Справа №: 398/4812/15-к
ВИРОК
Іменем України
"28" квітня 2016 р.

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

судді ОСОБА_1 ,

секретарі ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Аркалик, Тургайської області, Республіка Казахстан, українця, громадянина України, вдівця, непрацюючого, проживає у буд. АДРЕСА_1 та зареєстрований у буд. АДРЕСА_1 , вважається таким, що не має судимостей;

у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:

02 серпня 2015 року, близько 15 години 00 хвилин ОСОБА_5 прийшов до будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_6 . ОСОБА_5 зайшов у двір даного будинку, діючи умисно з корисливих спонукань та маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю уваги мешканців будинку АДРЕСА_2 таємно викрав велосипед марки «Україна», чорного кольору та який належить ОСОБА_7 . Вартість велосипеда марки «Україна», з урахуванням зносу та відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №655 від 16.09.2015 року, становить 600 грн. 00 коп.

Після чого, ОСОБА_5 зник з місця вчинення кримінального правопорушення та розпорядився майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_7 майнову шкоду у розмірі 600 грн. 00 коп.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

ОСОБА_5 у судовому засіданні свою провину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України визнав повністю, погодився з кваліфікацією щодо вчиненого ним діяння, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно викрав велосипед марки «Україна», бо хотів їсти, так як має скрутне матеріальне становище.

У зв`язку з цим, у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, за згодою учасників процесу, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорювалися, і визнав можливим обмежити обсяг доказів допитом обвинуваченого, а також дослідженням матеріалів, що стосуються особистості обвинуваченого.

Також обвинуваченому судом було роз`яснено, що в разі розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини справи.

Суд, вислухавши обвинуваченого, який свою провину визнав в повному обсязі, прокурора, в виду того, що обвинувачений дав згоду на розгляд справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, дійшов висновку що - вина обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України - доведена належними та допустимими доказами, які були підтвердженні самим обвинуваченим.

Суд вважає, що вина ОСОБА_5 в інкримінованому йому злочині доведена повністю і його дії слід кваліфікувати: ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Згідно із ст. ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

При призначенні покарання у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує, суспільну небезпеку вчиненого ним, його особистість: вважається таким, що не має судимостей, вдівець, характеризується посередньо.

Також обставини, передбачені ст. ст. 66, 67 КК України, які обтяжують та пом`якшують покарання, вчиненого ним.

Обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, визнання провини, тяжкий матеріальний стан.

Обставини, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Підстав для застосування ст. 69 КК України судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе при застосуванні такого виду покарання як арешт.

Цивільний позов не заявлено. Запобіжний захід обвинуваченому не обирався. Процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів, суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 366- 371, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді арешту строком 2 (два) місяці.

Обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, взявши його під варту в залі суду.

У строк відбування покарання ОСОБА_5 зарахувати тримання під вартою з 28 квітня 2016 року та врахувати положення ст. 72 КК України.

Речові докази: велосипед марки «Україна», чорного кольору, який був наданий на зберігання потерпілій ОСОБА_7 залишити їй в користування.

Матеріали кримінального провадження залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням з обвинувальним актом.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Кіровоградської області, через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ: ОСОБА_8 НЕРОДА