н/п 1-кс/640/9108/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2016 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участі скаржника - ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Київського районного суду м. Харкова скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Київського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_4 від 18 листопада 2016 року про відмову у задоволенні клопотання,-
У судовому засіданні ОСОБА_3 доводи скарги підтримав та надав пояснення, аналогічні тим, які викладені у скарзі.
Слідчий Київського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, проте направив до суду електронною поштою листа №61/222 від 29.11.2016, у якому просив скаргу розглянути за його відсутності та відмовити у її задоволенні, оскільки клопотання ОСОБА_3 розглянуто, у задоволенні клопотання відмовлено та відповідна постанова із супровідним листом спрямована ОСОБА_3 18.11.2016 (а.с.11,12-14).
Слідчий суддя, вислухавши пояснення скаржника, дослідивши документи та оцінивши докази за скаргою, приходить до наступного.
В ч. 1 ст. 303 КПК України визначено рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження. Так, відповідно до п.7 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, як рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.
Відповідно до ч.1 ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.
Згідно з ч.2 ст.220 КПК України, про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
Відмовляючи в задоволенні клопотання, слідчий в оскаржуваній постанові від 18.11.2016 зазначив, що 16.11.2016 до Київського ВП ГУНП в Харківській області в порядку ст. 220 КПК України надійшло клопотання ОСОБА_3 з вимогою про: зміну кваліфікації кримінального провадження з ч. 1 ст. 197-1 КК України на ч.2 ст. 197-1 КК України, за ознакою вчинення злочину групою осіб; накладення арешту на будівлі №31, №31-А та №31-Б по вул. Пушківській в м. Харкові. Вивчивши клопотання ОСОБА_6 , викладені у ньому погрози, доводи та обґрунтування, орган досудового розслідування дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання з наступних підстав. У вказаному кримінальному провадженні на теперішній час відсутні підозрювані, а тому посилання ОСОБА_3 на наявність ознаки, вчинення злочину групою осіб є передчасним. Відповідно до вимог ст. 40 КПК України слідчий є самостійним у здійсненні у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних підстав, забороняється. Одночасно, вирішення питання щодо кваліфікації кримінального провадження на стадії досудового розслідування належить до компетенції слідчого, прокурора. Відповідно здійснення тиску на слідчого, у тому числі шляхом погроз у клопотанні є неприпустимим. В матеріалах провадження містяться дані щодо відсутності заподіяного збитку щодо земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , та відповідно до клопотання самого ОСОБА_3 належать на праві власності іншим особам, а тому накладення арешту на теперішній час є передчасним.
Слідчий суддя погоджується з висновками слідчого про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_3 , викладеним в мотивувальній частині постанови від 18.11.2016, виходячи з наступного.
Відомості, які підлягають внесенню до ЄРДР та їх перелік визначені ч.5 ст. 214 КПК України, відповідно до положень якої до ЄРДР підлягають внесенню, серед інших відомостей, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела, попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (п. 4, п. 5 ч. 5 ст. 214 КПК України).
При цьому, виходячи зі змісту ст.214 КПК України повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий, прокурор.
Щодо посилань скаржника на необхідність визначення конкретної кваліфікації кримінального правопорушення, слідчий суддя зазначає наступне.
Згідно з п. 1.9 Розділу І Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 69 від 17.08.2012, реєстраторами Реєстру є: прокурори, у т.ч. керівники прокуратур; керівники органів досудового розслідування; слідчі: органів прокуратури, внутрішніх справ, безпеки, органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства, та органів державного бюро розслідувань (з моменту створення).
За змістом ч. 1, п. 5 ч. 5 ст. 214 КПК України, п. 1.9, пп. 5 п. 2.1 Розділу І Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 69 від 17.08.2012, правом визначення правової кваліфікації кримінального правопорушення, вказаного у повідомленні про кримінальне правопорушення наділений реєстратор Реєстру, а не особисто заявник.
За вказаних обставин, слідчий суддя погоджується з висновком слідчого в частині відмови в задоволенні клопотання ОСОБА_3 , викладеному в мотивувальній частині постанови від 18.11.2016, щодо визначення конкретної кваліфікації кримінального правопорушення, про яку йдеться у клопотанні від 16.11.2016.
На постанову слідчого щодо відсутності підстав для накладення арешту на будівлі №31, №31-А та №31-Б по вул. Пушківській в м. Харкові, суд зазначає наступне.
Розділом ІІ КПК України встановлені заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема, накладення арешту на майно.
Тобто, постанова слідчого від 18.11.2016 р. щодо відсутності підстав для накладення арешту на будівлі №31, №31-А та №31-Б по вул. Пушківській в м. Харкові не стосується відмови у проведенні слідчих (розшукових) дій, вичерпний перелік яких встановлений Главами 20, 21 КПК України, а є відмовою у вжитті заходів по забезпеченню кримінального провадження, оскарження якої чинним КПК не передбачено.
На підставі вищевикладеного, правові підстави до задоволення скарги відсутні.
Частиною 3 ст. 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
Керуючись ст.ст.303-307,309,372, ч.2 ст.376 КПК України, слідчий суддя, -
Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Київського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_4 від 18 листопада 2016 року про відмову у задоволенні клопотання.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1