АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 212/7690/14-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/527/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар - ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі 07 липня 2016 року апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні № 0003480 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 червня 2016 року, якою обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187 , ч.2 ст. 185 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003480 від 02.08.2013 року, повернуто прокурору Криворізької місцевої прокуратури № 2

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

Як убачається з матеріалів кримінального провадження ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 червня 2016 року,обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187 , ч.2 ст. 185 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003480 від 02.08.2013 року, повернуто прокурору Криворізької місцевої прокуратури № 2

В ухвалі суд першої інстанції зазначив, що прокурором порушені вимоги КПК України, що унеможливлює розгляд кримінального провадження у суді.

В обгрунтування повернення обвинувального акту суд першої інстанції зазначив, обвинувальний акт, не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки не містить формулювання обвинувачення, як того вимагає п.5 ст. 291 КПК України.

Оскільки згідно з чинним кримінальним процесуальним законом обвинувачений має право знати, у чому він обвинувачується, обвинувальний акт повинен бути конкретним за своїм змістом, а не конкретність такого обвинувачення щодо ОСОБА_6 порушує його право на захист і є істотним порушенням вимог КПК України.

Так, відповідно до ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2013 року встановлено: "...ні на досудовому слідстві, ні в суді першої інстанції обвинувачення ОСОБА_6 не конкретизовано, не встановлено, які саме дії скоїв ОСОБА_6 і які дії скоїли співучасники (абз.2). ... формальною і невмотивованою також слід вважати постанову про виділення матеріалів з кримінальної справи від 14.11.2012 року, щодо невстановлених осіб з якими ОСОБА_6 скоїв розбійний напад (абз.10)" (т.1, а.с. 31).

Вказаним судовим рішенням встановлено не конкретність обвинувачення, проте сторона обвинувачення своїм правом змінити його не скористалася.

Відсутність висунутого та сформульованого, відповідно до вимог КПК України обвинувачення, із врахуванням положень ст. 337 КПК України, унеможливлює ухвалення судового рішення судом першої інстанції.

Так, ч. 1 ст.91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), що виходячи з суті даної статті має відображатись у обвинувальному акті відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

Як вбачається з п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 року №8, суди повинні вимагати від органів досудового розслідування, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема воно повинно містити дані про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.

За змістом судового рішення, під час підготовчого судового засідання суд першої інстанції встановив, що викладене в обвинувальному акті обвинувачення є неконкретним, зокрема в ньому не конкретизовані обставини, що мають істотне значення для кваліфікації злочину, а саме моменту домовленості обвинувачених на вчинення злочину, його способу, місця, часу та розподілу їх ролей.

Суд зауважив, що, повертаючи обвинувальний акт прокурору,не дає оцінку ні пред`явленому обвинуваченню, ні правовій кваліфікації.

Можливість зміни обвинувачення в суді не можуть бути прийняті до уваги, оскільки правова кваліфікація повинна чітко відповідати нормі закону України про кримінальну відповідальність і не допускає довільного трактування, а зміна обвинувачення в суді згідно з ч.1 ст.338 КПК України відбувається, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, а не з метою усунення недоліків обвинувального акта.

Суд посилаеться на Рішення Європейського суду та Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зокрема, передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч.3 ст.314 КПК України суд першої інстанції у підготовчому судовому засіданні вправі, повернути прокурору обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.06.2016 року про повернення обвинувального акту прокурору відносно ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення за ст. 187ч.2, 185 ч.2 КК України - скасувати, у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.Призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду. В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що ухвалу суду незаконна, необгрунтована, така, що підлягає скасуванню в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, відповідно до п.3 ч.1ст.409 ,ч.1 ст. 412 КПК України

Відповідно до ст. 342 КПК України - у призначений для судового розгляду час головуючий відкриває судове засідання і оголошує про розгляд відповідного кримінального провадження.

Відповідно ст. 347 КПК України - після закінчення підготовчих дій головуючий оголошує про початок судового розгляду.

Однак, в супереч вимогам кримінального процесуального кодексу та ухвали Апеляційного суду м. Кривого Рогу від 06.04.2016 року про скасування вироку та направлення кримінального провадження на новий судовий розгляд, судом безпідставно призначено підготовче судове засідання та в порушення вимог кримінального процесуального закону ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 03.06.2016 року обвинувальний акт з долученими до нього доказами за клопотанням захисника ОСОБА_8 повернуто прокурору без наведення мотивів його повернення, оголосивши його вступну та резолютивну частину.

При проведені підготовчих засідань: 19.04.2016 року та 12.05.2016 року захисник обвинуваченого ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_6 висловили думку про можливість призначення справи до судового розгляду, судом розгляд справи було відкладено.

Відповідно до п. 2 листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.10.2012 року №223-1430/0/4-12 - підставою для повернення обвинувального акту є невідповідність вимогам ст.ст. 291, 292 КПК України

Під час повернення обвинувального акту прокурору в своїй ухвалі суд не вказав жодної підстави наведеної в даному листі.

Також в порушення п.3 ч.3ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст. 291, 292 КПК України, однак суд не вказав в ухвалі, яким саме вимогам не відповідає обвинувальний акт.

В обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_6 обвинувачується у кримінальних правопорушеннях передбачених ст. 187 ч.2, 185 ч.2 КК України.

При складанні обвинувального акту прокурором дотримано вимоги ст.291 КПК України В обвинувальному акті належним чином зазначені час, місце, обставини скоєння злочину, мотиви, тобто обвинувальний акт містить як формулювання обвинувачення, так і правову кваліфікацію правопорушення за ст. 187 ч.2, 185 ч.2 КК України .

В судовому засіданні при апеляційному розгляді кримінального провадження, прокурор просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора на підставах зазначених в апеляційній скаргі прокурора, ухвалу суду першої інстанції скасувати, кримінальне провадження призначити на новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу сторонами судового провадження надані не були.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду Дніпропетровської області, учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно положень ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Положеннями ст. 291 КПК України визначений вичерпний перелік вимог до змісту та форми обвинувального акту у кримінальному провадженні, недотримання яких згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Так, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити відомості про виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

На переконання колегії суддів, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що обвинувальний акт не відповідає положенням ст. 291 КПК України, якою встановлені вимоги до акту.

Як вбачається із оскаржуваної ухвали, суд повертаючи обвинувальний акт прокурору, дійшов висновку, що обвинувальний акт та додані до нього документи не відповідають вимогам ст. 291 КПК України, у зв`язку з тим, що пред`явлене обвинувачення не конкретизоване.

Також слід зазначити, що у відповідності до норм ч. 3 ст. 52 КПК України, - підозрюваний, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують.

Виходячи з норм закону, викладених в ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд зобов`язаний перевірити матеріали кримінального провадження, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття судових рішень, передбачених ч. 3 цієї статті, вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду.

Колегія суддів вважає, що вказівка суду щодо невідповідності обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, не суперечать нормі вказаного закону, а підстави, на які послався суд першої інстанції у своїй ухвалі, перешкоджають розгляду кримінального провадження, оскільки, у відповідності до ч. 1 ст. 337 КК України, судовий розгляд проводиться в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.

Судом першої інстанції вказано, що обвинувачений має право знати, у чому він обвинувачується, обвинувальний акт повинен бути конкретним за своїм змістом, а не конкретність такого обвинувачення щодо ОСОБА_6 порушує його право на захист і є істотним порушенням вимог КПК України з чим погоджується і колегія суддів

Крім того, Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у контексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення .Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом першим цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

В ухвалі суду першої інстанції обґрунтовано наведено перелік невідповідностей обвинувального акту нормам КПК України, з чим також погоджується колегія суддів.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні не відповідає вимогам ст. 291 КПК України та підлягає поверненню прокурору.

Посилання в апеляційній скарзі прокурора на незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції, не заслуговують на увагу, оскільки судом ретельно досліджено всі обставини кримінального провадження та на підставі всебічного та об`єктивного з`ясування цих обставин прийнято рішення про необхідність повернення обвинувального акту прокурору.

Окім цього, посилання прокурора на роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, наданих в інформаційному листі «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до КПК України» № 223-1430/0/4/12 від 03 жовтня 2012 року, не може бути прийняте до уваги, бо суд в своїй діяльності керується не інформаційними листами, а Законами.

Таким чином, доводи апеляційної скарги прокурора про незаконність та необґрунтованість судового рішення є безпідставними і задоволенню не підлягають.

На думку колегії суддів, рішення суду про повернення обвинувального акту прокурору не суперечить вимогам закону, є обґрунтованим і достатньо вмотивованим, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 червня 2016 року, якою обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 2 ст. 187 , ч.2 ст. 185 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003480 від 02.08.2013 року, повернуто прокурору Криворізької місцевої прокуратури № 2- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4