Номер провадження: 11-кп/785/1269/16
Номер справи місцевого суду: 521/2335/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.10.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_9 ,
представника потерпілого ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_9 на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 03 серпня 2016 року, за яким
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Кучурган, Роздільнянського району Одеської області, громадянина України, з середньою освіту, працюючого двірником комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Фонтанський», не одруженого, не судимого в силу ст. 89 КК України, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,
засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України на строк 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від призначеного судом покарання з випробуванням строком на 3 роки та покладенням обов`язків згідно п.п. 2,3,4 ч.1 ст. 76 КК України.
Позовні вимоги ОСОБА_9 задоволені повністю та стягнуто з ОСОБА_7 на її користь компенсацію матеріальної шкоди в сумі 31438грн. 59 коп., компенсацію моральної шкоди в сумі 100000 грн.,
В С Т А Н О В И Л А:
Як вказано в вироку суду, 09 грудня 2014 року, приблизно о 19 годині ОСОБА_7 , будучи на підставі постанови Роздільнянського районного суду Одеської області від 14 липня 2014 року позбавленим права керування транспортними засобами строком на 1 рік, не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, керуючи технічно справним автомобілем «Volksvagen-Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух зі швидкістю близько 60 км/год по лівій смузі проїзної частини вул. Малиновського в м. Одесі, з боку вул. Люстдорфська дорога в напрямку вул. Гайдара, яка має дві смуги руху у кожному напрямку, з поділенням напрямків руху подвійною суцільною розділовою смугою.
При цьому ОСОБА_7 грубо порушив вимоги п.п. 2.1 «а», 2.3 «б», 12.1, 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року
В порушення зазначених правил, ОСОБА_7 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожнім знаком 5.35.1 «Пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра», розташованого навпроти будинку № 15 по вул. Малиновського в м. Одесі, перед яким у правій смузі призупинився транспортний засіб, що ОСОБА_7 завчасно був спроможний побачити, але уважним не був, за дорожньою обстановкою та її зміною не стежив, не переконався у безпеці та відсутності на вказаному пішохідному переході пішоходів, не зменшив швидкості та не зупинив вчасно керований ним автомобіль аж до повної зупинки, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , яка перетинала проїзну частину по вказаному пішохідному переходу, з права наліво по ходу руху автомобіля.
В результаті наїзду пішоходу ОСОБА_9 були спричинені тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння відповідно до п. 2.1.3 «м» Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, у вигляді закритого внутрішнього суглобового перелому зовнішнього виростку великогомілкової кістки лівої гомілки, відкритих уламкових переломів обох (великогомілкової та малогомілкової) кісток лівої гомілки в нижній третині, садна лівої гомілки, закритого перелому внутрішньої кісточки великогомілкової кістки лівої гомілки, синця зовнішньої поверхні правої стопи.

В апеляційній скарзі потерпіла просить вирок скасувати в частині звільнення його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України та постановити новий вирок, яким вважати ОСОБА_7 , засудженим за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

На її думку, суд першої інстанції під час розгляду справи та постановлення вироку не зазначив про факт переховування ОСОБА_7 від правосуддя та не надав даній обставині належної оцінки, що в свою чергу призвело до необґрунтованого призначення покарання з випробуванням.

Заслухав доклад судді, потерпілу та її представника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, обвинуваченого, який просив не задовольняти апеляційну скаргу потерпілої, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, розглянув матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Винність ОСОБА_7 в скоєному, разом з визнанням останнім своєї вини за час досудового та судового слідства, підтверджується сукупністю доказів, досліджених в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України (в ред. 2012 року), викладених у вироку відповідно до даних судового слідства та таких, що отримали належну оцінку.

При цьому судом першої інстанції з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції відсутні, та роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Так, не зважаючи те, що судом першої інстанції учасникам процесу було роз`яснено, що вони позбавленні права оскарження в апеляційному суді відповідно до ст. 349 КПК України, потерпілою ОСОБА_9 було подано апеляційну скаргу на вирок суду.
Суд першої інстанції вірно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_7 , передбачені ч. 2 ст. 286 КК України, які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.
Таким чином, суд першої обґрунтовано прийшов до висновку, що ОСОБА_7 винен у скоєнні порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував позитивну характеристику обвинуваченого, те, що він матеріально допомагає та доглядає за батьком-інвалідом 3 групи, що підтверджується довідками Кучурганської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, актом обстеження сім`ї, має постійне місце роботи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , є щире каяття, оскільки він повністю визнав свою вину в інкримінованому злочині та дав правдиві пояснення про обставини його вчинення, а також та обставина, що він приймав заходи до добровільного часткового відшкодування завданого злочином збитку. При цьому відшкодування не відбулося з незалежних від нього підстав, оскільки потерпіла відмовилася від отримання грошової компенсації, що підтверджується копіями фіскальних чеків. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції врахував повне визнання вини ОСОБА_7 , те, що вчинений ним злочин відноситься до категорії тяжких, особу винного, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин і зробив висновок про можливість виправлення засудженого без відбування основного покарання, із застосуванням випробування відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, але в умовах належного контролю за його поведінкою і виконанням обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України та із застосуванням додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Крім того, судом першої інстанції у судовому засіданні був розглянутий цивільний позов потерпілою про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 матеріальної шкоди у розмірі 31438,59 грн. та моральної шкоди в розмірі 100000 грн.

Як вбачається з протоколу судового засідання, обвинувачений ОСОБА_7 позовні вимоги, заявлені у цивільному позові, визнав матеріальну шкоду в повному обсязі, а вимоги щодо відшкодування моральної шкоди визнав частково.
Згідно ст. 1166 ЦК України, ст.128 КПК України при наявності достатніх підстав вважати, що потерпілому цивільному позивачеві злочином було завдано матеріальну шкоду, особа яка заподіяла шкоду, зобов`язана відшкодувати її в повному обсязі.

Суд першої інстанції вважає, що діями ОСОБА_7 потерпілій спричинена моральна шкода, оскільки було ушкоджено її здоров`я, вона отримала тяжкі тілесні ушкодження, тривалий час знаходилася на лікуванні, перенесла два оперативних втручання, відчувала фізичний біль, переживала за своє життя та здоров`я, будучи людиною похилого віку (1941 року народження), до цього часу стан її здоров`я не відновився. За таких обставин, враховуючи характер спричиненої потерпілій моральної шкоди та пов`язаних з нею моральних страждань, суд зробив висновок, що позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню у повному обсязі шляхом стягнення з обвинуваченого на користь ОСОБА_9 100000 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України особа, яка завдала шкоду ушкодженням здоров`я, зобов`язана відшкодувати потерпілому витрати, викликані необхідністю придбання ліків.
На думку апеляційного суду, приймаючи рішення, суд першої інстанції правомірно вирішив , що позовні вимоги потерпілої ОСОБА_9 до обвинуваченого ОСОБА_7 обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Сума матеріальної шкоди завданої потерпілої обґрунтовано підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, колегія суддів враховуючи ті обставини, на які посилається потерпіла в апеляційній скарзі, не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та зміни вироку суду.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів з кримінальних справ Апеляційного суду Одеської області,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу потерпілої залишити без задоволення.

Вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 03 серпня 2016 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Одеської області може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ в порядку ст.ст. 425, 426 КПК України.
Судді апеляційного суду Одеської області
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4