Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
13 липня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції на вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 15 травня 2015 року у кримінальному провадженні №0000416 щодо ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Монгохто Ванінського району Хабаровського краю Російської Федерації, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із незакінченою вищою освітою, неодруженого, приватного підприємця, раніше не судимого, визнано невинуватим та виправдано за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

За обвинувальним актом, 7 квітня 2014 року приблизно о 15 годині 30 хвилин під час проведення обшуку відповідно до ухвали Сарненського районного суду Рівненської області в квартирі за місцем проживання ОСОБА_6 , що в АДРЕСА_1 , працівниками міліції було виявлено та вилучено тридцять три патрони, які, згідно із висновком судово-балістичної експертизи, є придатними для стрільби, з яких двадцять вісім патронів являються боєприпасами, а саме : спортивно-мисливськими унітарними патронами кільцевого запалювання калібру 5,6 мм., виготовлені промисловим (заводським) способом та є боєприпасами до 5,6 мм. (0.22 LR) спортивної, спортивно-мисливської, мисливської нарізної вогнепальної зброї - пістолетів, гвинтівок, кільцевого бою калібру 5,6 мм. (0.22 LR); чотири патрони являються боєприпасами, а саме : 9х8 мм. пістолетними патронами із кулями зі сталевими сердечниками ( НОМЕР_1 ), та є боєприпасами до пістолетів «ПМ», «АПС», «РА-63», «Р-64», «RK-59»; один патрон являється боєприпасом, а саме: 5,45х18 мм. пістолетним патроном із кулею зі свинцевим сердечником, та є боєприпасом до пістолета «ПСМ», «ИЖ-75». Вказані патрони ОСОБА_6 незаконно, тобто, без відповідного на це дозволу зберігав у ванній кімнаті під рукомийником зазначеної квартири.
Не погоджуючись із вироком суду, прокурором було подано апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, прокурор просить вирок суду скасувати у зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених у виправдувальному вироку, фактичним обставинам справи, неповнотою і однобокістю дослідження доказів судом першої інстанції, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та ухвалити новий вирок, яким визнати винуватим ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначити йому покарання три роки позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнити від призначеного покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку в один рік. Свої вимоги мотивує тим, що висновок суду про неналежність доказу - протоколу обшуку є невірним, оскільки обшук за місце проживання ОСОБА_8 був проведений на підставі ухвали суду, слідчим та у відповідності до вимог КПК України. Не допитавши свідка ОСОБА_9 , який був понятим при проведенні обшуку, суд допустив істотне порушення вимог КПК, оскільки залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких мало істотне значення для ухвалення судового рішення. Крім того, за наявності суперечливих доказів, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора про скасування вироку суду з підстав, наведених у апеляції, пояснення обвинуваченого та його захисника, про залишення вироку суду без зміни, дослідивши запропоновані сторонами докази, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Частина 3 ст.374 КПК України вимагає у мотивувальній частині вироку зазначати « уразі визнання особи виправданою формулювання обвинувачення, яке пред`являлося особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого із значенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення»

Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався належним чином.

Ухвалюючи виправдувальний вирок щодо ОСОБА_6 суд зазначив, що в його діях відсутній склад злочину передбачений ч.1 ст.263 КК України, оскільки належних та допустимих доказів на доведення вчинення ним злочину, стороною обвинувачення надано не було.

Відповідно до ч.1 ст.236 КПК України ухвала про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи може бути виконана слідчим чи прокурором.

Як вбачається із протоколу - обшук проведено слідчим СВ Сарненського РВ УМВС України в Рівненській області ОСОБА_10 за участю оперуповноваженого СКР ОСОБА_11 , оперуповноваженого Сарненського МРВ УСБУ ОСОБА_12 , в присутності понятих ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 .

Однак, відповідно до ч.1 ст.236 КПК України - ухвала про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи може бути виконана слідчим чи прокурором. Для участі в проведенні обшуку може бути запрошений потерпілий, підозрюваний, захисник, представник та інші учасники кримінального провадження. З метою одержання допомоги з питань, що потребують спеціальних знань, слідчий, прокурор для участі в обшуку має право запросити спеціалістів.

Із вказаної вище норми вбачається, що обшук має проводитись слідчим - в даному випадку слідчим ОСОБА_10 за участю осіб, які вказані у ч.1 ст.236 КПК України.

Протокол обшуку житла ОСОБА_6 містить посилання на участь у цій слідчій дії учасників : ОСОБА_15 та ОСОБА_12 .

Із пояснень, даних в суді ОСОБА_12 встановлено, що він був присутній під час обшуку, який проводився у квартирі ОСОБА_6 в якості особи, яка отримала інформацію про зберігання обвинуваченим боєприпасів (такого статусу особи, присутньої під час обшуку ч.1ст.236 КПК України не передбачає). ОСОБА_12 підтвердив, що під умивальником у ванній кімнати квартири обвинуваченого були вилучені патрони у кількості приблизно 10 штук. Вказані патрони були вилучені працівником ОСОБА_16 , в той час як слідча знаходилась у коридорі квартири ОСОБА_17 .

Допитаний в суді свідок ОСОБА_15 підтвердив, що він брав участь під час проведення обшуку у квартирі ОСОБА_6 і що особисто вилучив прозорий пакет із патронами з-під умивальника ванної кімнати обвинуваченого.

В судовому засіданні суду першої інстанції, факт вилучення патронів саме працівником міліції ОСОБА_15 підтвердили свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_13 .

Таким чином, з огляду на наведені обставини, судом встановлено, що фактично обшук проводив не слідчий ОСОБА_10 , а ОСОБА_15 , який і вилучив патрони із ванної кімнати. Статус такої особи ч.1 ст.236 КПК України не передбачений, оскільки доказів того, що ОСОБА_15 та ОСОБА_12 були внесені у слідчо-оперативну групу в даному кримінальному провадженні, суду не надано.

З огляду на наведене, протокол обшуку, як доказ у даному кримінальному провадженні отриманий із порушенням вимог ст.236 КПК України, а тому, вказаний доказ, та проведений на його підставі висновок судової балістичної експертизи, обґрунтовано, на підставі ч.1 ст.86 КПК України, визнані судом першої інстанції недопустимими, так як вони отримані з порушенням порядку, встановленому КПК України для отримання таких доказів.

Свідок ОСОБА_14 в суді показав, що брав участь при проведенні обшуку в житлі обвинуваченого в якості понятого і ствердив, що під час безпосереднього вилучення патронів із ванної кімнати, в цьому приміщенні перебував лише працівник міліції, який їх вилучив. Інші поняті перебували в коридорі квартири.

Свідок ОСОБА_13 , в суді першої інстанції підтвердив факт своєї участі в якості понятого під час обшуку житла обвинуваченого і пояснив, що під час вказаної дії були вилучені патрони у кількості приблизно 10 штук, які знаходились у поліетиленовому пакеті, свідок вказував на те, що безпосередньо бачив, як працівник міліції діставав патрони з-під умивальника, однак, в той самий час зазначав, що кульок був вилучений приблизно з-під умивальника, звідки саме, він не бачив.

Покази свідків доводять ту обставину, що учасники слідчої дії не бачили достовірно - звідки саме вилучались набої.

Наведені обставини узгоджуються з показами самого обвинуваченого, який ствердив, що патрони, які вилучені з його квартири йому не належать, яким чином вони потрапили у його житло не знає та вважає, що їх йому підкинули.

Твердження апелянта про те, що протокол обшуку є належним доказом, колегія суддів вважає необґрунтованими, а відтак і доводи прокурора про істотне порушення вимог КПК України, через те, що суд не допитав свідка ОСОБА_9 , який був понятим під час проведення обшуку, не ґрунтуються на законі.

Відповідно до ст.62 Конституції України - усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Допитана в суді свідок ОСОБА_18 показала, що є матір`ю обвинуваченого. Вона напередодні обшуку у квартирі ОСОБА_6 проводила ретельне прибирання квартири та ванної кімнати її сина, однак, жодних боєприпасів там не бачила.

Під час апеляційного розгляду повторно були допитані свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_19 , які ствердили, що ніколи будь-яких розмов про патрони або зброю ОСОБА_6 з ними не вів, полюванням чи риболовлею він не займався, зброї чи патронів в нього не бачили.

Допитаний у суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_20 не зміг пояснити жодних обставин щодо цікавості ОСОБА_6 , щодо того, де можна придбати набої до вогнепальної зброї, а відтак він не є свідком у відповідності до вимог ч.1 ст.65 КПК України.

За висновком судової дактилоскопічної експертизи - на поверхнях 13 патронів, складових частинах 10 експериментально демонтованих патронів, складових частинах 5 експериментально відстріляних патронів, двох патронів та складових частинах двох експериментально відстріляних патронів, складових частинах одного патрона, складових частинах одного монтажного патрона, вилучених у ході обшуку квартири за місцем проживання ОСОБА_6 - слідів рук обвинуваченого не виявлено (а.с.236).

Крім того, згідно із вимогами ч.1 ст.91 КПК України - у кримінальному провадженні підлягають доказуванню : подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Обов`язок доказування наведених вище обставин, згідно із ст.92 КПК України покладається на слідчого, прокурора.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України - обвинувальний акт, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

Як зазначено у вироку суду першої інстанції, з чим погоджується і колегія суддів, із змісту обвинувального акту у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.1 ст.263 КК України вбачається, що обвинувачення лише констатує факт вилучення боєприпасів по місцю проживання ОСОБА_6 . Під час досудового слідства не було встановлено форму вини обвинуваченого, мотив, мету вчинення кримінального правопорушення, не встановлено - з якого моменту і до якого часу, на думку обвинувачення, зберігались набої ОСОБА_6 . Надані стороною обвинувачення докази, які досліджені в ході судового слідства, також не з`ясовують цих обставин.

Відповідно до ч.3 ст.373 КПК України - обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Не з`ясування під час досудового слідства вказаних вище обставин, які підлягають доведенню у кримінальному провадженні, ставить під сумнів факт вчинення обвинуваченим злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Таким чином, суд першої інстанції, після ретельного вивчення матеріалів провадження, дослідження доказів, прийшов до вірного висновку та обґрунтовано виправдав ОСОБА_6 , за недоведеністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, оскільки належних та допустимих доказів на доведення вчинення ним злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України стороною обвинувачення надано не було.

Відтак твердження апелянта про те, що суд не мотивував свої висновки чому він не бере до уваги докази обвинувачення є необґрунтованими.

Виходячи з викладеного, суд апеляційної інстанції, переглянувши судове рішення суду 1-ої інстанції, вважає обґрунтованими висновки суду про те, що жодним з досліджених доказів, наданих стороною обвинувачення, не доведено наявність у діях ОСОБА_6 умислу на вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 України .

Надані прокурором докази, суд не вважає такими, що доводять вину обвинуваченого у вчиненні злочину.

Виходячи з того, що досліджені докази не доводять вину обвинуваченого поза розумним сумнівом, суд 1-ої інстанції обґрунтовано виправдав ОСОБА_6 за обвинуваченням за ч.1 ст.263 КК України у зв`язку із недоведеністю вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим.

А тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора, оскільки вирок суду є законним, обґрунтованим та вмотивованим, відповідає вимогам ст.ст.370, 374 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376,404,407,418,419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Вирок Сарненського районного суду від 15 травня 2015 року відносно ОСОБА_6 - залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 .