Єдиний унікальний номер 201/8942/16-к
Номер провадження 1-кп/201/329/2016
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2016 року м. Дніпропетровськ

вул. Паторжинського, 18а

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні угоду про визнання винуватості від 15 червня 2016 року, укладену між прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 м. Києва ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному 15 червня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003945 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, працюючого на посаді директора ТОВ «Логістік Фарм Груп», розлученого, який неповнолітніх дітей ОСОБА_7 , 1999 року народження та ОСОБА_8 , 2006 року народження, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , призначений 06 липня 2015 року на посаду директора ТОВ «Логістік Фарм Груп», являючись службовою особою, на яку покладено виконання організаційно-розпорядчих обов`язків, достовірно знав, що очолюване ним товариство не має трудових ресурсів, виробничого, торговельного та транспортного обладнання, сировини та матеріалів, необхідних для здійснення господарської діяльності, пов`язаної з виробництвом, зберіганням, транспортуванням та реалізацією лікарських засобів.

Також, ОСОБА_5 знав, що ТОВ «Логістік Фарм Груп» має ліцензію на оптову торгівлю лікарськими засобами, видану Державною службою України з лікарських засобів від 06 серпня 2015 року за № 697, а також те, що між ТОВ «Логістік Фарм Груп» та ТОВ «Виробнича фармацевтична компанія «БІО-ФАРМА ЛТД» 10 серпня 2015 року укладено договір №1008/15 дистриб`юції лікарських засобів.

При цьому, у невстановлений період часу, у невстановленому місці, на прохання осіб, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, ОСОБА_5 погодився за грошову винагороду створити документальне підтвердження походження лікарського засобу - етилового спирту виробництва ТОВ «Виробнича фармацевтична компанія «БІО-ФАРМА ЛТД», шляхом вчинення службового підроблення.

Так, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на створення документального підтвердження походження фальсифікованого лікарського засобу - етилового спирту виробництва ТОВ «Виробнича фармацевтична компанія «БІО-ФАРМА ЛТД», ОСОБА_5 , як директор ТОВ «Логістік фарм Груп», у невстановленому місці підписав договір купівлі-продажу №31/10 від 08 жовтня 2015 року з ТОВ «ТОТУС-ФАРМ».

За умовами даного договору, ТОВ «Логістік Фарм Груп» прийняло на себе зобов`язання протягом строку дії договору поставити і передати у власність ТОВ «ТОТУС-ФАРМ» етиловий спирт виробництва ТОВ «Виробнича фармацевтична компанія «БІО-ФАРМА ЛТД», в асортименті, кількості та ціні, визначених у видаткових накладних або специфікаціях, що складаються на кожну партію товару, що поставляється, які є невід`ємною частиною даного договору.

В подальшому, перебуваючи за місцем знаходження ТОВ «Логістік Фарм Груп» за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Володі Дубініна, 8, ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що етиловий спирт виробництва ТОВ «Виробнича фармацевтична компанія «БІО-ФАРМА ЛТД» відсутній у очолюваного ним товариства, за допомогою власного персонального комп`ютера склав упродовж жовтня 2015 року - лютого 2016 року, підписав та скріпив печаткою ТОВ «Логістік Фарм Груп»:

видаткову накладну № ИБ1-000074 від 12 жовтня 2015 року та товарно-транспортну накладну № ИБ1-000065 від 12 жовтня 2015 року, до яких вніс завідомо неправдиву інформацію про відвантаження на адресу ТОВ «ТОТУС-ФАРМ» лікарського засобу спирту етилового 96% та 70% - розчин для зовнішнього застосування 100 мл, лікарського засобу Етіл 96% розчин для зовнішнього застосування 100 мл, у кількості 30 240 штук на загальну суму 453 642 гривень 34 копійки;

видаткову накладну № ИБ1-000238 від 16 листопада 2015 року та товарно-транспортну накладну № ИБ 1-000170 від 16 листопада 2015 року, до яких вніс завідомо неправдиву інформацію про відвантаження на адресу ТОВ «ТОТУС-ФАРМ» лікарського засобу спирту етилового 96% та 70% - розчин для зовнішнього застосування 100 мл, лікарського засобу Етіл 96% розчин для зовнішнього застосування 100 мл, у кількості 22 080 штук на загальну суму 331 230 гривень 91 копійка;

видаткову накладну № ИБ1-000268 від 14 грудня 2015 року та товарно-транспортну накладну № ИБ1-000200 від 14 грудня 2015 року, до яких вніс завідомо неправдиву інформацію про відвантаження на адресу ТОВ «ТОТУС-ФАРМ» лікарського засобу спирту етилового 96% та 70% - розчин для зовнішнього застосування 100 мл, лікарського засобу Етіл 96% розчин для зовнішнього застосування 100 мл, у кількості 25 680 штук на загальну суму 385 235 гривень 95 копійок;

видаткову накладну № ЦБ-0000381 від 04 січня 2016 року та товарно-транспортну накладну № ЦБ-0000278 від 04 січня 2016 року, до яких вніс завідомо неправдиву інформацію про відвантаження на адресу ТОВ «ТОТУС-ФАРМ» лікарського засобу спирту етилового 96% та 70% - розчин для зовнішнього застосування 100 мл, лікарського засобу Етіл 96% розчин для зовнішнього застосування 100 мл, у кількості 30 240 штук на загальну суму 453 642 гривень 34 копійки;

видаткову накладну № ЦБ-0000138 від 08 лютого 2016 року та товарно-транспортну накладну № ЦБ-0000065 від 08 лютого 2016 року, до яких вніс завідомо неправдиву інформацію про відвантаження на адресу ТОВ «ТОТУС-ФАРМ» лікарського засобу спирту етилового 96% та 70% - розчин для зовнішнього застосування 100 мл, лікарського засобу Етіл 96% розчин для зовнішнього застосування 100 мл, у кількості 25 920 штук на загальну суму 388 836 гривень 29 копійок;

видаткову накладну № ЦБ-0000339 від 29 лютого 2016 року та товарно-транспортну накладну № ЦБ-0000110 від 29 лютого 2016 року, до яких вніс завідомо неправдиву інформацію про відвантаження на адресу ТОВ «ТОТУС-ФАРМ» лікарського засобу спирту етилового 96% та 70% - розчин для зовнішнього застосування 100 мл, у кількості 35 040 штук на загальну суму 525 649 гривень 06 копійок, чим вчинив їх підроблення.

Умисні дії ОСОБА_5 , які виразилися у службовому підробленні, тобто внесенні службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, кваліфікуються за ч. 1 ст. 366 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурором ОСОБА_6 підтримано угоду про визнання винуватості від 15 червня 2016 року, яка укладена в приміщенні Київської місцевої прокуратури № 7 м. Києва між ним та обвинуваченим ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469, 472 КПК України по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань15 червня 2016 року за № 0003945.

Під час підготовчого судового засідання прокурор ОСОБА_9 , обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 просили суд розглянути надану угоду про визнання винуватості, затвердити та призначити покарання, узгоджене сторонами угоди.

Із змісту угоди вбачається, що прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 м. Києва ОСОБА_6 15 червня 2016 року повідомлено про підозру ОСОБА_5 у службовому підробленні, тобто у внесенні службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, що кваліфікується за ч. 1 ст. 366 КК України.

Згідно вищезазначеної угоди, прокурор ОСОБА_9 з однієї сторони та обвинувачений ОСОБА_5 з другої сторони, дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин.

Обвинувачений ОСОБА_10 під час досудового розслідування беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

При цьому, сторонами цієї угоди узгоджено покарання, яке має бути призначено ОСОБА_5 за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1700 гривень) з позбавленням права обіймати організаційно-розпорядчі посади в суб`єктах господарської діяльності строком на 1 (один) рік.

Із запропонованим видом та мірою покарання ОСОБА_5 згодний. В наданій суду угоді сторонами передбачені та роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди, положення ст. ст. 473, 394, 424, 474, 476 КПК України оговорені сторонами.

Під час розгляду угоди обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що цілком розуміє свої права, передбачені у п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України та наслідки укладення і затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, характер кожного обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним йому зрозумілий, вид покарання, який буде застосований до нього у разі затвердження угоди, із ним узгоджено та є цілком зрозумілим. Додав, що виконати взяті на себе відповідно до угоди про визнання винуватості зобов`язання він в змозі реально, вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, тобто у службовому підробленні, визнав повністю та підтвердив фактичні обставини інкримінованого йому правопорушення, викладені в угоді про визнання винуватості.

Суд, на виконання вимог ст. 474 КПК України, шляхом опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення вказаної угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам ст. 474 КПК України суд враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього Кодексу, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченою взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підставі для невизнання винуватості, відсутні.

Отже, за таких обставин, суд приходить до переконання, що надана угода про визнання винуватості від 15 червня 2016 року, укладена між прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 м. Києва ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному 15 червня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003945 за обвинуваченням останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та кримінального закону, підстави для відмови у її затвердженні відсутні, а тому зазначена угода підлягає затвердженню.

Ухвалюючи вирок на підставі угоди, суд з урахуванням об`єктивно з`ясованих обставин, викладених в угоді про визнання винуватості, які підтверджені беззастережним визнанням ОСОБА_5 своєї вини, про що зазначено в угоді, приходить до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України і обвинувачений винний у його вчиненні, так як він своїми умисними діями вчинив службове підроблення, а тому він підлягає покаранню, визначеному в угоді, за вчинення такого кримінального правопорушення.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань, передбачених ст. 65 КК України та розміру призначеного покарання, який встановлений санкцією ч. 1 ст. 366 КК України.

Відповідно до положень ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим ОСОБА_5 , відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Як вбачається із наданої суду угоди про визнання винуватості та матеріалів, наданих стороною обвинувачення, ОСОБА_5 раніше не судимий і не притягався до кримінальної відповідальності, розлучений, має неповнолітніх дітей ОСОБА_7 , 1999 року народження та ОСОБА_8 , 2006 року народження, працює на посаді директора ТОВ «Логістік Фарм Груп», на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, за місцем роботи характеризується із позитивної сторони.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття.

Відповідно до ч. 5 ст. 65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують його покарання, які наведені вище, суд вважає, що ОСОБА_5 має бути призначене покарання у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 1700 гривень, з позбавленням права обіймати організаційно-розпорядчі посади в суб`єктах господарської діяльності строком на 1 (один) рік.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.

Судові витрати та речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 314, 368, 370, 374, 394, 475, 476 КПК України, суд

З А С У Д И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 15 червня 2016 року, укладену між прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 м. Києва ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному 15 червня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003945 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, і призначити узгоджене сторонами покарання у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 1700 гривень з позбавленням права обіймати організаційно-розпорядчі посади в суб`єктах господарської діяльності строком на 1 (один) рік.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок суду на підставі угоди між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України: обвинуваченим та його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому угода не може бути укладена.

Оскарження вироку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставин не допускається.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області.

Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1