Красилівський районний суд Хмельницької області
Справа № 677/486/16-к
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.03.2016 року м.Красилів

Слідчий суддя Красилівського районного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Красилівського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Старокостянтинівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 , зареєстрованому в АДРЕСА_2 , громадянину України, не працюючому, одруженому, на утриманні одна дитина, раніше несудимому, якому вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

в с т а н о в и в:

29 березня 2016 року старший слідчий СВ Красилівського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 , у провадженні якого знаходяться матеріали досудового розслідування, внесені 28.03.2016 року до ЄРДР за №0000158 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, звернувся до суду з погодженим прокурором Старокостянтинівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , в якому зазначив, що 27 березня 2016 року біля 23 год. 00 хв. водій ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «OPEL OMEGA A», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись зі швидкістю понад 60 км./год., по вулиці Центральній, в с.Щиборівка Красилівського району в напрямку м.Красилова, в районі домогосподарства № 9, в умовах недостатньої видимості не врахував дорожньої обстановки та стан транспортного засобу, щоб постійно контролювати рух транспортного засобу, перевищуючи допустиму в межах населеного пункту швидкість, при виникненні перешкоди, яку він об`єктивно спроможний був виявити, не вжив вчасно заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки керованого ним транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, не обрав безпечного інтервалу, в результаті чого допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які знаходились на правому краю проїжджої частини автодороги.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_9 від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці події, а ОСОБА_8 госпіталізований в реанімаційне відділення Красилівської ЦРЛ.

Дорожньо-транспортну пригоду скоєно внаслідок порушення водієм ОСОБА_5 вимог п.п.1.5, 2.3 (б), 2.9 (а),12.1,12.2, 12.3, 12.4, 13.1 Правил дорожнього руху України.

Вище вказані порушення правил безпеки руху знаходяться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками - спричиненні тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 , та смерті потерпілому ОСОБА_9 ..

29.03.2016 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Вказує, що вина ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: оглядом місця події від 28.03.2016 року, допитом свідка ОСОБА_10 , потерпілого ОСОБА_8 , оглядом автомобіля, протоколом слідчого експерименту із свідком ОСОБА_10 ..

Підозрюваний ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Вважає, що в матеріалах кримінального провадження є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, який спричинив загибель людини, вагомість наявних доказів про вчинення ним інкримінованого кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 перебуваючи на волі буде продовжувати переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою.

Слідчий та прокурор підтримали у судовому засіданні клопотання з підстав наведених у ньому.

Підозрюваний в судовому вину у вчиненні злочину за пред`явленою підозрою визнав частково, не заперечує, що керуючи автомобілем в стані алкогольного сп`яніння допустив наїзд на ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , однак при цьому стверджує, що потерпілі перебували на середині проїжджої частини дороги. Повідомив, що будь-якої нагальної потреби сісти за кермо у стані алкогольного сп`яніння у нього не було. Заперечує, щодо обрання йому запобіжного заходу. Вказує, що не має наміру переховуватися від органів досудового розслідування та суду і чинити вплив потерпілого та свідків.

Захисник просить не обирати підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, посилаючись на те, що прокурор не довів у судовому засіданні, що більш м`який запобіжний захід не може запобігти ризикам зазначеним у клопотанні.

Вислухавши сторони кримінального провадження, показання свідка, дослідивши надані письмові докази вважаю, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Сторонами кримінального провадження надані докази того, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, яка передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років.

29.03.2016 року ОСОБА_5 пред`явлено підозру за ч.2 ст.286 КК України.

Підозрюваний вину у вчиненні злочину за яким йому пред`явлено підозру визнає частково. Не працює. Внести заставу він неспроможний. Постійних доходів немає. Проживає не за місцем реєстрації, а тому наведені обставини вказують на наявність ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, на які вказується у клопотанні.

Оцінюючи вагомість наданих слідчим доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_5 злочину, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вказаному злочині, те, що він керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, без будь-якої нагальної потреби, яка могла би пояснити вимушеність вчинення ним такого порушення, і вказана обставини свідчить про зневажливе ставлення ОСОБА_5 до закону та свідоме його порушення, що негативно характеризує особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним вказаного злочину, наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України - переховуватися від органів досудового розслідування та суду і незаконно впливати на потерпілого та свідків; достатність застосування вказаного запобіжного заходу для запобігання цим ризикам та недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вказаним ризикам.

При вирішенні питання про доцільність обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує, також і практику Європейського суду з прав людини. Так у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 року суд зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування, або повторного вчинення злочину». А у справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 року вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Таким чином, враховуючи суворість покарання, яке передбачене за вчинення злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , приходжу до висновку, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а тому існує ризик передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Не виключається, що перебуваючи на волі ОСОБА_5 може впливати на потерпілого та свідків, оскільки такий ризик підтверджується показаннями свідка ОСОБА_10 , який був допитаний у судовому засіданні і повідомив, що був очевидцем дорожньо-транспортної пригоди під час якої автомобіль під керуванням ОСОБА_5 здійснив наїзд на ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які стояли на краю проїжджої частини дороги. Після наїзду ОСОБА_5 просив його дати показання, які не відповідали дійсності, а саме стверджувати, що потерпілі стояли на середині проїжджої частини в момент наїзду. Побоюючись застосування до нього насильства ОСОБА_5 , він відповів, що дасть показання, про які той його просить.

Ствердження захисту, що такі показання свідка ОСОБА_10 не свідчать, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілого та свідків, оскільки ОСОБА_10 вказав, що ОСОБА_5 при цьому не погрожував йому і свідок на даний час не боїться підозрюваного, не спростовує, того факту, що ОСОБА_5 вчиняючи вказані дії намагався незаконно вплинути на свідка, а тому така поведінка ОСОБА_5 викликає здоровий сумнів у тому, що він не буде незаконно впливати на потерпілого та свідків, перебуваючи на волі, а тому ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України існує.

За таких обставин, клопотання про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України підозрюваному належить визначити розмір застави.

Враховуючи, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, йому належить визначити розмір застави у сумі 1200000 гривень, який, виходячи з конкретних обставин справи, є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, у разі внесення застави, належить покласти на підозрюваного наступні обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 182-184, 186, 193,194, 196, 197 КПК України,

у х в а л и в :

Клопотання старшого слідчого СВ Красилівського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Старокостянтинівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати запобіжний захід - тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 з утриманням його в Хмельницькому слідчому ізоляторі.

Встановити строк дії ухвали про тримання ОСОБА_5 під вартою з 18 год. 00 хв. 30 березня 2016 року по 28 травня 2016 року.

Призначити заставу в розмірі 1200000 (один мільйон двісті тисяч) гривень, після внесення якої підозрюваний ОСОБА_5 звільняється з під варти під заставу.

У разі звільнення підозрюваного ОСОБА_5 з під варти під заставу, покласти на нього наступні обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Хмельницької області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_11