УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №278/1026/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.291 КПк України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі :
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційні скарги прокурора Житомирської місцевої прокуратури Житомирської області та обвинуваченої ОСОБА_6 на ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 23 травня 2016 року,
за участю: прокурора ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8 ,
в с т а н о в и л а:
Обрано обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 21 липня 2016 року включно.
Так, в ухвалі вказано, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 не відповідає вимогам ч.2 ст.291 КПК України, оскільки обвинувальний акт, окрім іншого, повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення. Як убачається з даного обвинувального акту, прокурор при його складанні припустився недопустимої натуралізації опису події з участю потерпілої (у першому абзаці третього аркуша обвинувального акту), що є підставою для повернення справи прокурору для складання нового обвинувального акту.
Суд першої інстанції при обранні обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою врахував, що обвинувачена ОСОБА_6 раніше неодноразово судима, а ризики, передбачені ст.177 КПК України, які існували при обранні запобіжного заходу, не зменшились. Так, обвинувачена ОСОБА_6 відбувала покарання у виді позбавлення волі, обвинувачується у вчиненні ряду злочинів, серед яких особливо тяжкий злочин, вчинений щодо малолітньої, вона незаміжня, непрацююча, що свідчить про відсутність у неї міцних соціальних зв`язків за місцем її проживання і дає підстави вважати, що вона може переховуватись від суду. Також зазначає, що судом не допитано потерпілу та свідків, що свідчить про наявність ризику незаконного впливу на них.
На ухвалу суду надійшла апеляційна скарга прокурора Житомирської місцевої прокуратури, в якій він просить ухвалу скасувати, обвинувальний акт повернути до Житомирського районного суду Житомирської області на новий судовий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання.
В обґрунтування скарги прокурор зазначає, що ухвала суду є незаконною. Твердження суду про те, що при складанні обвинувального акту допущено недопустиму натуралізацію опису події з участю потерпілої не відповідає дійсності та в даному випадку неправильно розтлумачено положення п.20 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2016 № 5.
Вказує, що при викладі фактичних обставин вчиненого злочину, передбаченого ч.3 ст.І53 КК України та формулюванні обвинувачення ОСОБА_6 розписано об`єктивні дії, які інкримінуються обвинуваченій, а саме застосування фізичного насильства щодо малолітньої та вказано яким саме неприродним способом обвинувачена задовольнила свою статеву пристрасть вступивши в орогенітальний контакт. При описі вказаного способу використано загально прийнятий у науці та юриспруденції термін, який не являється недопустимою натуралізацією опису події. Вказаний спосіб, відмежовує вчинений злочин від інших злочинів проти статевої свободи та недоторканості особи.
В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 просить змінити ухвалу суду в частині обраного їй запобіжного заходу та обрати їй інший запобіжний захід домашній арешт. Посилається на те, що її оговорюють у вчиненні злочинів, які їй інкримінують, обвинувачення є вигадкою старшої доньки, яка підмовила сестру дати покази проти матері, щоб забрати в обвинуваченої житло.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечив проти апеляційної скарги обвинуваченої, заперечення захисника ОСОБА_8 проти апеляційної скарги прокурора та підтримання апеляційної скарги обвинуваченої, перевіривши ухвалу суду в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про таке.
Обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам ст.291 КПК України.
Відповідно до п.5 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
В обвинувальному акті відносно ОСОБА_6 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.153 КК України було враховано об`єктивні дії, які інкримінуються обвинуваченій, а саме застосування фізичного насильства щодо малолітньої та вказано спосіб задоволення статевої пристрасті обвинуваченою шляхом вступу в орогенітальний контакт.
Колегія суддів погоджується з доводами прокурора, що при описі вказаного способу використано загально прийнятий у науці та юриспруденції термін, який не являється недопустимою натуралізацією опису події і є таким, що відмежовує вчинений злочин від інших злочинів проти статевої свободи та недоторканості особи.
Обвинувачення відносно ОСОБА_6 викладено із зазначенням характеру дій, у вчиненні яких вона обвинувачується, мотивів їх скоєння та інших обставин, що мають значення для розгляду даного кримінального правопорушення, з дотриманням вимог щодо недопустимості натуралізації опису обставин вчиненого кримінального правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканності особи, що унеможливлює його публічне оголошення, відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про злочини проти статевої свободи та статевої недоторканності».
Твердження обвинуваченої ОСОБА_6 про необхідність змінити їй міру запобіжного заходу на домашній арешт є безпідставними, оскільки судом були враховані всі наявні ризики по справі та дані про особу обвинуваченої.
Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Як встановив суд першої інстанції ризики, передбачені ст.177 КПК України, які раніше існували при обранні запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_6 не зменшились.
Так, обвинувачена може переховуватися від суду, оскільки вона не має міцних соціальних зв`язків за місцем проживання, не працює, раніше неодноразово судима, за що відбувала покарання в місцях позбавлення волі, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, вчиненого щодо малолітньої.
Крім того, представник потерпілої, яка є старшою донькою обвинуваченої, пояснила суду першої інстанції про можливість впливу обвинуваченою на малолітню потерпілу та свідків.
Таким чином, ухвала суду першої інстанції в частині обрання запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою є законною і не підлягає зміні чи скасуванню, а в частині повернення прокурору обвинувального акту як такою, що не відповідає вимогам КПК України підлягає скасуванню, а кримінальне провадження поверненню в суд першої інстанції для розгляду по суті зі стадії підготовчого судового засідання.
Керуючись ст. ст.404, 407 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу прокурора Житомирської місцевої прокуратури Житомирської області задовольнити, а апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Кримінальне провадження повернути до Житомирського районного суду Житомирської області для розгляду.
Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
С у д д і: