Справа № 216/695/16-к
Провадження № 1-кп/216/227/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.10.2016 місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області
Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000235 від 01 лютого 2016 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ухта республіки Комі Російської Федерації, не працюючого, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, має середню технічну освіту, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 27 квітня 2015 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 395, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі з випробуванням строком 2 роки;

- 05 лютого 2016 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 190 КК України до 2 років позбавлення волі;

- 18 травня 2016 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15, ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 раніше скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, у зв`язку з чим слідчим відділенням Заводського відділення поліції Запорізького відділу поліції ГУНП в Запорізькій області йому було повідомлено про підозру. Однак ОСОБА_4 певних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не встав і знову вчинив корисливий злочин.

Так, 31 січня 2016 року приблизно о 14.00 годині ОСОБА_4 , знаходячись у приміщенні Храму Святителя Миколая, розташованого по вул. Леніна, 45 «а» у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, повторно, діючи умисно, з корисливих мотивів та реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна та обернення його на власну користь, скориставшись відсутністю уваги з боку відвідувачів та служителів Храму, з жертовного блюда у Вівтарній кімнаті намагався таємно викрасти гроші, що належать общині Храму, в сумі 233 грн. Привласнивши таємно викрадені гроші, поклавши їх до кишені свого одягу, ОСОБА_4 намагався зникнути з місця скоєння злочину, але, виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, не зміг закінчити злочин з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий з викраденими грошима при виході з приміщення служителями Храму. Своїми умисними діями ОСОБА_4 намагався спричинити потерпілому-юридичній особі Храму Святителя Криворізької єпархії Української Православної Церкви майнового збитку на загальну суму 233 грн.

Умисні дії ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,а саме: закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.

Обвинувачений у судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину, що йому інкримінується, визнав повністю, підтвердив свої показання, які давав під час досудового розслідування, фактичні обставини обвинувачення та пояснив, що дійсно вчинив вказаний вище злочин за обставин, які вірно встановлені стороною обвинувачення та зазначені в обвинувальному акті, показання давав і дає добровільно, заборонених методів до нього зі сторони обвинувачення не застосовувалось.

Обвинувачений заявив клопотання про застосування ч. 3 ст. 349 КПК України та просив не досліджувати обставини справи, оскільки він фактичні обставини вчинення злочину визнає повністю.

Прокурор та захисник дане клопотання підтримали.

Суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо усіх фактичних обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись дослідженням доказів, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, у суду немає сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого, якому декілька разів роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку. Про добровільність позиції обвинуваченого та про розуміння ним правових наслідків свідчить його письмове клопотання. Обвинувачений систематично та послідовно протягом усього часу розгляду справи визнавав усі обставини справи, тому у суду не має сумнівів у його волевиявленні.

Фактичні обставини стороною обвинувачення встановлені вірно та підтверджуються обвинуваченим.

Ухвалюючи вирок, суд вважає, що мали місце діяння, які інкримінуються обвинуваченому. Ці діяння містять склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, за ознаками: закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд виходить із меж, установлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховує положення Загальної частини Кримінального кодексу України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому відповідно ст. 66 КК України, є його щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні. Обставиною, що обтяжує покарання відповідно ст. 67 КК України, є рецидив злочинів.

Враховуючи обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який вчинив злочин, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується добре, не одружений, не працюючий, а також враховуючи думку обвинуваченого, який вважає покарання, яке просить призначити прокурор, справедливим, суд приходить до висновку про те, що досягти мети покарання, виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним інших правопорушень без ізоляції останнього від суспільства не можливо, тому йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі та визначити остаточне покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 368, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим, призначеним вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 травня 2016 року, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років 1 місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 07 серпня 2016 року, з часу прибуття до Криворізької УВП УДПС України у Дніпропетровській області (№ 3).

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити обвинуваченому його право подати клопотання про помилування Президенту України, право ознайомитись із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції інстанції (у разі перебування під вартою).

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1