ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 293/313/16-к
01 червня 2016 року смт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої не з`явилася

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000114, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.03.2016 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Фрунзе Генічеського району Херсонської області, освіта середня, не одруженого, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:

08.03.2016 обвинуваченому зателефонувала ОСОБА_5 та попросила його забрати з будинку її матері ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 (далі будинок) речі її дітей. Обвинувачений на вказану пропозицію погодився. 09.03.2016 близько 00 год. 30 хв. обвинувачений прибув до будинку, не маючи ключів від вхідних дверей він проник у будинок через вікно шляхом виймання шибки, обумовивши це попередньо з ОСОБА_5 . Перебуваючи в приміщенні будинку обвинувачений виконав прохання ОСОБА_5 , зібрав речі дітей, про які остання просила. В цей час у нього раптово виник умисел на таємне викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_6 (далі потерпіла). Реалізуючи свій злочинний намір обвинувачений шляхом вільного доступу викрав чоловічу куртку з шкірозамінника фірми T&Y вартістю 375,00 грн., чоловічі туфлі модельні зі шкірозамінника фірми САВ вартістю 175,00 грн., DVD програвач марки LG модель DVX 642 разом з пультом дистанційного керування до нього вартістю 200,00 грн., чоловічі джинсові штани фірми BR-BARON вартістю 175,00 грн., черевики зимові з високим берцем вартістю 300,00 грн., які належали потерпілій. Після цього обвинувачений місце злочину залишив, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій матеріального збитку на загальну суму 1225,00 грн.

В судовому засіданні обвинувачений свою винуватість у вчиненні злочину визнав у повному обсязі, а також визнав усі вказані вище обставини вчинення злочину.
З огляду на це та враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, присутні в судовому засіданні, судом згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України було визнано недоцільним здійснення допиту свідків, вказаних у реєстрі матеріалів досудового розслідування (а.с. 7, 8), щодо обставин вчинення обвинуваченим злочину, які ніким не оспорюються. При цьому судом в судовому засіданні на виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України було роз`яснено обвинуваченому зміст цих обставин (обставин вчинення ним злочину), з`ясовано, що визнання ним обставин вчинення злочину є добровільним, а також було роз`яснено йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України.
Від давання показів обвинувачений відмовився, повідомив, що щиро розкаюється у вчиненому.
Вчинення обвинуваченим злочину, окрім повного визнання ним його винуватості, підтверджується дослідженими судом в судовому засіданні наступними доказами, що наявні в матеріалах кримінального провадження № 0000114 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України (далі МКП):
-протоколом огляду місця події від 11.03.2016 з ілюстративними таблицями та план-схемою (МКП, арк. 8-17);
-протоколом огляду місця події від 11.03.2016 з ілюстративними таблицями (МКП, арк. 19-21);
-протоколом огляду місця події від 11.03.2016 з ілюстративними таблицями (МКП, арк. 23-25);
-висновком експерта від 24.03.2016 № 1/1381 (МКП, арк. 34-46);
-таблицею № 1 до протоколу огляду місця події від 11.03.2016 (МКП, арк. 48-50);
-висновком експерта від 24.03.2016 № 1/1369 (МКП, арк. 56-59);
-постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 23.03.2016 (МКП, арк. 102, 103);
-розпискою ОСОБА_7 від 23.03.2016 (МКП, арк. 104);
-розпискою ОСОБА_4 від 23.03.2016 (МКП, арк. 105);
-квитанцією № 14 від 25.03.2016 про прийняття речових доказів (МКП, арк. 106);
-протоколом проведення слідчого експерименту від 23.03.2016 з ілюстративними таблицями (МКП, арк. 108-115).
Підстав для визнання вказаних вище доказів недопустимими згідно зі ст. ст. 86-89 КПК України судом при розгляді справи не встановлено.
Згідно зі звітом про проведення незалежної оцінки майна № 160317/33-Л (МКП, арк. 65-75) загальна вартість викраденого обвинуваченим майна складає 1225,00 грн.

Оцінивши у сукупності всі досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до переконання, що вина обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, доведена повністю. А тому суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Оскільки обвинувачений усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння (дії), передбачав його суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання, суд згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 24 КК України приходить до висновку, що злочин вчинено обвинуваченим з прямим умислом.
Враховуючи, що викрадене майно має певну вартість, а саме 1225,00 грн., суд приходить до висновку, що злочин вчинено обвинуваченим з корисливих мотивів.

Станом на момент вчинення злочину обвинувачений досяг віку, з якого відповідно до ст. 22 КК України може наставати кримінальна відповідальність (паспорт, МКП, арк. 86). Станом на 25.03.2016 обвинувачений в психіатричному кабінеті та наркологічному кабінеті на обліку не перебуває, що підтверджується відповідними відмітками на листі Черняхівського ВП від 24.03.2016 (МКП, арк. 87). З огляду на це суд приходить до висновку, що обвинувачений є осудним згідно зі ст. 19 КК України, а тому він підлягає кримінальній відповідальності.
Рішення про зміну обвинувачення та про визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом протягом розгляду справи не приймалися.
Обставиною, що пом`якшує покарання для обвинуваченого згідно з п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, судом визнається щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання для обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України, судом при розгляді справи не виявлено.
Обставин, що виключають злочинність діяння обвинуваченого, передбачених ст. ст. 36-43 КК України, а також підстав для його звільнення від кримінальної відповідальності згідно зі ст. ст. 44-49 КК України, судом при розгляді справи не встановлено.
З огляду на вимоги ч. 2 ст. 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому, враховуючи:
-наявність пом`якшуючої обставини (щире каяття);
-відсутність обтяжуючих обставин;
-що він раніше не судимий (вимога від 16.03.2016, МКП, арк. 89);

-що за місцем проживання скарг на його поведінку від жителів сільської ради не надходило (довідка-характеристика від 11.03.2016, МКП, арк. 88),

суд приходить до висновку про необхідність призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України у виді громадських робіт.
Цивільний позов у справі пред`явлено не було.
Арешт на майно обвинуваченого не накладався.
Питання щодо речових доказів у справі вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Документально підтверджені витрати на залучення експерта (довідки Житомирського НДЕКЦ МВС України, МКП, арк. 47, 60) в загальній сумі 1 143,48 грн. (розрахунок: 527,76 + 615,72 = 1 143,48) відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 369-371, 373-376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк вісімдесят годин.

Речові докази у справі, а саме:
-DVD програвач марки LG модель DVX 642 разом з пультом дистанційного керування до нього вартістю 200,00 грн., чоловічі джинсові штани фірми BR-BARON вартістю 175,00 грн., чоловічу куртку з шкірозамінника фірми T&Y вартістю 375,00 грн., чоловічі туфлі модельні зі шкірозамінника фірми САВ вартістю 175,00 грн., черевики зимові з високим берцем вартістю 300,00 грн., передані на зберігання ОСОБА_7 , повернути власнику ОСОБА_6 ;

-одну пару берців зимових, передану на зберігання ОСОБА_4 , повернути власнику ОСОБА_8 ;
-гіпсовий злипок зі слідом низу взуття, переданий на зберігання до камери зберігання речових доказів при Черняхівському ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області, - знищити.
Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь держави в особі УДКСУ у м. Житомирі (м. Житомир), банк: ГУДКСУ в Житомирській області, МФО: 811039, ідентифікаційний код: 38035726, рахунок № 0002, ККД: 24060300 процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 1 143,48 грн.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувати.
Вирок відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок згідно з ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Згідно з ч. 6 ст. 376 КПК України учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в Черняхівському районному суді Житомирської області. Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення підлягає надісланню потерпілій.
Головуючий суддя: ОСОБА_1