АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 211/7062/14-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/449/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 травня 2016 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Кривому Розі Дніпропетровської області апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 грудня 2014 року про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, українця,

громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодружений,

на утриманні якого неповнолітні діти не перебувають, раніше судимий

02.12.2013 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська

Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 309 КК України, із застосуванням ч. 4

ст. 70 КК України, до позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 75

КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком

на 2 роки, до затримання проживав за адресою:

АДРЕСА_1 ,

призначеного за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Дніпропетровської області від 02 грудня 2013 року, та направлення для відбування покарання у виді позбавлення волі.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7

засуджений ОСОБА_6

представник КВІ ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Так, ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 грудня 2014 року було задоволено подання начальника Довгинцівського РП Центрально-Міського МВ КВІ м. Кривого Рогу УДПтСУ України в Дніпропетровській області та скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_6 , призначеного за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Дніпропетровської області від 02 грудня 2013 року, яким його було засуджено за вчинення кримінального правопорушення - злочину, передбаченого за ч. 2 ст. 309 КК України, із застосуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України, до позбавлення волі строком на 4 роки, зі звільненням, згідно ст. 75 КК України, від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 роки, та було направлено для відбування покарання у виді позбавлення волі.

Скасовуючи випробування засудженому, суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_6 не виконав умови звільнення його від відбування покарання з випробуванням, які було покладені на нього відповідно до вироку суду від 02.12.2013р., зокрема, без поважних причин не з`явився до кримінально-виконавчої інспекції для постановки його на облік, змінив місце проживання та не повідомив про це кримінально-виконавчу інспекцію, що, на думку суду, свідчить про ухилення засудженого від контролю в період звільнення від відбування покарання з випробуванням.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги засуджений ОСОБА_6 посилається на ті обставини, що в період звільнення від відбування покарання з випробуванням він виконував покладені на нього обов`язки, з`являвся на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу, а згодом до кримінально-виконавчої інспекції у м. Павлоград, у зв`язку зі зміною місця проживання, та ніяких порушень покладених на нього обов`язків не допускав.

Крім того, він вважає, що на даний час судимість за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Дніпропетровської області від 02 грудня 2013 року знята та погашена 02 грудня 2015 року.

Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу учасниками судового провадження подані не були.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді прокурор та представник кримінально-виконавчої інспекції заперечували проти апеляційної скарги та просили ухвалу суду першої інстанції залишити без змін як законну і обґрунтовану; засуджений підтримав апеляційну скаргу та наполягав на скасуванні ухвали суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду Дніпропетровської області, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та особової справи, обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання у разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

При скасуванні звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, суддя зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що контролює відбування покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

На думку колегії суддів, розглядаючи подання начальника Довгинцівського РП Центрально-Міського МВ КВІ м. Кривого Рогу УДПтСУ України в Дніпропетровській області, суд першої інстанції в повній мірі дотримався зазначених вимог закону та зробив обґрунтовані висновки про небажання ОСОБА_6 ставати на шлях виправлення.

Так, вирок відносно ОСОБА_6 був ухвалений 02 грудня 2013 року, згідно з яким засудженого було звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з випробуванням строком на 2 роки та відповідно до ст. 76 КК України покладено обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію (а.о.с. 2).

Після отримання копії зазначеного вироку суду першої інстанції, 07.02.2014 року за вих. № 479 начальником кримінально-виконавчої інспекції було направлено виклик ОСОБА_6 (а.к.п. 3, а.о.с. 3), в якому вказано на необхідність прибуття засудженого 17.02.2014 року для постановлення його на облік та роз`яснення умов і порядку відбування покарання з випробуванням, за яким останній до кримінально-виконавчої інспекції не з`явився.

У зв`язку з неявкою засудженого до кримінально-виконавчої інспекції, 17.02.2014 року за вих. № 572 до Довгинцівського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області було надіслано подання про здійснення приводу засудженого ОСОБА_6 (а.о.с. 8).

Згідно рапортів дільничних інспекторів Довгинцівського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, було встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , проживає ОСОБА_9 , 1981 року народження, яка пояснила, що ОСОБА_6 вона не знає та такий за вказаною адресою не мешкає (а.к.п. 4, 6, а.о.с. 17, 19, 28).

В ході перевірки кримінально-виконавчою інспекцією місцезнаходження засудженого було встановлено, що ОСОБА_6 не зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.о.с. 25), у КЗ «Криворізький протитуберкульозний диспансер № 2», КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» ДОР», КЗ «Криворізький психоневрологічний диспансер» на лікуванні не знаходиться (а.о.с. 21, 22, 23), в Криворізькій УВП УДПтСУ в Дніпропетровській області (№ 3) не значиться (а.о.с. 26), Криворізьким МВ ОКЗ «Бюро судмедекспертизи» факт смерті ОСОБА_6 не реєструвався (а.о.с. 20).

За результатами вжитих заходів місцезнаходження ОСОБА_6 не було встановлено, у зв`язку з чим начальник Довгинцівського РП Центрально-Міського МВ КВІ м. Кривого Рогу УДПтСУ України в Дніпропетровській області звернувся з поданням про передачу матеріалів для проведення подальших розшукових дій (а.к.п. 7, а.о.с. 29), в ході яких було оголошено розшук ОСОБА_6 та заведено відносно нього розшукову справу (а.к.п. 8, 9, а.о.с. 30, 31, 32).

Таким чином, засуджений ОСОБА_6 з моменту звільнення його від відбування покарання з випробуванням і надання ним розписки про роз`яснення йому покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, та наслідків їх недотримання, до направлення подання для вирішення питання про скасування звільнення від покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі покладені на нього вироком суду обов`язки систематично не виконував, порушував порядок відбування покарання.

Так, ОСОБА_6 не з`явився на виклик кримінально-виконавчої інспекції для постановлення його на облік та роз`яснення умов і порядку відбування покарання з випробуванням, з огляду на це дільничними інспекторами Довгинцівського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області було здійснено перевірку за місцем проживання засудженого: АДРЕСА_1 , однак було встановлено, що ОСОБА_6 за даною адресою не мешкає.

Вжитими заходами з боку кримінально-виконавчої інспекції, шляхом направлення запитів до різних установ, в тому числі медичних та установ виконання покарання, місцезнаходження ОСОБА_6 встановити не вдалося.

Крім того, твердження засудженого ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі про те, що він став на шлях виправлення, а судимість за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Дніпропетровської області від 02 грудня 2013 року знята і погашена є безпідставними, оскільки питання про заміну іспитового строку було розглянуто судом першої інстанції 23 грудня 2014 року, тобто до 02 грудня 2015 року, коли закінчується термін іспитового строку, а протоколом затримання ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, від 12 грудня 2015 року (а.к.п. 22-24), та копією ухвали Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Дніпропетровської області від 14 грудня 2015 року про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (а.к.п. 27), підтверджується той факт, що засуджений в період іспитового строку не став на шлях виправлення та порушив обов`язки, покладені на нього судом першої інстанції відповідно до вироку від 02 грудня 2013 року.

Приймаючи до уваги вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_6 у період іспитового строку не виконував покладені на нього обов`язки, що свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення, а тому суд, відповідно до ст. 78 КК України та ст. 166 КВК України, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про направлення його для відбування покарання призначеного вироком суду.

Таким чином, жодних передбачених законом підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 та скасування ухвали суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 грудня 2014 року про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_6 , призначеного за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Дніпропетровської області від 02 грудня 2013 року, та направлення для відбування покарання у виді позбавлення волі, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.

На судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді Апеляційного суду

Дніпропетровської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4