Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/761/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст. 185 КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.10.2016 року, колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький кримінальне провадження №0000111 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Устинівського районного суду Кіровоградської області від 15 червня 2016 року.

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, росіянина, громадянина України, із базовою загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 ,судимого:

-16 липня 2001 року вироком Устинівського районного суду Кіровоградської області за ч. 2 ст. 140, ст. 43 КК України (1960 року) до покарання у виді 2 років позбавлення волі;

-07 травня 2004 року вироком Устинівського районного суду Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185 КК України (2001 року) до покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі;

-05 березня 2008 року вироком Вознесенського районного суду Миколаївської області за ч. 2 ст. 185 КК України (2001 року) до 1 року обмеження волі;

-27 травня 2010 року вироком Устинівського районного суду Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі;

-13 грудня 2011 року вироком Устинівського районного суду Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185 КК України н 3 роки позбавлення волі;

-07 травня 2015 року вироком Устинівського районного суду Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки,

визнано винуватим, засуджено та призначено покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за новим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Устинівського районного суду Кіровоградської області від 07 травня 2015 року та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі.

ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно за таких обставин.

Так, 20 березня 2016 року біля 17.00 год., ОСОБА_8 на території домоволодіння ОСОБА_7 по АДРЕСА_1 , скориставшись тимчасовою відсутністю ОСОБА_7 , з покрівлі господарської будівлі, таємно, викрав три листи шестихвильового шиферу, згідно висновку товарознавчої експертизи за №137-16Д від 08 квітня 2016 року, вартістю 214.50 грн., чим причинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальні збитки.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просив скасувати вирок суду першої інстанції, мотивуючи тим, що під час досудового розслідування та судового розгляду справи не було взято з потерпілої розписки, що вона претензій матеріального та морального характеру не має.

Вказав, що обставинами, які пом`якшують його покарання є щире каяття та відшкодування матеріальних збитків, обтяжуючих обставин не встановлено.

Заслухавши доповідача, прокурора який просив відмовити в апеляції, але на підставі ст.404 КПК України зарахувати у строк покарання строк попереднього увезення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, потерпілої ОСОБА_7 яка просила задовольнити апеляцію обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Досудове розслідування та судове слідство у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про наявність в діях ОСОБА_8 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які у повному обсязі, відповідно до вимог параграфу 3 гл.28 КПК України, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи та є взаємоузгодженими між собою та відповідають фактичним обставинам справи.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.2 ст. 185 КК України у колегії суддів сумнівів не викликає.

Вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, крім визнання своєї вини, в повному обсязі доведена матеріалами кримінального провадження, які розглянуто судом першої інстанції в порядку ст.349 ч.3 КПК України.

При цьому, районний суд дотримав вимоги змісту ч.3 ст.349 КПК України, допитав обвинуваченого і за згодою всіх учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорювалися, у тому числі і тих фактичних обставин, які зазначені в обвинувальному акті.

На підставі викладеного, колегія суддів відповідно до ст.404 ч.1 КПК України не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, які не оспорювалися і стосовно яких, відповідно до вимог ст.349 ч.1 КПК України докази не досліджувались.

За таких обставин районний суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції відповідно до вимог ст.65 КК України врахував характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який неодноразово судимий вчинив кримінальне правопорушення у період іспитового строку, по місцю проживання характеризується посередньо. Врахував обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття та відшкодування матеріальних збитків та відсутність обставин, що обтяжують покарання та на переконання колегії суддів правильно призначив ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі за вчинене кримінальне правопорушення в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України, та правильно, на підставі ст. 71 КК України, частково приєднав не відбуту частину покарання, призначеного за вироком Устинівського районного суду Кіровоградської області від 07 травня 2015 року, яке є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, як обвинуваченим так і іншими особами.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 щодо того, що суд допустив порушення кримінального процесуального закону і не врахував всі пом`якшуючі обставини і, зокрема, розписку потерпілої про відсутність до нього матеріальних та моральних претензій є безпідставними, оскільки у вироку суд першої інстанції врахував у повній мірі всі пом`якшуючі обставини при призначенні покарання, у тому числі відшкодування завданої шкоди потерпілій та те, що цивільний позов потерпілою ОСОБА_7 не подано. Будь-яких порушень кримінального процесуального закону судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження не допущено. А тому, підстави для задоволення апеляції обвинуваченого та застосування ст.ст. 69, 75 КК України відсутні.

Разом із тим, на підставі ч.2 ст.404 КК України апеляційний суд вправі вийти за межі апеляційної скарги, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого, якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення та змінити вирок в цій частині.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, п. 2 Перехідних положень Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України, щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» слід зарахувати обвинуваченому ОСОБА_8 один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з дня затримання - 15 червня 2016 року по день набрання вироком законної сили - 20 жовтня 2016 року, включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, оскільки вказаний термін він перебував під вартою в місцях попереднього ув`язнення.

Враховуючи викладене колегія суддів доходить висновку, що вирок суду слід змінити в частині застосування положень ч.5 ст.72 КПК України та зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання ОСОБА_8 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, в решті вирок суду першої інстанції підлягає залишенню без зміни.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Устинівського районного суду Кіровоградської області від 15 червня 2016 року стосовно ОСОБА_8 змінити в частині зарахування у строк відбуття покарання строку попереднього ув`язнення.

На підставі ч.2 ст.404 КПК України зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з дня затримання 15 червня 2016 року по день набрання вироком законної сили - 20 жовтня 2016 року, включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, у той же строк з дня отримання копії ухвали.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4