Справа № 333/5763/15-к
Провадження № 1-кп/333/52/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 квітня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів Комунарського районного суду м. Запоріжжя у складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 ,

розглянувши у судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження № 0002902 за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Райське, Вільнянського району, Запорізької області, громадянина України, українця, освіта середня, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, проживаючого адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

21.09.2004 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України з випробувальним терміном на 2 роки;

30.12.2005 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185, ст. 70, ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі; 17.12.2008 року звільнений умовно-достроково на не відбутий строк 6 місяців 18 днів;

08.05.2012 року Михайлівським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України з випробувальним терміном на 2 роки;

23.12.2014 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 289 КК України до 5років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України з випробувальним терміном на 1 рік 6 місяців,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 187 КК України, -

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Корюківка, Чернігівської області, громадянки України, українки, освіта середня, не заміжньої, маючої на утриманні двох неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимої,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_9 , будучі раніше неодноразово засуджений за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не знята і не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не став і знову скоїв аналогічні злочини.

12.05.2015 року, приблизно о 15 год. 20 хв., ОСОБА_9 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись біля будинку № 16 по вул. Автозаводській в м. Запоріжжі, проник до каналізаційного колодязя, звідки шляхом демонтажу, таємно викрав мідний кабель марки ТППеп 100х2х0,4 довжиною 60 м, вартістю 51 грн. 15 коп. за 1 м, на загальну суму 1 749 грн. 33 коп.

У результаті умисних злочинних дій ОСОБА_9 , ПАТ «Укртелеком» була заподіяна матеріальна шкода на загальну суму 1 749 грн. 33 коп.

З місця скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_9 зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

В ніч на 30.05.2015 року, ОСОБА_9 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись біля під`їзду № 5 будинку АДРЕСА_4 , шляхом пошкодження скла задньої лівої двері автомобіля «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить потерпілій ОСОБА_11 , проник до салону вказаного автомобілю, звідки таємно викрав: знак аварійної зупинки, вартістю 100 грн., автомобільний ручний насос, вартістю 150 грн., буксирувальний трос вартістю 150 грн., всього на загальну суму 400 грн.

У результаті умисних злочинних дій ОСОБА_9 , потерпілій ОСОБА_11 була заподіяна матеріальна шкода на загальну суму 400 грн.

З місця скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_9 зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

01.06.2015 року, приблизно о 10 год. 30 хв., ОСОБА_9 маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, через незачинені двері проник до приміщення кабінету ЦСО дитячої лікарні № 1, розташованої за адресою: м. Запоріжжя, вул. Комарова, будинок № 12, звідки таємно викрав мобільний телефон «Samsung Duos», вартістю 300 грн., що належить потерпілій ОСОБА_12 .

У результаті умисних злочинних дій ОСОБА_9 , потерпілій ОСОБА_12 заподіяна матеріальна шкода на загальну суму 300 грн.

З місця скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_9 зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

24.06.2015 року, приблизно 01 год. 00 хв., ОСОБА_9 , діючи з корисливих мотивів, з прямим умислом, спрямованим на відкрите викрадення чужого майна, за попередньою змовою з ОСОБА_10 , знаходячись на території дачного кооперативу «Радуга», розташованого по вул. Дослідна Станція в м. Запоріжжі, достовірно знаючи, що потерпілий ОСОБА_6 знаходиться вдома, перелізли через паркан на територію дачної ділянки АДРЕСА_5 вказаного дачного кооперативу, де за допомогою заздалегідь приготовленої лопати почали викопувати часник.

В цей час, потерпілий ОСОБА_6 з метою припинення злочинних дій ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вийшов з приміщення дачного будинку, та почав зближуватись з ОСОБА_10 . ОСОБА_9 , виходячи за рамки реалізації спільного з ОСОБА_10 умислу на відкрите викрадення чужого майна, підкравшись ззаду до ОСОБА_6 , з метою заволодіння чужим майном, із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, здійснив напад на нього, наніс не менше п`яти ударів лопатою по голові та різним частинам тіла ОСОБА_6 , позбавивши його таким чином можливості чинити активний опір та умисно заподіяв потерпілому відкритий вдавлений перелом лівої тім`яної кістки, який має ознаки тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя в момент їх заподіяння; рану в правій тім`яній області, наслідком загоєння якої є рубець, накопичування крові у порожнинах лівої скроневої кістки, зі скупченням газу в м`яких тканинах скроневої області, які в сукупності мають ознаки легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Після цього, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 заволоділи майном ОСОБА_6 , а саме: часником вагою 3 кг вартістю 50 грн. за 1 кг на суму 150 грн., пневматичною рушницею вартістю 1000 грн., всього на загальну суму 1 150 грн.

Після чого ОСОБА_9 та ОСОБА_10 місця події зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдали потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 1 150 грн.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 вину у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю, погодився з обсягом і кваліфікацією вчиненого, щиросердне розкаявся у скоєному, заявлений представником потерпілого ПАТ «Укртелеком» цивільний позов визнав повністю; вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України визнав частково, заявлений потерпілим ОСОБА_6 позов визнав у повному обсязі. При цьому ОСОБА_9 суду пояснив, що дійсно 12.05.2015 року, в денний час, він знаходячись біля одного із будинків по вул. Автозаводській в м. Запоріжжі, проник до каналізаційного колодязя, звідки шляхом демонтажу, таємно викрав мідний кабель. Крім того, в ніч на 30.05.2015 року, він, знаходячись біля одного з під`їздів будинку, розташованого по вул. Ситова в м. Запоріжжі, шляхом розбиття скла задньої лівої двері автомобіля ««Chevrolet Aveo»» проник до салону вказаного автомобілю, звідки викрав: знак аварійної зупинки, автомобільний ручний насос, буксирувальний трос. Крім того, 01.06.2015 року, приблизно о 10 год. 30 хв., він через незачинені двері проник до приміщення кабінету дитячої лікарні, розташованої в Комунарському районі м. Запоріжжя, звідки викрав мобільний телефон «Samsung Duos». Викраденим майном він розпорядився на власний розсуд.

Вночі на 24.06.2015 року він разом із ОСОБА_10 з метою викрадення часнику проникли на дачну ділянку потерпілого ОСОБА_6 , розташовану на АДРЕСА_2 . Вони перелізли через огорожу дачної ділянки та почали викопувати часник за допомогою лопати, яку принесли із собою, складали його до сумки, яку також принесли з собою. Потерпілий ОСОБА_6 їх побачив, крикнув, що буде стріляти, та вони втекли. Через п`ять-десять хвилин вони повернулися на дачну ділянку для того, щоб забрати лопату та сумку, які залишили, коли тікали, та знайти взуття ОСОБА_10 , яке вона втратила, втікаючи. Коли вони знов перелізли через огорожу, то ОСОБА_10 залишилася біля неї шукати своє взуття, а він пішов забрати сумку. Потерпілий ОСОБА_6 вийшов з будинку і сказав, що буде в нього стріляти, після чого пролунав постріл та він отримав поранення руки. Потерпілій підбіг до нього та вдарив прикладом рушниці у підборіддя. Він розгубився та інстинктивно вдарив ОСОБА_6 лопатою, яка була у нього в руках, нанісши йому 2 удари лопатою по голові. Наполягає на тому, що точно пам`ятає, що наніс потерпілому саме 2 удари лопатою, при цьому нанесення тілесних пошкоджень потерпілому не було на меті, він захищався і це вийшло випадково, інстинктивно. Другий удар потерпілому він наніс тому, що після першого потерпілий ОСОБА_6 намагався знову ударити ОСОБА_9 прикладом рушниці. ОСОБА_13 в цей час знадилась на відстані близько 10 метрів від нього та потерпілого. Після нанесених ударів потерпілий впав на землю, він забрав сумку та лопату, а також рушницю потерпілого і пішов разом із ОСОБА_13 з дачної ділянки. Рушниця є пневматичною, він забрав її, щоб ОСОБА_6 більше не стріляв у нього та вони змогли піти. Зазначив, що коли він та ОСОБА_10 йшли на дачну ділянку, щоб вкрасти часник, те що потерпілий є на своїй дачі вони не знали, сподівались, що там нікого не має.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_10 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України визнала повністю, погодилася з обсягом і кваліфікацією вчиненого, щиросердне розкаялася у скоєному, заявлений потерпілим ОСОБА_6 цивільний позов не визнала. Пояснила суду, що вночі на 24.06.2015 року, вона та ОСОБА_9 проникли на дачну ділянку потерпілого ОСОБА_6 з метою вкрасти з огороду часник. Вони перелізли через огорожу, розпочали копати, побачили світло ліхтарика потерпілого, та почали втікати, вона при цьому загубила своє взуття. Коли вони втікали з дачної ділянки ОСОБА_9 залишив лопату та сумку з викопаним часником. Через кілька хвилин вони вирішили повернутися назад для того, щоб забрати свої речі та взуття. Коли вони знов повернулись на дачну ділянку, вона почала шукати взуття, а ОСОБА_9 пішов забрати лопату та сумку. Потім вона почула звуки боротьби та зрозуміла, що вона відбувається між ОСОБА_9 та потерпілим. Що саме між ними відбувалося, вона не бачила, оскільки було темно та вона має поганий зір. Вже коли вони у другий раз втікали з дачної ділянки вона побачила у руках ОСОБА_9 рушницю та сумку. На її питання, навіщо йому рушниця, останній відповів, що забрав її у потерпілого, оскільки злякався, що той його з неї вб`є, також повідомив, що потерпілий поцілив у руку ОСОБА_9 , при цьому показав їй поранення. Зі слів ОСОБА_9 їй стало відомо, що між ним та потерпілим почалась бійка, під час якої ОСОБА_9 гадаючи, що захищається, наніс потерпілому два удари лопатою та попав у йому по голові.

Потерпілі ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , які належним чином були повідомлені судом про дату, час та місце слухання зазначеного кримінального провадження, в судове засідання не з`явилися, надали суду заяву, в якій просили слухати справу без їхньої участі. Представник потерпілого ПАТ «Укртелеком» у судове засідання не з`явився, був повідомлений у встановленому законом порядку про дату, час та місце розгляду кримінального провадження, надав заяву, в якій просив слухати справу без його участі, цивільний позов задовольнити.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_9 повністю визнав свою винуватість у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, викладені судом обставини їх вчинення ніким не оспорюються, суд у відповідності зі ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, проти чого не заперечують учасники судового провадження.

Винуватість ОСОБА_9 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, ОСОБА_10 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, підтверджується наступними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що вночі на 24.06.2015 року він знаходився на своїй дачній ділянці, розташованій на території дачного кооперативу «Радуга» по вул. Дослідна станція в м. Запоріжжі. Почувши шум, він вийшов з будинку та помітив, що обвинувачений ОСОБА_9 вже перебував на його ділянці, а ще двоє людей були за огорожею. Він почав освітлювати їх ліхтариком, крикнув, що буде стріляти, якщо ці люди не підуть. ОСОБА_10 і ще один чоловік, який був з ними, підняли сітку огорожі, та ОСОБА_9 проліз під нею, опинився на дорозі і вони почали уходити. Він попередив, що буде стріляти, давав команду, щоб ті зупинились, однак вони не реагували. Тоді він відвів рушницю у бік, щоб не попасти в людей та вистрілив. В рушниці був лише один набій. Це він зробив, маючи на меті налякати зловмисників. Через кілька хвилин він побачив, що вони повертаються, у зв`язку з чим він зателефонував дружині і розповів, що відбувалося, повідомив, що впізнав ОСОБА_10 , яку раніше вже бачив на дачних ділянках. Після телефонної розмови він вийшов з будинку на вулицю і побачив спочатку тільки ОСОБА_13 , яка знаходилася на городі, перед нею стояла сумка, ОСОБА_9 він одразу не помітив. Коли він обернувся, то побачив обвинуваченого, який біг у його бік з лопатою. Між ними зав`язалася бійка, під час якої ОСОБА_9 гострою частиною лопати наніс йому декілька ударів по голові. Обвинувачений вдарив його лопатою один раз по спині, наступний в плече, два удари по голові, і п`ятий удар був по нозі потерпілого. На кілька хвилин він втратив свідомість. Коли опритомнив, то побачив, що ОСОБА_9 та ОСОБА_13 вже перетинають огорожу його дачної ділянки в бік вулиці.

Показання потерпілого ОСОБА_6 про обставини та механізм завдання йому тілесних ушкоджень об`єктивно підтверджені висновками експертів № 2683 від року 11.07.2015 року, № 2684 Д від 11.07.2015 року, згідно яким потерпілому спричинені відкритий втиснутий перелом лівої тім`яної кістки, котрий кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження небезпечне для життя у момент спричинення; рана в правій тім`яній області, слідом загоєння якої є рубець; скупчення крові в порожнинах лівої скроневої кістки із скупченням газу в м`яких тканинах скроневої області, які в сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; рана в ділянці сідниць ліворуч, наслідком загоєння якої є рубець, садно в області правої гомілки, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Винуватість ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчинені кримінального правопорушення проти потерпілого ОСОБА_6 підтверджується також наступними доказами:

- даними, встановленими з протоколу огляду місця події від 24.06.2015 року, з якого вбачається, що місцем події є дачна ділянка АДРЕСА_5 , під час якого було вилучено: жіночий шльопанець, чоловічий сланець, ліхтарик;

- даними, встановленими з протоколу огляду місця події від 24.06.2015 року, з якого вбачається, що на прибудинковій території між будинками АДРЕСА_6 та АДРЕСА_7 вилучено: лопата зі слідами РБК, пневматична рушниця, сумка з часником;

- даними, отриманими під час пред`явлення особи для впізнання від 24.06.2015 року, згідно яким потерпілий ОСОБА_6 впізнав ОСОБА_9 як особу, яка 24.06.2015 року скоїла розбійний напад, під час якого у нього було викрадено майно;

- даними, отриманими під час пред`явлення особи для впізнання від 24.06.2015 року, згідно яким потерпілий ОСОБА_6 впізнав ОСОБА_10 як особу, яка 24.06.2015 року приймала участь у викраденні його майна;

- даними, отриманими під час пред`явлення особи для впізнання від 20.07.2015 року, згідно яким потерпілий ОСОБА_6 впізнав ОСОБА_9 , як особу, яка 24.06.2015 року скоїла розбійний напад, під час якого у нього було викрадено майно;

- даними, отриманими з протоколу проведення слідчого експерименту від 22.07.2015 року, в процесі якого ОСОБА_9 в присутності понятих, за участю захисника, розповів про події, що мали місце 24.06.2015 року, та за допомогою статиста показав, як наносив удари лопатою в область голови та тіла ОСОБА_6 ;

- висновком експерта № 628 від 07.07.2015 року, згідно якому на робочій частині лопати, вилученої з місця події, встановлена наявність крові людини, яка може мати походження від потерпілого ОСОБА_6 ;

- висновком експерта № 2608 від 26.06.2015 року встановлена наявність у ОСОБА_9 садна в області підборіддя з переходом на нижню губу, що підтверджує висновок суду про участь цього обвинуваченого у нападі на потерпілого;

- висновком експерта № 1587 від 07.07.2015 року, відповідно до якого походження крові на робочій частині лопати, вилученої з місця події, від обвинуваченого ОСОБА_9 виключається.

Висновком судово-психіатричної експертизи № 469 від 03.08.2015 року встановлено, що ОСОБА_9 хронічним психічним захворюванням не страждав і не страждає, виявляє психічні та поведінкові розлади, внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності. В період вчиненого інкримінованого йому правопорушення ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, перебував у стані простого алкогольного сп`яніння, міг віддавати собі звіт у своїх діях і керувати ними. За своїм психічним станом на цей час він також може віддавати собі звіт у своїх діях і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Сукупність наведених доказів свідчить про винуватість обвинуваченого ОСОБА_9 в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, що кваліфікується за ч. 2 ст. 185 КК України, та напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаний з заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, що кваліфікується ч. 4 ст. 187 КК України; обвинуваченої ОСОБА_10 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж) за попередньою змовою групою осіб, що кваліфікується за ч. 2 ст. 186 КК України.

Показання потерпілого ОСОБА_6 на те, що нападників було троє, суд не приймає до уваги, оскільки таке ствердження не знайшло свого об`єктивного підтвердження в судовому засіданні.

Часткове визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_9 за ч. 4 ст. 187 КК України колегія суддів розцінює виключно як бажання обвинуваченого уникнути кримінальної відповідальності за скоєне.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості та особливо тяжким злочином, стан здоров`я (на обліку у психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, з 06.01.2013 року по 16.01.2013 року стаціонарно лікувався в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР з діагнозом: «Розлад адаптації, депресивна реакція, суїцидальна спроба»), дані, характеризуючи особу обвинуваченого: раніше неодноразово судимий, в тому числі за корисливі злочини, вчинив кримінальні правопорушення, перебуваючи на випробуванні, має постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо, офіційно не працевлаштований. Обставин, пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Також суд при призначенні покарання приймає до уваги підвищену суспільну небезпеку скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Таким чином, враховуючи конкретні обставини справи, тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, приймаючи до уваги думку потерпілого ОСОБА_6 , який наполягав на суворому покаранні обвинуваченого, відсутність обставин, які обтяжують чи пом`якшують покарання, та вимоги, зазначені в абз. 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд вважає за можливе призначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавленні волі, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 187 КК України.

Враховуючи наявність корисливого мотиву при вчиненні обвинуваченим інкримінованих йому кримінальних правопорушень, суд вважає за необхідне призначити додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Оскільки ОСОБА_9 вчинив злочини в період відбування покарання, призначеного за вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 23.12.2014 року, суд вважає остаточним призначити покарання за правилами ч. 1 ст. 71 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_10 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, стан здоров`я (на обліку у психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває), дані, характеризуючи особу обвинуваченої не судима, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштована.

Обставинами, пом`якшуючими покарання обвинуваченої, є - щире каяття, та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, що підтверджується її поведінкою на досудовому розслідуванні та судовому слідстві. Обставин, обтяжуючих покарання обвинуваченої, судом не встановлено.

Враховуючи дані про особу ОСОБА_10 , щире каяття обвинуваченої, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують покарання, наявність у неї на утриманні двох неповнолітніх дітей сина ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та доньки ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , суд з урахуванням вимог ст. 75 КК України приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_10 без ізоляції від суспільства та звільнення її від покарання з випробуванням.

Заявлений по справі ПАТ «Укртелеком» цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином у сумі 6 249 грн. 88 коп. підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки він визнаний обвинуваченим ОСОБА_9 , відповідає пред`явленому обвинуваченню та знайшов своє підтвердження в судовому засіданні.

Судом також розглянутий цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про стягнення з обвинувачених на користь потерпілого матеріальної шкоди, спричиненої злочином у розмірі 9 209 грн. 24 коп., моральну шкоду у розмірі 50 000 грн., завдану внаслідок скоєння злочину, який ОСОБА_9 визнав у повному обсязі, а ОСОБА_10 проти задоволення позову заперечувала.

Відповідно до ч. 5 ст. 128, ч. 1 ст. 129 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно зі ст. 1177 ЦК України, шкода завдана фізичній особі, яка потерпіла від злочину, відшкодовується відповідно до закону.

В силу ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Заявлений по справі потерпілим ОСОБА_6 цивільний позов про стягнення з обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 матеріальної шкоди, спричиненої злочином в сумі 9 209 грн. 24 коп., підлягає частковому задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що заявлена потерпілим матеріальна шкода знайшла своє часткове підтвердження, а саме в сумі 1 909 грн. 24 коп., що підтверджується матеріалами справи.

З врахуванням повернутої судом на користь потерпілого суми в розмірі 1 150 грн., суд приходить до висновку, що з обвинувачених підлягає стягненню матеріальна шкода на користь потерпілого ОСОБА_6 у розмірі 759 грн. 24 коп.

При вирішенні питання про розмір моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_9 та ОСОБА_10 потерпілому ОСОБА_6 , суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, враховує роз`яснення п. 4, п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», де сказано, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Враховуючи характер моральних та фізичних страждань потерпілого ОСОБА_6 , моральні та фізичні страждання потерпілого, тяжкість від наслідків, вимушені зміни у його життєвих стосунках, зусилля, необхідні для відновлення їх попереднього стану, а саме, після скоєного злочину та отриманих тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 погіршився загальний стан здоров`я, виникло погане самопочуття, розпач, порушено уклад звичайного життя, у потерпілого виникли матеріальні труднощі, оскільки він не міг працювати, суд вважає, що цивільний позов щодо відшкодування моральної шкоди є законним і обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про запобіжний захід щодо обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , суд вважає за необхідне до вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_9 залишити тримання під вартою, ОСОБА_10 домашній арешт.

Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч.9 ст.100 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 100,122,124,366-368,370-371 КПК України, судова колегія, -

ЗАСУДИЛА:
ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 187 КК України, на підставі яких призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;

- за ч. 4 ст. 187 КК України у виді 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_9 покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання приєднати частково невідбуте покарання за вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 23.12.2014 року і остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у виді 8 (восьми) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна.

Запобіжний захід ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 рахувати з моменту фактичного затримання 24.06.2015 року.

В строк відбування покарання ОСОБА_9 зарахувати строк тримання під вартою, з застосуванням ч. 5 ст. 72 КК України, починаючи з 24.06.2015 року по день постановлення вироку з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_10 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, на підставі якої призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки.

Згідно з вимогами ст. 76 КК України, у зв`язку зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, покласти на ОСОБА_10 такі обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи та навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід ОСОБА_10 до набрання вироком законної сили залишити домашній арешт.

Цивільний позов Публічного акціонерного товариства Укртелеком» задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» матеріальну шкоду в розмірі 6 249 (шість тисяч двісті сорок дев`ять) грн. 88 коп.

Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути пропорційно з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 379 (триста сімдесят дев`ять) грн. 62 коп. та моральну шкоду в розмірі 40 000 (сорок тисяч) грн., з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 379 (триста сімдесят дев`ять) грн. 62 коп. та моральну шкоду в розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. на користь ОСОБА_6 .

Речові докази:

- мікрочастинки, упаковані у спец. пакет № 0578978, що долучений до матеріалів кримінального провадження залишити в останньому;

- мідний кабель, трос для транспортування автомобілів, шльопанець жіночій та сланець чоловічий, лопату, передані на відповідальне зберігання в камеру схову Комунарського відділення Ленінського відділу ГУНП України в Запорізькій області знищити;

- мобільний телефон «Samsung Duos», у корпусі білого кольору, переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_12 залишити останній;

- ліхтарик чорного кольору, сумку з часником, пневматичну рушницю, передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 залишити останньому.

Копію вироку вручити прокурору та обвинуваченим, а інші учасники процесу мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок набирає законної сили після спливу строку на апеляційне оскарження. В разі якщо вирок оскаржений учасниками процесу, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, яке набирає законної сили з моменту його проголошення.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суду м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_17