АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/790/508/16 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст.186 ч.2 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження № 0002928 за апеляційними скаргами прокурора, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 на вирок Московського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2015 року, ухвалений стосовно ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Печеніги Чугуївського району Харківської області, громадянина України, з середньо-технічною освітою, одруженого, який не працює, раніше судимого: 1) 25.05.2000 р. вироком Чугуївського міського суду Харківської області за ч.2 ст. 140 КК України до 2 років позбавлення волі із застосуванням ст. 46-1 КК України; 2)12.03.2003 р. вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова за ч.3 ст. 185, ст.. 71 КК України до 3 років та 2 місяців позбавлення волі; 3) 28.01.2010 р. постановою Чугуївського міського суду Харківської області від 28.01.2010 р. звільнений від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 309 КК України з підстав, передбачених ч.4 ст. 309 КК України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
Стягнуто з ОСОБА_8 судові витрати за проведення експертизи в дохід держави у сумі 196 грн.
Долю речових доказів вирішено відповідно до ст.100 КПК України.
Зараховано ОСОБА_8 у строк покарання попереднє ув`язнення і початок строку відбування покарання визначено з 20.08.2015 р.
Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено без змін - тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області № 27.
Згідно вироку, 12.05.2013 р. приблизно о 20 годині 40 хвилин ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля будинку № 22 по вул. Гв. Широнінців у м. Харкові, маючи раптово виниклий умисел на відкрите викрадення чужого майна, шляхом ривку викрав з рук потерпілої ОСОБА_10 сумку LV Louis Vuitton, вартістю 281,30 грн., в якій знаходився мобільний телефон «Nokia C5-06», вартістю 652,50 грн. із сім картою оператора мобільного зв`язку «Лайф», на рахунку якої були кошти у сумі 20 грн., а також грошові кошти у сумі 280 грн., та інше майно, що не представляє для потерпілої матеріальної цінності, після чого з місця злочину зник, обернувши викрадене на свою користь, чим завдав потерпілій матеріальний збиток на суму 1233,80 грн.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок районного суду в частині призначеного покарання скасувати, постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 за ч.2 ст.186 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. В своїх апеляційних доводах апелянт вказує на те, що ОСОБА_8 вину у вчиненому злочині не визнав, у скоєному не розкаявся, у зв`язку з чим, на думку прокурора, призначене покарання ОСОБА_8 не відповідає ступеню тяжкості та особі обвинуваченого, тобто у зв`язку з його м`якістю.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_9 просить вирок суду першої інстанції скасувати та закрити кримінальне провадження у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_8 в суді. В обґрунтування своєї апеляційної вимоги захисник посилається на те, що в матеріалах даного кримінального провадження відсутні будь-які докази щодо доведеності вини обвинуваченого, а висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні, не відповідаю фактичним обставинам провадження. Крім того, адвокат зазначає про те, що під час судового розгляду не були допитані ряд свідків, які зазначені в реєстрі матеріалів досудового розслідування, що на думку апелянта свідчить про неповноту судового розгляду.
В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок районного суду скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. В апеляційних доводах обвинувачений зазначає на те, що судовий розгляд проведено не в повному обсязі, а під час ухвалення вироку судом не в повній мірі враховані дані про його особу.
Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи прокурора щодо необхідності скасування оскаржуваного вироку та призначення нового розгляду, доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційні скарги сторони захисту, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вирок у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що подані апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Апеляційні доводи сторони захисту стосовно неповноти та однобічності судового розгляду та апеляційні вимоги щодо скасування оскаржуваного вироку, на думку колегії суддів не позбавлені правових та фактичних підстав.
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах поданих апеляційних скарг, колегія суддів не ставить під сумнів показання потерпілої, які вона надавала в судовому засіданні, будучи попередженою про кримінальну відповідальність в порядку ст.353 КПК України. Разом з цим, процесуальна позиція сторони захисту щодо оспорювання обвинувачення передбачала обов`язкову перевірку таких доводів, в тому числі шляхом допиту свідка очевидця події, водія таксі ОСОБА_11 , який допитувався під час досудового розслідування та надавав певні відомості щодо дій обвинуваченого. Однак суд першої інстанції, нехтуючи клопотаннями сторони захисту, обмежив судовий розгляд допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідження інших письмових доказів. Вказана неповнота судового розгляду є істотною, оскільки версії обвинувачення та захисту залишилися не перевіреними. Крім того, вказане процесуальне порушення істотно впливає на реалізацію таких засад кримінального провадження, як презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін, ефективного забезпечення права на захист, які передбачені та гарантуються нормами ст.ст.7, 8, 9, 11, 17, 20, 22 КПК України. На наявність вказаних порушень КПК України, що перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, слушно посилається обвинувачений та його захисник в своїх апеляційних скаргах, що згідно вимог п. 1,2, 3 ч.1 ст.409, ст.410, ч.1 ст.412 КПК України є підставами для скасування оскаржуваного вироку.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені істотні порушення є процесуально неприпустимим при судовому розгляді, оскільки в такий спосіб порушуються загальні засади забезпечення законності, змагальності сторін та одночасно обґрунтованості судового рішення, що передбачено як обов`язкова вимога у ст. 370 КПК України, а також ці вимоги містяться у ст. 7 КПК України - серед загальних засад кримінального провадження, яке за своїм змістом та формою повинно їм відповідати. Ці вимоги КПК України не дотримані судом першої інстанції при судовому розгляді, що свідчить про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які встановлені при апеляційному перегляді оскаржуваного судового рішення.
Реалізуючи та дотримуючись загальних процесуальних засад кримінального провадження, що містяться у главі 2 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про наявність декількох істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, що обумовлює необхідність скасування оскаржуваного вироку та призначення нового розгляду у суді першої інстанції, що відповідає нормам ч. 1 ст. 412; п. 6 ч. 1 ст. 407; п.п. 1,2, 3 ч. 1 ст. 409, ст. 410 п. 2 , ст. 411 ч. 1 п.п. 3,4 КПК України.
Вирішуючи питання про подальший рух провадження після скасування вироку, колегія суддів виходить з наступного. Порушення судом першої інстанції вимог п.2 ч.3 ст.374, ст. 370 КПК України щодо змісту мотивувальної частини обвинувального вироку та загальних засад судочинства не відноситься до передбаченого в ч.1 ст.415 КПК України переліку підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Проте, відповідно до вимог ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України. Такими загальними засадами кримінального провадження у даному випадку є передбачені п.п. 1 , 2,10,15 ч.1 ст.7 КПК України - верховенство права, законність, презумпція невинуватості та можливість реалізації права на захист, а також забезпечення змагальності сторін та одночасно обґрунтованість і вмотивованість судового рішення, що передбачено як обов`язкові вимоги у ст. 370 КПК України.
Разом з цим належить врахувати те, що необхідність дотримання при судовому розгляді вказаних загальних засад судочинства підтверджується практикою Європейського суду та змістом норм Європейської конвенції з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства.

З огляду на викладене, з метою дотримання вказаних засад кримінального провадження, що гарантуються чинним КПК України, оскаржуваний вирок належить скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції .

Внаслідок скасування вироку та призначення нового судового розгляду колегія суддів, в силу вимог ч.2 ст.415 КПК України, позбавлена процесуальної можливості розгляду решти апеляційних вимог апелянтів, що обумовлює часткове задоволення всіх поданих апеляційних скарг.

Дотримуючись вимог ст.ст. 197 ч.1, 331, 419 ч. 1 п.3 КПК України, стосовно обвинуваченого, з урахуванням наявності існування ризиків, передбачених п.п. 1-4 ст.177 КПК України, а саме того, що він може переховуватися від суду та правоохоронних органів, що також може негативно вплинути на своєчасність виконання процесуальних рішень суду та дотримання розумних строків судового розгляду, колегія суддів вважає можливим та необхідним продовжити ОСОБА_8 - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 20 травня 2016 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, ст. 407 ч. 1 п. 6; ст. 409 ч. 1 п.п. 1, 2, 3; 410 п. 2, 411 ч. 1 п.п. 3, 4 ; ст. 412 ч. 1; ст. 418, ст. 419 та главою 2 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задоволити частково.

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_9 задоволити частково.

Вирок Московського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2015 року, ухвалений стосовно ОСОБА_8 скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Продовжити стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 20 травня 2016 року.

Ухвала оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

________________ ________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_12 ОСОБА_4