АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/294/16 Справа № 172/768/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську в порядку дистанційного судового провадження у режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000270, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 травня 2015 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2015 року, яким

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Роздори Синельниківського району Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, перебуваючого у фактичних шлюбних відносинах, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

14 грудня 2011 року Васильківським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.15, ч.1 ст.186 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України,

22 травня 2012 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.187 КК України, із застосуванням ст.71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 24 жовтня 2014 року умовно-достроково на 4 місяці 1 день на підставі ухвали Бердянського міського суду Запорізької області від 16 жовтня 2014 року,

засуджено за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи у сумі 123 грн. 00 коп.

ВСТАНОВИЛА:
Обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про застосування ст.75 КК України. Зазначає, що суд першої інстанції не врахував

його стан здоров`я, а саме те, що перебуваючи в умовах слідчого ізолятору, обвинувачений захворів на туберкульоз, у зв`язку з чим його подальше перебування в місцях позбавлення волі через відсутність кваліфікованого лікування погіршить його стан здоров`я.

ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що 19 квітня 2015 року близько 17 години 30 хвилин прийшов до свого знайомого ОСОБА_9 , який проживає по АДРЕСА_2 , де разом з останнім в бесідці спілкувалися між собою. Близько 17 години 45 хвилин ОСОБА_9 пішов до будинку, а у ОСОБА_7 раптово виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, що належить ОСОБА_9 . Обвинувачений з метою заволодіння чужим майном із корисливих мотивів, через відчинені двері зайшов до приміщення літньої кухні звідки повторно, таємно, умисно, з корисливих мотивів викрав електричну дриль вартістю 231 грн. 48 коп. та електричну болгарку вартістю 660 грн. 82 коп., які належали ОСОБА_9 . Після цього ОСОБА_7 через відчинені двері зайшов до сараю, де повторно, таємно, умисно, з корисливих мотивів викрав 2 кролі вагою по 3 кг. вартістю по 120 грн. 00 коп. та 4 кролі вагою по 2 кг. вартістю по 80 грн. 00 коп. Продовжуючи протиправні дії, ОСОБА_7 через відчинені двері зайшов до будинку, де спав ОСОБА_9 , звідки повторно, таємно, умисно, з корисливих мотивів викрав мобільний телефон «Самсунг» вартістю 200 грн. 00 коп., який належав потерпілому ОСОБА_9 , з сім-картою оператора «МТС» вартістю 15 грн. 00 коп. з 10 грн. на рахунку. Своїми злочинними діями ОСОБА_7 заподіяв потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 1 677 грн. 30 коп.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив звільнити від відбування покарання з іспитовим строком на підставі ст.75 КК України; міркування захисника ОСОБА_8 , який підтримав апеляцію та просив її задовольнити; думку прокурора ОСОБА_6 , який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого як необґрунтованої, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Суд правильно встановив фактичні обставини кримінального правопорушення і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчинені зазначеного злочину.

Такий висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та перевірених судом доказах і в апеляційній скарзі не заперечується. Доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікація дій обвинуваченого за ч.3 ст.185 КК України не оспорюється, тому апеляційним судом не перевіряються.
Згідно з положеннями ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При призначенні покарання необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обґрунтовуючи висновки щодо виду і розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 та призначаючи йому покарання у вигляді позбавлення волі, яке належить відбути реально, суд першої інстанції виходив, як вбачається з вироку суду, не лише з характеру і ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії корисливих, тяжких злочинів, але й відповідно до ст.ст. 65, 66, 67 КК України врахував обставини, що пом`якшують покарання, конкретні обставини справи, а також дані про особу обвинуваченого. Щире каяття обвинуваченого, сприяння ОСОБА_7 розкриттю злочину, а також відшкодування шкоди потерпілому суд врахував як обставини, що пом`якшують покарання. З урахуванням даних про особу обвинуваченого, який не працює, обставин вчинення злочину суд дійшов обґрунтованого висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без реального виконання покарання, призначивши мінімальне покарання, передбачене санкцією частини 3 статті 185 КК України. Підстав для застосування положень ст.ст.75, 76 судом не знайдено.

Колегія суддів вважає, що в даному кримінальному провадженні відсутні обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості чиненого злочину, та не вбачає підстав для призначення покарання ОСОБА_7 із застосуванням статті 75 КК України та звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

В ході апеляційного розгляду кримінального провадження встановлено, і це підтверджується довідкою медичної частини Дніпропетровського слідчого ізолятора, що дійсно ОСОБА_7 на даний час знаходиться в туберкульозному ізоляторі, де отримує протитуберкульозне лікування. Але зазначена обставина, на думку колегії суддів, не є обставиною, що пом`якшує покарання, і не дає підстав для звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України. Крім того, колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_7 має не зняті та не погашені в установленому законом порядку дві судимості за корисливі злочини, був звільнений від відбування покарання умовно-достроково та через п`ять місяців знову вчинив корисливий злочин, обвинувачений офіційно не працює, заподіяну шкоду у повному обсязі не відшкодував. Викладене свідчить про наявність у обвинуваченого ОСОБА_7 стійких позицій на скоєння злочинів і небажання стати на шлях виправлення, що судом першої інстанції було належним чином враховано.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що при призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції не порушив загальних засад призначення покарання, передбачених Кримінальним кодексом України, дотримався принципу індивідуалізації покарання, врахував тяжкість вчиненого злочину, дані про особу ОСОБА_7 , а також обставини, що пом`якшують покарання, та призначив покарання, яке відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, є справедливим та відповідає вимогам ч.2 ст.50 КК України, згідно з якими покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ впродовж трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк з дня вручення йому копії ухвали, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:
______________ _____________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4