АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1185/16 Справа № 202/6672/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
Головуючого: ОСОБА_2
Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про застосування до нього недозволених методів дізнання та досудового розслідування, -

ВСТАНОВИВ:
Вироком Індустріального суду м. Дніпропетровська від 01.04.2016 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

На підставі ст. 71 КК України, ОСОБА_8 призначено покарання за сукупністю вироків, частково приєднавши до призначеного покарання не відбуте покарання за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 жовтня 2012 року, у виді шістьох місяців позбавлення волі, остаточно визначивши до відбуття покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років і шість місяців.

В апеляційній скарзі та в судовому засіданні суду апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_8 , вказуючи на незаконність вироку суду першої інстанції у кримінальному провадженні №0001122, обґрунтовував свої доводи тим, що показання під час досудового розслідування та заяви про здійснення досудового розслідування та окремі процесуальні дії без участі захисника, здобуті шляхом психологічного та фізичного впливу на нього зі сторони працівників правоохоронних органів.

Заслухавши сторони, вивчивши доводи, викладені в апеляційних скаргах та доповненнях до них, матеріали кримінального провадження колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини у випадках, коли особа висуває небезпідставну скаргу на жорстоке поводження з боку представників держави, що порушує статтю 3 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, обов`язком національних органів є проведення «ефективного офіційного розслідування», спроможного встановити факти та виявити і покарати винних. В іншому випадку загальна юридична заборона катувань та нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження та покарання була б, незважаючи на основоположну важливість, неефективною на практиці, та у деяких випадках представникам держави було б можливо фактично безкарно порушувати права тих, хто знаходиться під їхнім контролем (п. 102, рішення ЄСПЛ «Ассенов та інші проти Болгарії» та п. 131, рішення ЄСПЛ «Лабіта проти Італії»).

Зі змісту ч. 6 ст. 206 КПК України слідує, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя, суд зобов`язані зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та , зокрема, доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи.

Відповідно до вимог ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ними з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язані внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Отже, враховуючи те, що перевірка заяв повинна проводитьсь неупередженою особою, про що зазначено в рішенні ЄСПЛ «Захаркін О.М. проти України» від 24 червня 2010 року, а також те, що при наявності підстав та доказів вказані ОСОБА_8 обставини можуть бути розцінене як кримінально-каране діяння, а суд апеляційної інстанції, в силу своїх повноважень, позбавлений можливості самостійно перевірити відповідність вказаних ними обставин дійсності, колегія суддів вважає необхідним доручити проведення перевірки, в установленому законом порядку, заяв обвинуваченого про застосування до них недозволенних методів під час досудового розслідування прокуратурі Дніпропетровської області.

Приймаючи до уваги той факт, що у своїх свідчення обвинувачений ОСОБА_8 повідомив про вчинення працівниками правоохоронного органу кримінального правопорушення, про вказану заяву слід повідомити прокурору Дніпропетровської області для реєстрації вказаної заяви та проведення досудового розслідування, в процесі якого необхідно детально перевірити доводи обвинуваченого ОСОБА_8 щодо застосування до нього недозволених методів розслідування у вигляді психологічного та фізичного впливу , що впливали на його показання та надання ним зав про здійснення ним свого захисту в ході досудового розслідування без участі захисника та прийняти по справі процесуальне рішення, копію якого та додані до нього матеріали направити до Апеляційного суду Дніпропетровської області у строк до 10 жовтня 2016 року.
На підставі наведеного вище, керуючись ст. 214 КПК України, ст. 405 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Повідомити прокуратуру Дніпропетровської області про заяву обвинуваченого ОСОБА_8 стосовно застосування до нього працівниками правоохоронних органів недозволених методів дізнання та досудового розслідування для реєстрації вказаної заяви у Єдиному реєстрі досудових розслідувань та проведення досудового розслідування.

Матеріали перевірки та копію прийнятого органом досудового розслідування процесуального рішення направити до Апеляційного суду Дніпропетровської області у строк до 10 жовтня 2016 року.
В судовому засіданні оголосити перерву до 11 години 13 жовтня 2016 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді