АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/1819/15-к Номер провадження 11-кп/786/32/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 травня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем судового засідання ОСОБА_5
за участі
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7 обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003437 відносно
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської області, проживає: АДРЕСА_1 , раніше судимий

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16.09.2015 року,-
В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком ОСОБА_8 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України на два роки позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Козельщинського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01.02.2013 року та остаточно визначено покарання у виді трьох років одного місяця позбавлення волі.

Вирішено питання щодо речових доказів.

На вирок суду надійшла апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , в якій він не оскаржуючи фактичні обставини справи, які суд визнав доведеними, і кваліфікацію дій обвинуваченого, просить пом`якшити призначене ОСОБА_8 покарання. Вважає, що вирок підлягає зміні у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, так судом не враховано позитивних характеристик обвинуваченого за місцем проживання.

Інші учасники судового провадження вирок суду не оскаржили.

Згідно з вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за кримінальне правопорушення, вчинене за таких обставин.
Маючи не зняту та не погашену судимість за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_8 , повторно, 10.11.2014 року приблизно в 10 год., перебуваючи поряд з буд. АДРЕСА_2 , з корисливою метою проник до автомобіля «Fiat Dukato» д.н.з. НОМЕР_1 . З даного автомобіля ОСОБА_8 таємно викрав належні потерпілому ОСОБА_10 мобільний телефон «Nokia 6500 clasik», вартістю 1539 грн. та флягу з нержавіючої сталі, вартістю 150 грн. Викраденим майном ОСОБА_8 розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 1689 грн.
Повторно, 15.11.2014 року ОСОБА_8 , перебуваючи поряд з буд. АДРЕСА_3 , з корисливою метою проник до автомобіля «Газель» д.н.з. НОМЕР_2 . З даного автомобіля ОСОБА_8 таємно викрав належну потерпілій ОСОБА_11 авто магнітолу «SHUTLE SUD-350», вартістю 770 грн. Викраденим майном ОСОБА_8 розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 770 грн.

Заслухавши доповідь судді-доповідача; захисника ОСОБА_7 , який в судових дебатах змінив апеляційні вимоги, а саме, просив скасувати вирок суду та призначити новий судовий розгляд під час якого дослідити всі докази, які є в кримінальному провадженні; обвинуваченого ОСОБА_8 , який підтримав свого захисника; заперечення прокурора ОСОБА_6 ; перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги колегія суддів не знайшла підстав для її задоволення виходячи з такого.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, за які він засуджений, ґрунтуються на зібраних у справі доказах, які відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України судом першої інстанції не досліджувались. У відповідності до зібраних по справі доказів, дії ОСОБА_8 кваліфіковані судом за ч.2 ст.185 КК України.

Під час апеляційного перегляду, перевірялися та не знайшли свого підтвердження доводи обвинуваченого щодо тиску який на нього чинили працівники міліції, внаслідок чого він обмовив себе в суді першої інстанції та погодився на спрощений порядок розгляду кримінального провадження.

Так, на підставі ухвали апеляційного суду від 08.12.2015 року прокуратурою Полтавської області були внесені дані до ЄРДР за № 0000409 за фактом перевищення службових повноважень працівниками міліції, що виразилось у застосуванні недозволених методів під час досудового розслідування та під час розгляду 16.09.2015 року кримінального провадження в суді.

Як вбачається зі змісту постанови від 27.02.2016 року слідчого в ОВС СВ прокуратури Полтавської області ОСОБА_12 про закриття кримінального провадження № 0000409, в ході досудового розслідування був опитаний обвинувачений ОСОБА_8 ; допитані працівники міліції ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , процесуальний керівник ОСОБА_19 , фельдшери швидкої допомоги ОСОБА_20 та ОСОБА_21 ; досліджена письмова інформація станції екстреної медичної допомоги та Кременчуцького відділу поліції. В ході досудового розслідування не встановлено фактів перевищення службових повноважень працівниками міліції відносно ОСОБА_8 ..

Вище зазначена постанова про закриття кримінального провадження ні ОСОБА_8 ні його захисником ОСОБА_7 не оскаржувалась та є чинною на час апеляційного перегляду вироку щодо ОСОБА_8 .

Доводи апелянта щодо само обмови обвинуваченим під час судового розгляду колегія суддів вважає неспроможними, оскільки вони спростовуються не тільки постановою про закриття про кримінальне провадження від 27.02.2016 року, а також змістом журналу судового засідання від 16.09.2015 року та носієм інформації, на якому за допомогою технічних засобів зафіксований перебіг судового засідання від 16.09.2015 року, зі змісту яких не вбачається істотних порушень вимог КПК України під час судового розгляду кримінального провадження, в тому числі під час допиту обвинуваченого та вирішенні питання щодо недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому з матеріалів провадження вбачається, що апелянт - захисник ОСОБА_7 , який діє на підставі доручення від 16.09.2015 року не захищав ОСОБА_8 ні під час досудового розслідування, ні під час судового розгляду в суді першої інстанції. Ознайомившись з матеріалами провадження 23.09.2015 року та сфотографувавши ці матеріали, захисник не отримував технічного носія інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції, а також не подавав зауважень на журнал судового засідання.

За таких обставин доводи апелянта щодо само обмовляння ОСОБА_8 під час судового провадження є голослівними, оскільки об`єктивно нічим не підтверджуються.

За змістом ст.403 КПК України, особа яка подала апеляційну скаргу має право змінити або доповнити її лише до початку апеляційного розгляду. Внесення до апеляційної скарги змін, які тягнуть за собою погіршення становища обвинуваченого, за межами строку на апеляційне оскарження не допускається.

Оскільки захисник ОСОБА_7 поза межами строку на апеляційне оскарження, фактично в судових дебатах усно змінив свої апеляційні вимоги, колегія суддів у відповідності до ч.2 ст.394, ч.3 ст.349,404 КК України переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги лише в частині призначеного обвинуваченому покарання.

Так, переглядаючи вирок суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що при призначенні покарання винному суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його стан здоров`я та сімейний стан. Також суд врахував обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які його обтяжують, вартість викраденого майна та його значимість для потерпілих, те, що нові злочини вчинені в період іспитового строку встановленого попереднім вироком. Обставинами, які пом`якшують покарання винного суд визнав щире каяття та сприяння розкриттю злочинів.

З урахуванням вище наведеного, суд прийшов до правильного висновку, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції ч.2 ст.185 КК України.

Твердження апелянта про те, що при призначенні покарання суд безпідставно не врахував позитивні характеристики з місця проживання ОСОБА_8 колегія суддів вважає некоректними та безпідставними, оскільки зі змісту дослідженої судом характеристики не вбачається, що вона характеризує ОСОБА_8 з позитивної сторони. Натомість, зі змісту цієї характеристики вбачається, що обвинувачений покинув навчання в Решетилівському професійному ліцеї, ніде не працює, схильний до крадіжок, мав приводи в міліції. Хоча в характеристиці зазначено, що ОСОБА_8 нібито допомагає батькам по господарству, однак в судовому засіданні було з`ясовано, що обвинувачений останнім часом вдома взагалі не проживав. Ця обставина крім пояснень обвинуваченого об`єктивно підтверджується тим, що обвинувачений не з`являвся за викликами до суду, ухвала про його привід не була виконана, а з 19.05.2015 року до постановлення вироку обвинувачений перебував у розшуку.

Крім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в Козельщинському районному суді Полтавської області знаходиться подання про скасування звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування покарання за вироком Козельщинського районного суду Полтавської області від 01.02.2013 року. Така обставина також характеризує обвинуваченого не з позитивного боку.

Ці обставини хоча й не зазначені у вироку, однак фактично також були враховані при визначенні виду та розміру покарання, а тому колегія суддів погоджується з висновками суду щодо неможливості виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів без ізоляції ОСОБА_8 від суспільства.

Оскільки злочин вчинено в період невідбутого покарання у виді позбавлення волі, остаточне покарання за сукупністю вироків суд призначив за правилами ст.71 КК України, частково приєднавши до призначеного покарання частину невідбутого покарання.

З урахуванням вище викладеного, а також того, що покарання ОСОБА_8 призначено з дотриманням вимог ст.ст.65,71 КК України, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги щодо необхідності пом`якшення призначеного обвинуваченому судом покарання.

За таких обставин, апеляційні вимоги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 до задоволення не підлягають.

Оскільки 16.09.2015 року ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, цей строк на підставі ч.5 ст.72 КК України підлягає зарахуванню в строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ч.2 ст.376,ст.ст. 404,407, 418 КПК України колегія суддів колегія суддів , -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука від 16.09.2015 року відносно ОСОБА_8 без змін.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з 16.09.2015 року по 13.05.2016 року з розрахунку один день попереднього увезення за два дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

С У Д Д І :

ОСОБА_22 ОСОБА_23 ОСОБА_24