09.09.2016 Справа №607/6707/16-к
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 про арешт майна,
Клопотання обґрунтоване тим, що об`єкти нерухомості, транспортні засоби та грошові кошти які знаходяться на розрахункових рахунках ПП «Золотопотіцьке» є предметом посягання кримінального правопорушення та на даний час вчиняються дії з метою заволодіння ними шахрайським шляхом, тобто відповідають вимогам ст. 98 КПК України, а тому необхідно накласти арешт з метою збереження речових доказів.
Слідчий в ОВС СУ ГУ Національної поліції в Тернопільській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримала та просить задовольнити з підстав, викладених у ньому.
Заслухавши пояснення слідчого, вивчивши клопотання та додані до нього копії документів, якими обґрунтовується клопотання, вважаю, що дане клопотання підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Згідно заяви, невстановленні особи заволоділи статутним капіталом та майном ПП «Золотопотіцьке», чим спричинили шкоду МПП «Смолоскип» у великих розмірах.
Правова кваліфікація заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене у великих розмірах, передбачене ч. 3 ст. 190 КК України.
Під час допиту ОСОБА_5 повідомив, що в середині грудня 2015 року було розпочато пошук інвестора для інвестиції або продажу частки у статутному фонді приватного підприємства «Золотопотіцьке» з метою залучення інвестиції. Наприкінці грудня 2015 року до нього звернувся ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 з яким він познайомився 4 роки назад. Під час спілкування він повідомив, що представляє інтереси інвестора з іноземними інвестиціями, якого зацікавила пропозиція купівлі частки у статутному фонді з перспективою подальшого викуплення усього статутного фонду. В подальшому розпочались перемовини з даного приводу за його участю та його спільника ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 однак останні не показували документів на представлення інтересів іноземного інвестора.
Приблизно в березні 2016 року ОСОБА_6 приїхав та надав ОСОБА_5 проект договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі у якому були визначенні умови. У договорі покупцем був визначений ОСОБА_7 . Вони пояснили, що це проект договору і фактично покупцем у новому договорів буде визначений іноземний інвестор. Також ОСОБА_6 попросив підписати проект договору, щоб показати його інвестору для впевненості у намірах ОСОБА_5 . Останній довіряючи зазначеним ообам поставив підпис у проекті договору, але відтиску печатки на документ не наносив.
Через деякий час ОСОБА_5 стало відомо, що приватний нотаріус ОСОБА_8 здійснила державну реєстрацію установчих документів ПП «Золотопотіцьке» в новій редакції та вчинив реєстраційні дії щодо внесення відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а саме «Зміна складу або інформації про засновників», «Зміна керівника юридичної особи», «Зміна керівника юридичної особи, зміна складу підписантів», хоча ОСОБА_5 у приміщенні приватного нотаріуса не був, документів у приміщенні нотаріуса не підписував та відтиску печатки на договір на інші документи не наносив.
Коли ОСОБА_5 виявив даний факт одразу звернувся до ОСОБА_6 з метою отримання пояснень, на що останній почав пропонувати ціну за купівлю частки у статутному капіталі, яка є значно нищою від попередньої погодженої та погрожував, що жодних грошових коштів не отримує у разі відмови від такої пропозиції.
Окрім цього, складений договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі є прикриттям для заволодіння статутним капіталом ПП «Золотопотіцьке», оскільки за умовами договору державна реєстрація змін до установчих документів проводиться після сплати ціни договору та на підтвердження виконання умов договору сторони підписують акт прийому-передачі частки в статутному капіталі. Жодних грошових коштів у якості оплати купівлі частки в статутному капіталі МПП «Смолоскип» не отримувало та акту прийому-передачі ОСОБА_5 не підписував.
Висновком експерта №1.1-281/16 від 19.08.2016 року підтвердено покази ОСОБА_5 та встановлено, що підпис від його імені на лицевій і зворотній стороні 13-го аркушу статуту ПП «Золотопотіцьке» затвердженого рішенням власників №11-к від 11 квітня 2016 року, рішенні власника 10-к ПП «Золотопотіцьке» від 10 квітня 2016 року, лицевій стороні першого аркушу та зворотній стороні пятого аркушу договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі №1/28/16 приватного підприємства від 10 березня 2016 року виконанні не ОСОБА_5 а іншою особою.
Окрім цього, висновком експерта №1.1-283/16 від 18.08.2016 року встановлено, що відтиск печатки на документах, які були надані державному реєстратору нанесенні не печаткою МПП «Смолоскип», взірці якої надано в якості порівняльного матеріалу.
Допитаний ОСОБА_5 з приводу додаткових обставин кримінального провадження повідомив, що з моменту фактичного заволодіння статутним капіталом ПП «Золотопотіцьке» ОСОБА_7 та призначенний ним директор ОСОБА_9 за фактичним місцем знаходження ПП «Золотопотіцьке» не були, організацією посіву та збору урожаю в 2016 році не займались, виплату заробітньої плати найманим працівникам не здійснювали та будь-якою іншою фінансово-господарською діяльністю на підприємстві не займались, печатки ПП «Золотопотіцьке» від ОСОБА_5 не отримували, документів бухгалтерськогого та фінансового обліку не отримували.
Даний факт підтверджує, що ОСОБА_7 заволодів шахрайським шляхом 60% статутного капіталу ПП «Золотопотіцьке» та на даний час знаючи, що він отримав незаконно право більшості для прийняття рішення під час проведення будь-яких зборів продовжує вчиняти дії направдленні уже на заволодіння грошовими коштами шляхом передачі обєктів нерухомості ПП «Золотопотіцьке» в іпотеку.
Так, на адресу ОСОБА_5 було направлено персональне повідомлення про проведення зборів власників ПП «Золотопотіцьке», де серед порядку денного визначенно питання про передачу в іпотеку обєктів нерухомого майна ПП «Золотопотіцьке» з метою залучення кредитних коштів, хоча ні ОСОБА_7 ні директор ОСОБА_9 не володіють інформацією про здійснення фінансово-господарської діяльності на ПП «Золотопотіцьке», що у свою чергу позбавляє їх реальної можливості визначення необхідності залучення кредитних коштів на підприємство
Даний факт свідчить лише про шахрайські наміри ОСОБА_7 направленні на передачу обєктів нерухомості та іншого майна у заставу з метою подальшого заволодіння грошовими коштами ПП «Золотопотіцьке»
02 серпня 2016 року та 31 серпня 2016 року винесено постанови про визнання речовими доказами майна ПП «Золотопотіцьке», оскільки вони є об`єктом посягання кримінально протиправних дій.
Слідчий зазначає, з метою забезпечення кримінального провадження, забезпечення збереження об`єктом посягання кримінально правопорушення, дієвості застосування заходів кримінального провадження, що передбачені ст. 131 КПК України, виникла необхідність у накладенні арешту на майно, шляхом заборони розпорядження ним та його відчуження. Крім цього, як зазначає слідчий у своєму клопотанні, що об`єкти нерухомості, транспортні засоби та грошові кошти які знаходяться на розрахункових рахунках ПП «Золотопотіцьке» є предметом посягання кримінального правопорушення та на даний час вчиняються дії з метою заволодіння ними шахрайським шляхом, тобто відповідають вимогам ст. 98 КПК України, а тому необхідно накласти арешт з метою збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (згідно ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення).
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК України).
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до переконання, що об`єкти нерухомості, транспортні засоби та грошові кошти, які знаходяться на розрахункових рахунках ПП «Золотопотіцьке» є предметом посягання кримінального правопорушення та на даний час вчиняються дії з метою заволодіння ними шахрайським шляхом, а тому необхідно накласти арешт з метою збереження речових доказів, вважає, що обмеження права власності є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження, тому клопотання слідчого необхідно задовольнити, наклавши арешт на майно.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 167, 170, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя,-
Клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.
Ухвала про арешт майна виконується негайно старшим слідчим в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 .

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 .

Згідно ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково, якщо буде доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до апеляційного суду Тернопільської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою при оголошенні ухвали протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1