Справа № 477/1862/16-к
Провадження № 1-кп/477/128/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 жовтня 2016 року Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі: головуючої по справі - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Снігурівка Снігурівського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, студента 2 курсу Миколаївського професійного промислового ліцею, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, проживаючого і зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який виховується у неповній сім`ї, на обліку служби у справах дітей чи кримінальної поліції не перебував,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_5 ,
законного представника обвинуваченого ОСОБА_6 ,
05 липня 2016 року близько 18 години неповнолітній ОСОБА_3 , знаходячись на АДРЕСА_2 , з метою заволодіння чужим майном, а саме мобільним телефоном смартфоном «Ргеstigio Gio C3» сірого кольору вартістю 2599 гривень, картою пам`яті об`ємом 4 ГБ, вартістю 100 гривень з сім-картою оператора МТС ( НОМЕР_1 ) вартістю 20 гривень, загальною вартістю 2719 гривень, належного ОСОБА_7 , під приводом подзвонити, взяв у останнього мобільний телефон, відійшов з телефоном у сторону та пішов з місця події, тим самим розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 2719 грн.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що дійсно 5 липня 2016 року поїхав до свого друга у с.Калинівка Жовтневого району, де вони спільно проводили час. Біля 18 години він направився на зупинку транспорту, де побачив потерпілого ОСОБА_7 , який сидів на зупинці та мав у руках телефон, та яким він вирішив заволодіти. Під приводом подзвонити, він попросив у ОСОБА_8 телефон, але його не повернув, та привласнив. В м.Миколаєві здав його до ломбарду за допомогою свого приятеля ОСОБА_9 .
Потерпілий ОСОБА_7 подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Заявлений ним цивільний позов підтримав в повному обсязі.
Крім власного визнання своє вини у інкримінованому кримінальному правопорушенні, вина ОСОБА_3 також підтверджується змістом досліджених письмових доказів.
Так, час та місце скоєного підтверджується заявою потерпілого ОСОБА_7 до поліції від 07 липня 2016 року, в якій він просив прийняти заходи до невідомого, що 05 липня 2016 року приблизно 0 22 годині по вул.Баклана в с.Калинівк шляхом зловживання довірою, заволодів його майном.
Вартість завданої потерпілому шкоди з привласненням вищевказаного мобільного телефону підтверджується копією квитанції про придбання вказаного майна від 04.05.2016 року.
Вартість іншого викраденого майна, саме: карти пам`яті та сім-карти, підтверджується даними Інтернет-оголошень щодо вартості аналогічного викраденому майна.
Згідно даних ПТ «Климчук і Компанія «Ломбард Капітал», дійсно 05 липня 2016 року ОСОБА_10 здав до ломбарду мобільний телефон «Ргеstigio».
Аналізуючи зібрані за справою докази, суд вважає доведеним вину ОСОБА_3 у заволодінні майном ОСОБА_7 шляхом зловживання довірою, що слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 190 КК України.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує особу обвинуваченого, який посередньо характеризується за місцем навчання та позитивно за місцем проживання, раніше не судимий, враховує щире каяття у вчиненому та скоєння кримінального правопорушення неповнолітнім, що є обставинами, які пом`якшують відповідальність особи, та приходить до висновків про можливість виправлення ОСОБА_3 та попередження скоєння ним інших кримінальних правопорушень без ізоляції від суспільства із застосуванням ст.ст. 75, 104 КК України з контролем за його виправленням.
Щодо клопотання захисника про звільнення ОСОБА_3 від покарання та застосування до нього примусового заходів виховного характеру, то відповідно до вимог ст. 105 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.
Втім зі змісту характеристики навчального закладу за місцем навчання ОСОБА_3 , останній систематично пропускає заняття без поважних причин, мотивації до здобуття знань не має, в громадському житті ліцею участі не бере, рівень самоконтролю низький, тому учень потребує постійного контролю, має схильність говорити неправду. Характеристика датована 03.08.2016 р., тобто не вбачається сукупності підстав, визначених ст. 105 КК України, для застосування до неповнолітнього ОСОБА_3 заходів виховного характеру.
Характеристики сусідів не мають датування, не дають можливості встановити про виправлення обвинуваченого та його поведінку на час постановлення вироку.
До цього часу матеріальна шкода потерпілому не відшкодована, хоча ОСОБА_3 має щомісячний дохід, з його ж слів, в розмірі 300 грн. у виді стипендії.
Більш того, захисник просив про застосування заходів виховного характеру у виді передачі ОСОБА_3 під нагляд матері.
Як вбачається з правової позиції ВСУ, викладеної у Постанові пленуму ВСУ № 2 від 15.05.2006 року передача неповнолітнього під нагляд батьків допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. Неприпустимо передавати неповнолітнього під нагляд батька чи матері, котрі через свою поведінку не здатні позитивно впливати на неповнолітнього.
Втім, суд не має даних щодо належного впливу матері на поведінку свого сина, її авторитет для сина, та сама ОСОБА_6 не висловилася щодо можливого її впливу на зміну поведінки її сином.
За вище вказаного суд не вбачає підстав для застосування положень ст. 105 КК України.
Речові докази та процесуальні витрати у справі відсутні.
Щодо заявленого та підтриманого потерпілим цивільного позову, то відповідно до положень ст.ст.1166, 1179 ЦК України, вимоги ОСОБА_7 підлягають задоволенню в повному обсязі і, з урахуванням незначного доходу ОСОБА_11 і виді 300 грн. щомісячної стипендії, стягнення вказаного збитку слід здійснити із законного представника неповнолітнього ОСОБА_6 .
Керуючись ст. ст. 366, 367, 374 КПК України, -
Засудив:
ОСОБА_3 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді одного року обмеження волі.
На підставі ст. 75, ст. 104 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на один рік, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
На підставі п.п.2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_3 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, на підставі п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України - зобов`язати засудженого не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.
Міра запобіжного заходу ОСОБА_3 не обиралася.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду в сумі 2719 (дві тисячі сімсот дев`ятнадцять ) грн.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, прокурору та захиснику, потерпілому направити не пізніше наступного дня з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1