Справа № 163/986/16-к
Провадження № 1-кп/163/43/16
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 квітня 2016 року Любомльський районний суд Волинської області
у складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Любомль кримінальне провадження №0000401 про обвинувачення
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя

АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з базовою
вищою освітою, непрацюючого, неодруженого, рані-
ше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину),
передбаченого ч.1 ст.125 КК України,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 15 жовтня 2015 року о 02 годині, перебуваючи на вулиці біля приміщення кафе «Вікторія» в смт. Головне Любомльського району Волинської області, під час конфлікту, який виник на грунті особистих неприязних відносин, умисно наніс декілька ударів кулаком руки в обличчя ОСОБА_4 , чим заподіяв останньому легкі тілесні ушкодження у вигляді садна в тім`яній ділянці зліва, на верхньому полюсі правої вушної мушлі з боку зовнішньої поверхні, синців у місці початку росту волосся лобно-скроневої ділянки зліва та в поперековій ділянці зліва.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились в умисному нанесенні легких тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.125 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину в умисному нанесенні потерпілому ОСОБА_4 легких тілесних ушкоджень визнав повністю, заявлений цивільний позов визнав в частині заподіяної потерпілому матеріальної шкоди, при цьому, заперечивши заявлену останнім моральну шкоду. Показав, що 15.10.2015 року орієнтовно о 02 годині ночі, вийшовши з приміщення кафе «Вікторія», що знаходиться в смт. Головне Любомльського району Волинської області, побачив потерпілого, який тримав його батька «за барки» і на підвищених тонах з останнім розмовляв нецензурною лексикою. Підійшовши до них ближче, вдарив ОСОБА_4 один раз кулаком в обличчя та «повалив» на землю, а коли останній в лежачому положенні знаходився на землі, сів на його тіло зверху та ще наніс йому декілька ударів кулаком в обличчя, всього нанісши орієнтовно 4 удари, після чого його батько ОСОБА_6 та брат потерпілого ОСОБА_7 відтягнули його від ОСОБА_4 . Вважає, що причиною конфлікту з потерпілим стала сварка та нецензурна лексика останнього в адресу батька. У вчиненому щиро розкаявся, погодився з покаранням, висловленим прокурором в судових дебатах, у виді 120 годин громадських робіт.
Потерпілий ОСОБА_4 суду дав показання про те, що 15.10.2015 року, перебуваючи в стані «легкого» алкогольного сп`яніння, приблизно о 02 годині він разом зі своїм рідним братом - ОСОБА_8 знаходились в барі «Вікторія», що в смт. Головне Любомльського району Волинської області, де пили каву з коньяком. Через деякий час вони вийшли на вулицю та у нього зав`язалась розмова з батьком обвинуваченого - ОСОБА_9 , під час якої виникла словесна суперечка, яка супроводжувалась нецензурною лайкою. В ході даного конфлікту, обвинувачений вдарив його кулаком правої руки в ліву частину обличчя, від чого він впав на землю, де ОСОБА_6 сів на його грудну клітку зверху та наніс ще три удари кулаком руки в ліву ділянку голови, а після цього обвинуваченого від нього відтягнули. У зв`язку із головокружінням та сильними головними болями, через декілька днів після вказаної події, звернувся в лікарню, а з приводу хуліганських дій ОСОБА_5 в міліцію. Вважає, що причиною таких протиправних дій обвинуваченого стала розмова на підвищених тонах, яка мала місце між ним та батьком ОСОБА_5 . Після вказаного конфлікту, обвинувачений будь-якої медичної допомоги йому не надавав та вибачення не просив, при призначенні останньому покарання поклався на розсуд суду.
З висновку судово-медичного експерта Любомльського відділення СМЕ від 18.11.2015 року за №123 встановлено, що виявлені у потерпілого ОСОБА_4 садна в тім`яній ділянці зліва, на верхньому полюсі правої вушної мушлі з боку зовнішньої поверхні, синці у місці початку росту волосся лобно-скроневої ділянки зліва та в поперековій ділянці зліва, утворились від дії тупих предметів, якими могли бути: як руки людини при нанесенні ними ударів, так і інші тупі предмети, можливо за 1-2 доби до часу його опосвідчення, і відносяться до легких тілесних ушкоджень.
При цьому, з висновку цього ж судово-медичного експерта від 18.03.2016 року за №47 вбачається, що з урахуванням характеру, кількості, анатомічної локалізації вказаних тілесних ушкоджень, утворення всіх їх при одноразовому падінні з висоти власного росту та від удару об тупу поверхню неможливо.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а учасники судового провадження не заперечили щодо встановлених фактичних обставин, тому суд, на підставі ч. 3 ст.349 КПК України, вважає недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.
Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України та у суду немає об`єктивних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченого у його вчиненні.
Обговорюючи питання про вид та міру покарання стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який, згідно ст.12 КК України, відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, дані про його особу та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Так, до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд відносить його щире розкаяння у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, що обтяжують покарання, обвинуваченому не інкриміновані та судом не встановлені.

Крім цього, суд приймає до уваги молодий вік обвинуваченого, спосіб життя, сімейний та майновий стан, те, що останній має постійне місце реєстрації та проживання, за яким скарг на його поведінку не надходило, до кримінальної відповідальності притягується вперше, знятий з обліку призовників у 2012 році, як непридатний до військової служби в мирний час та обмежено здатний у військовий час, на диспансерному обліку в лікаря-нарколога та в лікаря-психіатра не перебуває, не працює та суспільно-корисною працею не займається, позицію потерпілого щодо призначення обвинуваченому покарання, а також фактичні обставини заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_4 , в тому числі перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння, та в сукупності з вищенаведеними пом`якшуючими покарання обставинами, приходить до висновку, що ОСОБА_5 слід призначити покарання у виді громадських робіт на строк, передбачений санкцією ч.1 ст. 125 КК України.

Таке визначене покарання обвинуваченому, у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, буде відповідати завданням, загальним засадам призначення покарання та його меті.
У кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_4 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 4550 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, а саме, витрат на придбання ліків та лікарських засобів - 800 гривень, за пошкоджену куртку 3750 гривень, та 10000 грн. моральної шкоди, яка виразилась у фізичному болі, моральних та душевних стражданнях, хвилюваннях, отриманні психологічної травми, втраті довіри до оточуючих людей та необхідності лікування в закладі охорони здоров`я через постійні головні болі та запаморочення.
Враховуючи визнання ОСОБА_5 вимог заявленого потерпілим цивільного позову в частині заподіяної матеріальної шкоди та доведеність вини обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, внаслідок якого потерпілим понесені матеріальні витрати, суд, у відповідності до положень ст.22 ЦК України та ч.4 ст.174 ЦПК України, вважає цивільний позов в цій частині підставним та таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі.
Щодо заявлених потерпілим вимог про відшкодування моральної шкоди, з урахуванням принципів розумності та справедливості, відповідно до ст.23 ЦК України, то цивільний позов в цій частині слід задовольнити частково. Суд, при визначенні розміру моральної шкоди, враховує характер дій обвинуваченого та поведінку самого потерпілого, ступінь моральних та фізичних страждань останнього, його лікування та звернення до правоохоронних органів за захистом своїх прав, а також те, що такі негативні обставини змінили звичайний спосіб його життя, в тому числі тимчасово позбавили можливості отримання заробітку для проживання, та вважає, що сума в розмірі 1000 гривень буде розумним та справедливим розміром компенсації, перенесених потерпілим ОСОБА_4 моральних страждань.
Судові витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 під час досудового розслідування не обирався, клопотання про обрання такого заходу сторона обвинувачення не заявляла та підстав для його застосування до набрання вироком законної сили, суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 368, 369, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -
з а с у д и в :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.

Цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної вчиненням злочину потерпілому ОСОБА_4 , задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в сумі 4550 (чотири тисячі п`ятсот п`ятдесят) гривень та моральну шкоду в сумі 1000 (одна тисяча) гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів із дня його проголошення через Любомльський районний суд Волинської області.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуюча:суддя ОСОБА_1