Справа № 755/5669/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"21" листопада 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

перекладача ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.02.2016 за № 0001961 за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Грузії, громадянина Грузії, не одруженого, з вищою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

та

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Грузія, громадянина Грузії, не одруженого, з неповною середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в :
Судом визнано доведеним, що 11.02.2016 приблизно о 21:45 ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 знаходилися неподалік будівлі № 9-В по Ентузіастів в м. Києві, де на пішохідній доріжці біля будівлі ВП № 3 Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві, помітили раніше невідому їм ОСОБА_10 , у руках якої була сумка та в цей момент у них виник злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна, обравши об`єктом свого злочинного посягання сумочку із речами потерпілої ОСОБА_10 .

Реалізуючи свої злочинні наміри направлені на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою обрання місця та обстановки сприятливої для вчинення злочину та особистого збагачення, за попередньою змовою ОСОБА_8 з ОСОБА_9 , почали підходити ближче до ОСОБА_10 та пройшли повз останньої. Перебуваючи позаду ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , поштовхом повалив на землю ОСОБА_10 , а ОСОБА_9 , з метою подолання опору з боку ОСОБА_10 , схопив останню рукою за горло, притиснув обличчям у сніг, та почав наносити удари в різні частини тіла ОСОБА_10 .

Після чого, ОСОБА_9 , вирвав з рук ОСОБА_10 сумку чорного кольору вартістю 100 гривень, в якій містились наступні речі: шкіряний гаманець коричневого кольору, вартістю 200 гривень, в якому були грошові кошти в сумі 820 гривень, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_10 , та ідентифікаційний код фізичної особи платника податку на ім`я ОСОБА_10 , пакет з продуктами харчування та комплект ключів від квартири, та разом з ОСОБА_8 , з викраденими речами побігли в напрямку будинку № 7/1 по вул. Ентузіастів в м. Києві.

В подальшому, ОСОБА_9 та ОСОБА_11 були затримані працівниками Дніпровського управління поліції ГУ Національної поліції в м. Києві.

Вказаних висновків суд дійшов провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Зокрема, будучи допитаними в судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , кожен окремо, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, визнали повністю, дали покази, в яких підтвердили обставини скоєння кримінального правопорушення щодо його дати, часу місця, способу вчинення, що викладені в установочній частині вироку, щиро розкаялися у вчиненому.

Також обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , кожен окремо, з власного боку негативно оцінили свої протиправні дії, пообіцяли у подальшому не порушувати закон за жодних умов.

Вказали, що цей злочин вчинити вимушено через фінансові проблеми, які у них виникли після приїзду до України.

У той же час, будучи допитаною з дотриманням правил, передбачених частиною другою, третьою, п`ятою-чотирнадцятою статті 352 КПК України, у судовому засіданні та попередженою про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання потерпіла ОСОБА_10 підтвердила обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені в установочній частині вироку, щодо дати, часу, місця та способу його вчинення, які вище встановлені судом.

Зазначила на тому, що будь-яких претензій по відшкодування матеріальної та моральної шкоди не має. В частині призначення покарання обвинуваченим, враховуючий їх вік та обставини вчинення злочину на позбавленні волі в умовах ізоляції не наполягала.

Вказані показання обвинувачених та потерпілої суд визнає належними оскільки, вони прямо і непрямо підтверджують існування/відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність і недостовірність, можливість та неможливість використання інших доказів та допустимими, враховуючи, що останні отримані у порядку встановленому КПК України.
Також, будучи допитаним, у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попередженим про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_12 вказав, що 11.02.2016 близько 21:50 знаходився біля будівлі ВП № 3 Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві, що за адресою: м. Київ, вул. Ентузіастів, 9В. Спілкувався із заявником щодо крадіжки з його автомобіля та почув жіночий крик, який доносився за рогу будівлі ВП № 3, тож вирішив перевірити хто кричить й відразу ж пішов в бік кута будівлі. Відстань до кута будинку була приблизно 15 метрів. Коли пройшов близько 5-7 метрів, побачив, як із-за рогу будівлі ВП № 3 вибігли двоє невідомих. В цей час один з невідомих, пробігаючи повз припарковані автомобілі, навпроти бокової частини будівлі ВП № 3, викинув між автомобілем предмет схожий на сумку. В цей момент свідок відреагував та почав бігти за невідомими, крім того за вказаними особами побігли працівники слідчо-оперативної групи, які також знаходились біля будівлі ВП № 3. Неподалік від будинку по вул. Ентузіастів, 7/1 на пішохідній доріжці він затримав одного з невідомих, який був в шапці та матерчатій куртці, іншого затримали експерт та оперуповноважений слідчо-оперативної групи. Затриманими виявились особи грузинської зовнішності, які представились як обвинувачені. Крім того на вказане місце підбігла жінка яка кричала: «Це вони, тримайте їх!!!». Після чого жінка пояснила, що вказані особи пограбували її, наділи капюшон на голову, тримали капюшон, опустили голову в сніг та відібрали сумку з особистими речами. В цей час він згадав, що вказані чоловіки викинули предмет схожий на сумку між автомобілями й по слідах повернулися до ТЗ, де було виявлено сумку, яку впізнала потерпіла. Після чого слідчим була вилучена вказана сумка.

В свою чергу, будучи допитаним, у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попередженим про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_13 зазначив, що 11.02.2016 під час відібрання пояснень у особи знаходячись біля службового автомобіля, що б взяти необхідні бланки для складання протоколу огляду місця події, почув гучний крик жінки, яка кликала на допомогу. В дзеркало бокового зору автомобіля помітив, як члени слідчо-оперативної групи № 68 побігли в бік будинку № 7/1 по вул. Ентузіастів в м. Києві. Разом з цим жінка не переставала кричати та кликати на допомогу, тому він, в свою чергу, також вибіг з службового автомобіля та побіг в бік вказаного будинку. Пробігши близько 40 метрів, помітив, як експерт СОГ № 68 спільно з оперуповноваженим СОГ № 68 та начальником сектору ДІП ОСОБА_12 , затримали двох невідомих осіб грузинської зовнішності. Також біля вказаних осіб перебувала жінка яка кричала, та вказувала на невідомих осіб грузинської зовнішності, що вони відкрито викрали у неї її сумку та намагались втекти, однак вона їх переслідувала та з поля зору не втрачала. Після чого ОСОБА_12 повідомив, що бачив, як хтось з затриманих осіб викинув, під час втечі, між автомобілями, предмет схожий на сумку. В подальшому було виявлено сумку, на яку вказала жінка, та повідомила, що це її сумка. Свідок в свою чергу запросив понятих та почав проводити огляд місця події, під час якого вилучив вказану сумку. Надалі, ОСОБА_10 показала місце, де затримані особи, на яких вказала остання, застосувавши фізичну силу, відкрито заволоділи її сумкою. Після чого свідком також було проведено огляд місця події, під час якого на сніговому покриві було виявлено та вилучено слід протектору взуття. Після проведення першочергових слідчих дій, ОСОБА_10 та затримані доставлені до Дніпровського УП.

Будучи допитаним, у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попередженим про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_14 надав суду показання аналогічні свідченням свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Вказані показання свідків суд визнає належними оскільки, вони прямо і непрямо підтверджують існування/відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність і недостовірність, можливість та неможливість використання інших доказів та допустимими, враховуючи, що останні отримані у порядку встановленому КПК України.
Загалом, обставин регламентованих ст. 87 КПК України в ході судового розгляду встановлено не було.
Даних передбачених ч. 2 ст. 96 КПК України відносно допитаного судом свідка для доведення недостовірності його показань, як-то показання, документи, які підтверджують їх репутацію, зокрема, щодо засудження за завідомо неправдиві показання, обман, шахрайство або інші діяння, що підтверджують нечесність останніх в ході судового розгляду встановлено не було.
В свою чергу, з досліджених судом, у порядку ст. 358 КПК України, у судовому засіданні, документів, тобто спеціально створених з метою збереження інформації матеріальних об`єктів, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків, зображення тощо відомостей, судовим слідством було встановлено наступне.

Протоколом огляду місця події з ілюстрованою таблицею, а саме ділянки відкритої місцевості з асфальтовим, земельним та сніговим покриттям площею 5*5 й являє собою паркувальний майданчик для ТЗ навпроти будівлі Дніпровського УП за адресою: м. Київ вул. Ентузіастів, 9-В, від 11.02.2016 складеного слідчим Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_13 у присутності понятих та потерпілої в період часу з 23:00 до 23:50 підтверджується місце, орієнтовний час та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, як-то перелік викраденого у потерпілої майна.

Зокрема у цьому протоколі зафіксовано, що між ТЗ «Форд», д.н.з. НОМЕР_1 , та «Мітсубісі», д.н.з. НОМЕР_2 , було виявлено сумку потерпілої з наявним у ній майном, яку остання впізнала, як ту, що викрали обвинувачені.

Порушень вимог ст.ст. 104-106, 234, 237, 223 КПК України судом не встановлено та сторонами не доведено.

З протоколів затримання обвинувачених здійснених слідчим Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_15 від 12.02.2016 слідує, що вони були затримані у порядку п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України. Час фактичного затримання 22:00 11.02.2016.

Тобто, цим доказом підтверджується факт знаходження обвинувачених на місці події в момент вчинення злочину, порушення вимог КПК України при їх складанні не виявлено.

З протоколу огляду вилучених речей з фототаблицею здійсненого слідчим Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_16 у присутності потерпілої ОСОБА_10 від 15.02.2016 слідує, що у приміщенні Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, 2 (кабінет № 328) 15.02.2016 о 09.11 розпочато огляд речей, які були вилучені під часогляду місця події 12.02.2016 за адресою: м. Київ, вул. Ентузіастів, 9-В, а саме: жіночу сумку матерчату чорного кольору з коричневими дерматиновими ручками, в якій містились наступні речі: гаманець шкіряний коричневого кольору в якому містились грошові кошти в сумі 826 гривень, картка киянина на ім`я ОСОБА_10 , пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_10 , дисконтні картки (матеріальної цінності не представляють), чохол для документів синього кольору, в якому містились наступні речі: паспорт громадянина України, ідентифікаційний код платника податку на ім`я ОСОБА_10 , пластикова банківська картка «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , компакт-диск, також в сумці містились рукавиці коричневого кольору з фіолетовими вставками, тобто, у цій ситуації, даний перелік майна кореспондується з переліком того майна, яке було у сумці потерпілої при грабежі.
З протоколів слідчих експериментів від 01.03.2016 за участю потерпілої та свідка ОСОБА_12 здійснених слідчим Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_16 01.03.2016 в присутності понятих у період часу з 11:18 до 11:26 та 11:35 до 11:44, відповідно, підтверджується алгоритм дій, які були вчиненій обвинуваченими при грабежі потерпілої, події, які відбувалися після цього.

Відображені у протоколах обставини кореспондуються з показаннями наданими у суді потерпілою та свідком ОСОБА_12 .

Порушень вимог ст.ст. 104-106, 223, 228, 231, 240 КПК України судом не встановлено та сторонами не доведено.

Протоколом огляду місця події, а саме ділянки відкритої місцевості з асфальтовим, земельним та сніговим покриттям площею 5*5 й являє собою пішохідну доріжу між адміністративною будівлею Дніпровського УП за адресою: м. Київ вул. Ентузіастів, 9-В та багатоповерховим житловим будинком № 7/2 від 12.02.2016 складеного слідчим Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_13 в період часу з 01:00 до 01:50 підтверджується місце та інші обставини вчинення кримінального правопорушення.

Зокрема у цьому протоколі зафіксовано, що на сніговому покрові виявлені сліди взуття, які було сфотографовано та збережено на електронній копії.

Порушень вимог ст.ст. 104-106, 234, 237, 223 КПК України судом не встановлено та сторонами не доведено.

Вказані документи суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки останні відповідають вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог ст.ст. 87, 99 КПК України, судом не встановлено та сторонами не доведено.

Цими доказами в їх сукупності підтверджуються обставини регламентовані ст. 91 КПК України.

Щодо протоколу слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_8 від 10.03.2016, то суд цей доказ визнається допустимим так, як він отриманий у порядку КПК України, але не належним з огляду на те, що ним ні прямо, ні непрямо не підтверджується існування/відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження.
При цьому, з досліджених судом, у порядку § 3 Глави 28 КПК України, у судовому засіданні, висновків експертів, тобто докладних описів проведених експертом досліджень та зроблених за їх результатами висновків, судовим слідством встановлено наступне.

З висновку експерта № 407 від 15.02.2016 у ОСОБА_10 виявлено легкі тілесні ушкодження, які за давністю можуть відповідати 11.02.2016.

Даний доказ підтверджує той факт, що до потерпілої застосовувалося насильство у момент злочину, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

При цьому, наявні у провадженні постанови слідчих про призначення експертиз свідчать про те, що останні були призначені у відповідності до Кримінального процесуального Кодексу України.

Порушень положень § 5 Глави 4 КПК України в ході судового розгляду сторонами не доведено та судом не встановлено.

Згідно ч. 5 ст. 356 КПК України, в ході судового розгляду кожна сторона кримінального провадження для доведення або спростування достовірності висновків експертів, мала право надати суду відомості, які б стосувалися знань, вмінь, кваліфікації, освіти та підготовки цих експертів, однак стороною захисту такі відомості суду надані не були та в судовому засіданні судом не встановлені.

Таким чином, зазначений висновок суд визнає належним і допустимим доказом.

Щодо висновку № 679/тр від 23.02.2016 з якого слідує, що вирішити питання щодо тотожності конкретного взуття, а саме сліду низу взуття, на наданому на дослідження фотозображенні вилучений 12.02.2016 за адресою: АДРЕСА_4 , залишений взуттям по типу наданого на дослідження взуття, вилученого у ОСОБА_9 , під час затримання останнього, в порядку ст. 208 КПК України, в приміщені Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві, за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, 2 в кабінеті №304 12.02.2016 о 12 год. 00 хв. не виявилось можливим, у зв`язку з тим, що слід не придатний для ідентифікації, то суд визнає цей доказ допустимим так, як він отриманий у порядку КПК України, але не належним з огляду на те, що ним ні прямо, ні непрямо не підтверджується існування/відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження.
В свою чергу, згідно положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Тож, у судовому засіданні прокурором та захисником ОСОБА_5 було заявлено клопотання про відмову від допиту свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , яке ухвалою суду, постановленою у порядку ч. 4 ст. 371 та ч. 2 ст. 372 КПК України, за згодою сторін кримінального провадження, а саме з боку обвинувачення та захисту, з урахуванням положень ст.ст. 22, 26 КПК України, задоволено.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Тож суд, враховуючи вищевикладені докази, які були надані суду у ході розгляду провадження та визнані належними і допустимими, вважає доведеною винуватість обвинувачених у вчиненні грабежу, враховуючи показання їх самих, дані протоколів огляду, слідчого експерименту, висновки експерта, із дотриманням стандарту доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

При цьому, суд в черговий раз наголошує на тому, що будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачений КПК України, суду надано не було.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за обставин, встановлених судом.

Тож, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив відрите викрадення чужого майна, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого (грабіж), за попередньою змовою групою осіб.

В свою чергу, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив відрите викрадення чужого майна, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого (грабіж), за попередньою змовою групою осіб.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_11 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінального правопорушення (злочину), особи винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують їх покарання.

Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , кожного окремо, судом визнається їх щире каяття.

При цьому, суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.
У судовому засіданні обвинувачені свою вину визнали у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаялися та в ході судового розгляду критично оцінили свої дії, зауважили на тому, що готові нести відповідальність за вчинене, у межах своєї вини, що також свідчить про те, що вони розуміють тяжкість наслідків від своїх дій та щиро каються, дійсно бажають виправити ситуацію, що склалася з їх вини.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , відповідно до імперативних положень ч. 2 ст. 67 КК України, судом визнається вчинення злочину щодо особи похилого віку, якою є потерпіла ІНФОРМАЦІЯ_3 у розумінні ст. 10 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» (п. 6 ч. 1 ст. 67 КК України).

Також, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_9 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має постійне місце реєстрації та проживання, позивно характеризується за місцем проживання, стан здоров`я, невстановленість судом наявності зв`язків з антигромадськими елементами, спосіб життя (не працює, раніше не судимий, не одружений), що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає прийнятні соціальні зв`язки; позицію потерпілої у справі, щодо необхідної міри покарання; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції статті 186 КК України у виді позбавлення волі зі звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України та покладенням обов`язків з числа ст. 76 КК України.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_11 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має постійне місце реєстрації та проживання, стан здоров`я, невстановленість судом наявності зв`язків з антигромадськими елементами, спосіб життя (не працює, раніше не судимий, не одружений), що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає прийнятні соціальні зв`язки; позицію потерпілої у справі, щодо необхідної міри покарання; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції статті 186 КК України у виді позбавлення волі зі звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України та покладенням обов`язків з числа ст. 76 КК України.

Про можливість належної соціалізації обвинувачених та допустиму репутацію свідчить невстановленість судом наявності зв`язків з антигромадськими елементами, спосіб життя (невстановленість зловживання алкогольними напоями), характер вчиненого кримінального правопорушення та відсутність за його результатами будь-яких непомірних наслідків для інтересів суспільства, які б безумовно превелювали над принципом поваги до свободи особистості і дали б змогу суду прийти до висновку про необхідність призначення більш суворого покарання та оскільки переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинувачених та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Запобіжний захід ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , як захід забезпечення кримінального провадження, у вигляді тримання під вартою, враховуючи вимоги ст.ст. 177, 178 КПК України, слід змінити з утримання під вартою на особисте зобов`язання до набрання вироком законної сили.

Питання процесуальних витрат у провадженні суд вирішує відповідно до ст. 124 КПК України.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_8 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді утримання під вартою змінити на особисте зобов`язання за адресою: АДРЕСА_2 з покладенням обов`язків: прибувати за кожною вимогою до суду, повідомляти про зміну місця проживання суд та не відлучатися з м. Києва без дозволу суду, до набрання вироком законної сили, у зв`язку з чим звільнити з-під варти останнього негайно в залі суду.

ОСОБА_9 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_9 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді утримання під вартою змінити на особисте зобов`язання за адресою: АДРЕСА_2 з покладенням обов`язків: прибувати за кожною вимогою до суду, повідомляти про зміну місця проживання суд та не відлучатися з м. Києва без дозволу суду, до набрання вироком законної сили, у зв`язку з чим звільнити з-під варти останнього негайно в залі суду.

Стягнути солідарно з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , витрати на залучення експерта у сумі 1382, 40 грн. (висновок № 679/тр від 23.02.2016).

Речові докази: кросівки залишити у володінні ОСОБА_9 .

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва.
Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченим, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

С у д д я : ОСОБА_1