Код суду 233 Справа № 233/1644/16-к
Вирок
Іменем України
29 квітня 2016 року м. Костянтинівка
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Камєнка Старобешівського району Донецької області, громадянина України, має середню спеціальну освіту, розлучений, дітей не має, не працює, раніше судимий:
-28.03.2016 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ст. 185 ч. 3 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на 3 роки, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, суд -
17.03.2016 року приблизно о 14 годині 00 хвилин, більш точного часу не встановлено, обвинувачений ОСОБА_4 , через незамкнену хвіртку проник на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де через незачинені двері проник до приміщення сільськогосподарської будівлі, де побачив двох нутрій. В цей час у нього виник злочинний намір, спрямований на крадіжку вищезазначених нутрій. Реалізуючи свій злочинний намір, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, та вони носять таємний характер, ОСОБА_4 , діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, викрав майно ОСОБА_5 , а саме: нутрію лимонну (самця) віком 7 місяців вагою 12 кг вартістю 250,00 грн., нутрію лимонну (самку) віком 12 місяців вагою 12 кг вартістю 416,67 грн., після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 666,67 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в скоєнні інкримінованого йому злочину визнав в повному обсязі, щиро розкаявся, та пояснив, що дійсно він 17.03.2016 року приблизно о 14 год. захотів покурити, але не мав сигарет. Тоді він вирішив піти попросити сигарет у хлопців, які жили в будинку АДРЕСА_3 , і який розташований навпроти будинку АДРЕСА_2 по цій же вулиці, де проживав він. Коли він підійшов до калитки, то побачив, що вона відкрита. Він зайшов у двір будинку АДРЕСА_3 , підійшов до дверей будинку, постукав, але ніхто не відкрив. Тоді він побачив, що сарай, розташований на території цього домоволодіння, відкритий. Він зайшов до сараю і побачив двох нутрій, яких вирішив вкрасти. Нутрій він забрав до себе додому і в цей же день продав. За нутрій йому дали 1 кг м`яса та 150 грн. Розкаявся в скоєному.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину та, приймаючи до уваги, що прокурор та потерпіла ОСОБА_5 , яка в судове засідання не з`явилась, але надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що матеріальних претензій до обвинуваченого не має, просить призначити йому покарання на розсуд суду, також не оспорювали встановлені фактичні обставини, при яких скоєно злочин, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин скоєння злочину, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого та частково дослідивши матеріали кримінального провадження, в тому числі ті, що характеризують особу обвинуваченого, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину при встановлених судом обставинах доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у сховище та інше приміщення.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого.
При дослідженні особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що на день скоєння злочину він був не судимий, але скоїв злочин під час розгляду судом іншого кримінального провадження відносно нього, за яким він також обвинувачувався у скоєнні корисливого злочину, на обліках в диспансерах м. Костянтинівка Донецької області не перебуває, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо.
Суд не приймає до уваги пояснення обвинуваченого про наявність у нього на утриманні неповнолітньої дитини, оскільки, як він сам пояснив, дитина народилася до реєстрації шлюбу з її матір`ю, і він батьком дитини в свідоцтві про народження не записаний, своє батьківство не встановлював щоб отримувати державну допомогу.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
При таких обставинах, суд вважає, що до обвинуваченого необхідно застосувати покарання у виді позбавлення волі на строк в межах санкції відповідної частини статті кримінального закону, оскільки вважає, що саме таке покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.
Суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 неможливо без реального відбування призначеного покарання та не знаходить підстав для звільнення його від відбування призначеного покарання з випробуванням, оскільки встановлено, що злочин, за скоєння якого він засуджується за даним вироком, скоєно ним під час розгляду судом іншого кримінального провадження відносно нього, за яким він також обвинувачувався у скоєнні корисливого злочину, що свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення та схильність до скоєння злочинів.
Разом з тим, суд враховує те, що злочин, за скоєння якого ОСОБА_4 засуджується даним вироком, він вчинив до постановлення вироку Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28.03.2016 року, за яким його визнано винним за ст. 185 ч. 3 КК України і призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки, але з огляду на положення п. 23 Пленуму ВСУ №7 від 24.10.2003 року, де зазначено, що коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається і за таких умов кожний вирок виконується самостійно, суд вважає можливим не застосовувати положення ч. 4 ст. 70 КК України відносно призначення остаточного покарання за даним вироком з урахуванням попереднього, а кожен вирок виконувати самостійно.
Цивільний позов не заявлений.
Питання про речові докази необхідно вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався, на теперішній час судом не встановлено підстав для його обрання, оскільки протягом всього часу розгляду справи судом він дотримувався належної процесуальної поведінки.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд,-
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28.03.2016 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 (два) роки, виконувати самостійно.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня фактичного затримання.

Виконання вироку в частині затримання засудженого та доставки до відповідної виправної установи управління Державної пенітенціарної служби України в Донецькій області доручити Костянтинівському відділенню поліції Бахмутського відділу поліції ГУ НП в Донецькій області після набрання вироком законної сили.
Речові докази: дві нутрії, передані під розписку потерпілій ОСОБА_5 вважати повернутими за належністю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя: