н/п 1-кс/640/6511/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" серпня 2016 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю слідчого - ОСОБА_3 ,
користувача майном ОСОБА_4 ,
Слідчий слідчого відділу СУ ГУ НП в Харківській області майор поліції ОСОБА_3 23.08.2016р. звернулася до Київського районного суду м. Харкова з клопотанням, погодженим з прокурором відділу прокуратури Харківської області юристом 2 класу ОСОБА_5 , у якому просила накласти арешт на автомобіль ВАЗ 2107 р.н.з. НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_6 , мешкаючий за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом заборони його ремонтування, користування, розпорядження та відчуження. Зберігання автомобіля ВАЗ 2107 р.н.з. НОМЕР_1 , слідчий просив здійснювати на майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів за адресою: м. Харків, пров. Ващенківський 28-Б.
Під час досудового розслідування встановлено, що 21.08.2016 року о 23:10 год. в районі будинку № 5-А по пров. Північному м. Харкова, стався наїзд на пішохода автомобілем ВАЗ 2107 р.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , внаслідок чого ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження. 22.08.2016 з 01:35 до 03:30 в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль ВАЗ 2107 р.н.з. НОМЕР_1 , старшим слідчим відділу СУ ГУ НП в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_8 був оглянутий та вилучений. Таким чином, враховуючи положення ст.98 КПК України, автомобіль ВАЗ 2107 р.н.з. НОМЕР_1 , є речовим доказом, тобто знаряддям вчинення кримінального правопорушення, що зберіг на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Слідчий також вказав, що зазначений транспортний засіб як речовий доказ необхідний судовому експерту для проведення автотехнічної експертизи технічного стану транспортного засобу, з метою з`ясування, параметрів механізму дорожньо-транспортної події, дій учасників пригоди.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль ВАЗ 2107 р.н.з. НОМЕР_1 , перебуває у користуванні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , власник - ОСОБА_6 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно із вимогами ст.100 КПК України та п.20 постанови КМУ № 1104 від 19.01.2012 не передбачено можливість передачі речових доказів транспортних засобів на відповідальне зберігання учасникам кримінального провадження та іншим особам.
Слідчий також вказав, що наявні достатні підстави вважати, що існує реальна загроза зміни або знищення транспортного засобу, його окремих складових частин, проведення ремонту пошкоджених деталей з боку його водія ОСОБА_4 .
У судовому засіданні слідчий підтримала подане клопотання, просила з метою проведення огляду автомобіля накласти арешт строком на 14 днів.
Користувач автомобілем ОСОБА_4 проти накладення арешту на автомобіль заперечував, вказуючи, що автомобіль є єдиним засобом до існування його та родини. ОСОБА_7 виписана з лікарні та претензій до нього не має.
Власник автомобіля ВАЗ 2107 р.н.з. НОМЕР_1 - ОСОБА_6 про день, місце та час розгляду клопотання повідомлений своєчасно та належним чином, проте у судове засідання не з"явився, причини неявки суду не повідомив.
Враховуючи вимоги ч.1 ст.172 КПК України щодо терміну розгляду клопотання, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без участі власника автомобіля ВАЗ 2107 р.н.з. НОМЕР_1 - ОСОБА_6 .
Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Слідчим доведено, що вищевказане майно, вилучене під час проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Вилучений відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 22.08.2016, автомобіль ВАЗ 2107 р.н.з. НОМЕР_1 , який перебуває у власності ОСОБА_6 , підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.
Разом з тим, відповідно до ч.4 ст.173 КПК України, слідчий суддя при задоволенні клопотання про арешт майна, зобов"язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.
Враховуючи вказану вимогу КПК України, слідчий суддя з метою дотримання розумності та співрозмірності обмеження права власності ОСОБА_6 на даний автомобіль, для зменшення негативних наслідків, завданих арештом майна, з врахуванням клопотання слідчого у судовому засіданні про накладення арешту строком на 14 днів, вважає за необхідне заборонити власнику автомобіля ВАЗ 2107 р.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_6 , відчуження, продаж та керування зазначеного автомобіля строком 14 (чотирнадцять) днів, після спливу якого негайно повернути автомобіль ВАЗ 2107 р.н.з. НОМЕР_1 його власнику ОСОБА_6 .
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 107, 132, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Накласти арешт на вилучений, відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 22.08.2016, автомобіль ВАЗ 2107 р.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом заборони його відчуження, продажу та керування, на строк 14 (чотирнадцять) днів, після спливу якого негайно повернути автомобіль ВАЗ 2107 р.н.з. НОМЕР_1 його власнику ОСОБА_6 .
Місцем зберігання арештованого майна визначити майданчик тимчасового зберігання транспортних засобів за адресою: м. Харків, пров. Ващенківський, 28-б, відповідно до п. 20 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ № 1104 від 19.11.2012.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1