прокурора ОСОБА_12 , яка підтримує апеляційну скаргу прокурора зі змінами і доповненнями та вважає доводи обвинуваченого і його захисника такими, що не підлягають задоволенню, а також заслухавши пояснення потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які покладаються на розсуд суду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів дійшла переконання, що подані апеляційні скарги частково підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Ухвалюючи щодо ОСОБА_7 вирок у даному кримінальному провадженні, суд не дотримався вимог ряду норм кримінального процесуального закону.

Так, згідно ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою, у мотивувальній частині вироку суд має зазначити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

При цьому, визначення способу вчинення злочину проти власності має ключеве значення у визначенні кваліфікуючих ознак складу злочину.

Не дивлячись на такі вимоги КПК України, ухвалюючи в даному кримінальному провадженні обвинувальний вирок щодо ОСОБА_7 і формулюючи доведеність пред`явленого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_7 крадіжок майна, що належало , відповідно, потерпілим ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_18 , ОСОБА_21 , ОСОБА_14 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , суд не зазначив за змістом мотивувальної частини судового рішення яким саме способом, зокрема, з проникненням у житло або інше приміщення чи без такого обвинувачений вчиняв крадіжки майна вищезазначених потерпілих, внаслідок чого за змістом судового рішення не вбачається які злочинні дії ОСОБА_7 необхідно кваліфікувати як вчинення тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України , а які за ч.2 ст. 185 КК України.

Також, відповідно до вимог статей 374,376 КПК України, суд ухвалює вирок іменем України безпосередньо після закінчення судового розгляду, в нарадчій кімнаті складом суду, який здійснював судовий розгляд, і складений вирок проголошується прилюдно негайно після виходу суду з нарадчої кімнати.

Як свідчать досліджені в судовому засіданні апеляційного суду за клопотанням прокурора ОСОБА_12 дані технічного запису перебігу судового розгляду цього кримінального провадження, текст ухваленого щодо ОСОБА_7 вироку не відповідає змісту цього ж вироку, проголошеного судом 30 листопада 2015 року одразу після виходу з нарадчої кімнати.

Зокрема, значна частина наявного у кримінальному провадженні тексту мотивувальної частини вироку в матеріалах технічного запису судового засідання від 30.11.2015 року не значиться такою, що була проголошена в судовому засіданні, а інша частина вироку була проголошена із скороченнями, в тому числі - в частині рішення про задоволення цивільних позовів потерпілих без зазначення сум коштів, присуджених до стягнення на їх користь з обвинуваченого на відшкодування шкоди.

У зв`язку з вищенаведеним вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 не можна вважати законним, оскільки він був ухвалений з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому на підставі вимог ст. 407, ч.1 ст. 412 КПК України підлягає скасуванню.

В той же час, колегія суддів з огляду на вимоги ст.ст. 404, 420 КПК України не має процесуальних підстав для ухвалення апеляційним судом у даному провадженні судового рішення по суті пред"явленого ОСОБА_7 обвинувачення, оскільки в ході апеляційного розгляду докази кримінального провадження не досліджувалися, а постановлення апеляційним судом свого вироку з підстав, за яких підлягає скасуванню вирок суду першої інстанції за відсутності при цьому у поданих апеляційних скаргах доводів на предмет ухвалення такого вироку суперечитиме вимогам кримінального процесуального закону.

Тому, відповідно до вимог п.6 ч.1 ст. 407 КПК України, колегія суддів вбачає за необхідне, скасовуючи ухвалений щодо ОСОБА_7 вирок, призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції, чим частково задовольнити апеляційні скарги прокурора, обвинуваченого і захисника.

При цьому, колегія суддів не вирішує наперед питання про доведеність чи не доведеність пред"явленого ОСОБА_7 обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність.

За таких обставин доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_7 і захисника ОСОБА_8 про відсутність в діях ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, а також доводи апеляційної скарги прокурора на предмет застосування у даному провадженні закону України про кримінальну відповідальність підлягають розгляду і оцінці під час нового розгляду провадження у Сумському районному суді Сумської області в іншому складі суду.

Призначаючи у даному кримінальному провадженні новий судовий розгляд, колегія суддів, виходячи з вимог ст. 331 КПК України, вважає за необхідне продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою в порядку застосованого до нього запобіжного заходу, оскільки на день постановлення цієї ухвали не зменшилися передбачені ст. 177 КПК України ризики того, що перебуваючи на свободі, обвинувачений ОСОБА_7 може вдатися до переховування від суду, а також вчинення інших кримінальних правопорушень.

Керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 409, ч.1 ст. 412, ст.ст. 418, 419 , 177, 331 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги заступника прокурора Сумської області ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Сумського районного суду Сумської області від 30 листопада 2015 року щодо ОСОБА_7 скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Строк тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою в порядку застосованого до нього запобіжного заходу продовжити до 10 травня 2016 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4