04.03.16№ 336/7332/15-к
Пр. № 1-кп/336/177/2016
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
4 березня 2016 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 в кримінальному провадженні за ч. 2 ст. 410, ч. 1 ст. 366 КК України,
В С Т А Н О В И В:
10 лютого 2016 року до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя в порядку ст. 291 КПК України надійшов обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 410 КК України.
У підготовчому судовому засіданні захисник заявив клопотання, яке підтримав його підзахисний, про повернення прокурору обвинувального акта в зв`язку з його невідповідністю вимогам кримінального процесуального законодавства.
Необхідність вчинення зазначеної процесуальної дії захисник пояснив тим, що в порушення вимог ст. 219 КПК України обвинувальний акт складений поза строками досудового розслідування, оскільки зазначений строк продовжений до 8 жовтня 2015 року, тоді як акт складений і затверджений 9 лютого 2016 року.
Ще однією підставою для повернення обвинувального акта прокурору, на думку захисника, є порушення вимог ст. 291 КПК України щодо викладу фактичних обставин справи та належного формулювання обвинувачення, про що свідчать відсутність посилання на місце, час, спосіб вчинення кримінально караних дій, а також відсутність правової кваліфікації і формулювання обвинувачення по кожному з інкримінованих обвинуваченому епізодів злочинів.
Зазначені обставини, як зауважив захисник, не лише свідчать про невиконання вимог кримінального процесуального законодавства, але й посягають на право на захист обвинуваченого, який вимушений захищатися від неконкретного обвинувачення.
Прокурор проти задоволення клопотання заперечує, пославшись на відповідність обвинувального акта вимогам закону. Що стосується тверджень захисту про порушення строків досудового розслідування, прокурор знаходить їх неспроможними, оскільки після повернення обвинувального акта ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04.11.2015 року, яка набрала законної сили, в провадженні не було вчинено жодної процесуальної дії, а строк перебування обвинувального акта в провадженні суду не зараховується до строку досудового розслідування.
У зв`язку з викладеним прокурор просить про призначення на підставі обвинувального акту судового розгляду.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд знаходить за необхідне повернути обвинувальний акт прокуророві у зв`язку з його невідповідністю вимогам Кримінального процесуального кодексу України, виходячи з таких міркувань.
Підготовче судове засідання в судовому провадженні у першій інстанції є обов`язковою і самостійною стадією кримінального процесу, в якій суд визначає можливість на законних підставах призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Однією з умов можливості призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, є відповідність його вимогам КПК України, а згідно з ч. 3 ст. 314 КПК України в підготовчому судовому засіданні, яке відбувається за обов`язкової участю обвинуваченого та його захисника, суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам кримінального процесуального закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити, зокрема, такі відомості:виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно із ст. 91 КПК України до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, відносяться, зокрема: час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, тобто фактичні обставини справи.
Обвинуваченому повідомлено про підозру у заволодінні військовим майном, а саме: томатною пастою виробництва приватного підприємства «Наш продукт» вагою 800 кг. на суму 16674 грн. 45 коп., шляхом зловживання службовим становищем, а також у внесенні службовою особою неправдивих відомостей до офіційних документів.
В порушення вимог наведених статей КПК України в обвинувальному акті не зазначені місце вчинення кримінально караних дій і обставини, за яких обвинувачений заволодів згаданим майном шляхом зловживання службовим становищем.
Як зазначено, ОСОБА_5 є обвинуваченим за двома статтями (частинами статей) закону про кримінальну відповідальність, які утворюють реальну сукупність.
Між тим обвинувальний акт не містить правову кваліфікацію і формулювання обвинувачення за кожним з інкримінованих ОСОБА_5 епізодів злочинних посягань, з його змісту не можна вивести, які з дій обвинуваченого утворюють склад злочину, що передбачений ч. 2 ст. 410 КК України, а які склад кримінально караного діяння, передбачений ч. 1 ст. 366 КК України.
Обвинуваченому інкриміновано заволодіння шляхом зловживання службовим становищем майном на суму 16674 грн. 45 коп., що дає підстави для висновку про наявність особи, якій вказаними діями заподіяно майнову шкоду, проте обвинувальний акт не тільки не містить відомостей про потерпілого, але й навіть інформації про те, кому належало зазначене майно.
Міркування суду про наявність шкоди підкріплює подання прокурором в підготовчому судовому засіданні цивільного позову, який на стадії досудового розслідування не був заявлений, про стягнення з обвинуваченого на користь військової частини № 3029 13876 грн. 85 коп.
Разом з тим відсутність відомостей про юридичну особу як особу, якій заподіяно шкоду, не лише не відповідає вимогам КПК, але й звужує права потерпілого на здійснення захисту своїх цивільних прав в кримінальному провадженні.
Хоча в обвинувальному акті взагалі не вказано на заподіяння будь-якій особі майнової шкоди шляхом заволодіння військовим майном, тому і не зазначено точний розмір цієї шкоди, разом з тим, на думку суду, його автору при обчисленні суми майна, яким заволодів обвинувачений, належало б врахувати вартість повернених ним у квітні 2015 року 100 кілограмів пасти на суму 2797 грн. 60 коп., про що зазначено в обвинувальному акті.
Вирішуючи клопотання в частині тверджень про порушення строку досудового розслідування, суд виходить з такого.
В силу ч. 2 ст. 113 КПК України будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Однією з форм закінчення досудового розслідування в силу глави 24 КПК України є звернення дот суду з обвинувальним актом.

З наведених норм кримінального процесуального законодавства випливає, що складання обвинувального акта є завершальною стадією досудового розслідування, а ця процесуальна дія має бути вчинена під час досудового розслідування.

Як встановлено судом, строк досудового розслідування в кримінальному провадженні продовжений до 8 жовтня 2015 року (а. с. 35-36), і це означає необхідність вчинення всіх процесуальних дій на стадії досудового розслідування до вказаної дати.

Обвинувальний акт відносно обвинуваченого в первісній редакції був складений і затверджений протягом зазначеного строку, а 7 жовтня 2015 року в порядку ст. 291 КПК України вже надійшов до суду.

Разом з тим після повернення обвинувального акта прокурору ухвалою суду від 04.11.2015 року, яка набрала законної сили 16 грудня 2015 року, строк досудового розслідування не продовжувався, тому складання обвинувального акту, а також вчинення інших процесуальних дій (винесення постанови про відмову у задоволенні клопотання захисника від 19.01.2016 року, як випливає з реєстру прийнятих під час розслідування процесуальних рішень) у відсутність процесуальних підстав для вчинення цих дій є таким, що не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону.

Погоджуючись і в цій частині з твердженнями захисту, суд знаходить неспроможними доводи прокурора про відсутність необхідності продовження процесуального строку у зв`язку з невчиненням будь-яких процесуальних дій, оскільки, по-перше: само складання обвинувального акта є завершальною стадією досудового розслідування, тобто процесуальною дією; по-друге, як встановлено судом, після спливу строку досудового розслідування стороною обвинувачення приймались процесуальні рішення, про що свідчить згадування постанови заступника військового прокурора ОСОБА_3 від 19.01.2016 року в реєстрі прийнятих під час розслідування процесуальних рішень.

Враховуючи наведене, суд констатує, що наданий суду обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а перелічені недоліки перешкоджають прийняттю судом рішення про призначення кримінального провадження до судового розгляду і відповідно до вимог ст. 314 КПК України є підставою для повернення обвинувального акта прокурору.
Керуючись ст.ст. 113, 219, 291-293, 314, 372, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Повернути обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,за ч. 2 ст. 410, ч. 1 ст. 366 КК України прокурору у кримінальному провадженні ОСОБА_3 через невідповідність обвинувального акту вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання в суд першої інстанції апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1