Код суду 233 Справа № 233/1673/16-к
Вирок
Іменем України
11 квітня 2016 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
підсудного ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Костянтинівка Донецької області, українця, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, не працюючого, розлученого, має малолітню дочку 2011 року народження, раніше не судимого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає по АДРЕСА_2 :
у скоєнні злочину передбаченого ст. 186 ч.1 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
24 березня 2016 року приблизно в 15 годині 25 хвилин, точного часу під час досудового розслідування встановлено не було, ОСОБА_5 зустрів на ринку «Ювілейний», що розташований у м. Костянтинівка Донецької області по вул. Ціоковського, 67, раніше знайомого йому ОСОБА_4 . У той же час, зупинившись разом з ОСОБА_4 , біля торгівельного кіоску № 28 ринку «Ювілейний», достовірно знаючи, що у ОСОБА_4 , є при собі належний йому мобільний телефон марки «НТС» 802 W, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, а саме мобільним телефоном марки «НТС» 802 W, що належить ОСОБА_4 .
З метою реалізації свого злочинного умислу та отримання доступу до майна потерпілого ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, повідомив ОСОБА_4 неправдиві відомості про те, що він хоче здійснити дзвінок з мобільного телефону останнього, при цьому ОСОБА_5 скористався тим, що він тривалий час знайомий з ОСОБА_4 та між ними існували довірчі відносини. ОСОБА_4 , не усвідомлюючи протиправний характер дій ОСОБА_5 , передав останньому мобільний телефон марки «НТС» 802 W в чохлі, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , в якому знаходилось дві SIM карти операторів МТС та Лайф та флеш-карта об`ємом 2 Гб, для тимчасового використання для того, що останній міг здійснити дзвінок. Таким чином, ОСОБА_5 шляхом зловживання довірою отримав доступ до майна потерпілого. Негайно після цього ОСОБА_5 , отримавши зазначений телефон від ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих спонукань, відійшов від останнього відстань, приблизно 10 метрів, де нечібто здійснював дзвінок, після чого почав рухатись в сторону вул. Шмідта м. Костянтинівка Донецької області. Зрозумівши, що ОСОБА_5 , не має наміру повертати мобільний телефон, ОСОБА_4 намагався зупинити злочинні дії останнього з метою повернення належного йому майна, а саме почав кричати про те, що ОСОБА_5 повернув телефон. ОСОБА_5 , розуміючи те, що ОСОБА_4 усвідомлює злочинний характер його дії та розуміє, що він противоправно заволодіває чужим майном, добре чуючи вимоги зупинитися та повернути викрадене, а також усвідомлюючи те, що його суспільно-небезпечні дії не є таємними для оточуючих, продовжуючи свої злочинні дії, направлене на відкрите заволодіння чужим майном, не відреагував на законі вимоги потерпілого та втік разом з викраденим майном, а саме: мобільний телефон марки «НТС» One dual sim 802 W, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістю 2499,17 грн., в якому знаходилась SIM карта оператора МТС, вартістю 12,50 грн., на рахунку якої було 10,00 грн., та SIM карта
оператора Лайфа, вартістю 12,50 грн., на рахунку якої грошові кошти були відсутні, а також флеш-картою MicroSD, об`ємом 2 Гб, вартістю 57,33 грн., чохлом пластиковим Niukin, вартістю 94,67 грн., після чого розпорядився викраденим на власний розсуд.
Тобто ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів відкрито заволодів чужим майном, що належить ОСОБА_4 , чим спричинив потерпілому ОСОБА_4 , матеріальну шкоду на загальну суму 2686,17 грн.
Таким чином, вищевказані дії ОСОБА_5 , виразились в умисном відкритом викраденні чужого майна (грабіж), органом досудового розслідування кваліфіковані за ст. 186 ч. 1 КК України
Угода про примирення укладена у відповідності до вимог ст. ст. 468, 469, 471 КПК України. Згідно даної угоди підозрюваний ОСОБА_5 , під час досудового розслідування цілком визнає свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується сприяти розслідуванню кримінального провадження і з`ясуванню обставин вчинення злочину та виявлення інших відомих йому подібних кримінальних правопорушень. Сторони дійшли угоди щодо призначення за цей злочин покарання ОСОБА_5 за ст. 186 ч.1 КК України у вигляді п`ятидесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян (850,00 грн.), крім того потерпілий ОСОБА_4 підтвердив винуватість ОСОБА_5 у зазначеному діянні, пояснивши що він не має ніяких претензій до ОСОБА_5 .
Сторони самостійно за своєю ініціативою уклали угоду про примирення між потерпілим та підозрюваним.
Підозрюваний ОСОБА_5 , та потерпілий ОСОБА_4 розуміють, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для сторін є для підозрюваного і потерпілого - обмеження права на оскарження вироку. Підстави оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода, в апеляційному порядку визначені в п.1 ч.1 ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку - в п. 1 ч. 3 ст. 424 КПК України. Сторонам ці положення роз`яснені і ними зрозумілі.
Підозрюваний ОСОБА_5 розуміє, що він відмовляється від здійснення прав, передбачених ст. 474 ч.5 КПК України - права на судовий розгляд, під час якого сторона звинувачення зобов`язана довести кожну обставину інкримінованого йому кримінального правопорушення, на допит у судовому засіданні свідків обвинувачення, заяви клопотань, виклик свідків і надання суду своїх доказів.
Підозрюваний ОСОБА_5 розуміє, що виконання зобов`язання в рамках цієї угоди цілком залежить від дотримання ним Закону і будь-якого положення укладеної угоди.
Підозрюваний ОСОБА_5 розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 також дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченої за ст. 186 ч.1 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, які невідомі були слідству та суду, немає, покарання, який повинен понести обвинувачений ОСОБА_5 за цей злочин - у вигляді п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян (850,00 грн.).
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення між потерпілим і підозрюваним, суд виходить з наступного: обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні, цивільний позов потерпілий не заявляв. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести обвинувачений за цей злочин у вигляді п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян (850,00 грн.), що відповідає санкції ст. 186 ч.1 КК України. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення між потерпілим і підозрюваним, які встановлені статтею 473 КПК України та наслідки її невиконання. Угода про примирення підписана сторонами.
В силу ч.3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи
обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ст. 186 ч.1 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також, судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.
Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди про примирення між потерпілим і підозрюваним та призначення обвинуваченому ОСОБА_5 узгодженого сторонами покарання у вигляді п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян (850,00 грн.).
Виходячи з викладеного, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_4 і підозрюваним ОСОБА_5 і призначення обвинуваченому ОСОБА_5 узгодженої сторонами міри покарання.
Речові докази: мобільний телефон марки «НТС» One dual sim 802 W, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , в якому знаходилась SIM карта оператора МТС та SIM карта оператора Лайфа, а також флеш-картою MicroSD, об`ємом 2 Гб, у чохлі пластиковому Niukin, що знаходиться на відповідальному зберіганні у камері схову Костянтинівського відділення поліції Артемівського відділу поліції ГУ Національної поліції в Донецькій області, повернути потерпілому ОСОБА_4 , за належністю.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 394, 424, 468, 469, 471, 473, 474, 475, 476 КПК України суд, -
З А С У Д И В:
Затвердити угоду про примирення між потерпілим і підозрюваним, укладену між потерпілим ОСОБА_4 і підозрюваним ОСОБА_5 від 30 березня 2016 року.
Визнати винним ОСОБА_5 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , у скоєнні злочину передбаченого ст. 186 ч.1 КК України покарання у вигляді п*ятидесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян 850 (вісімсот п*ятдесят) гривень 00 копійок.
Речові докази: мобільний телефон марки «НТС» One dual sim 802 W, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , в якому знаходилась SIM карта оператора МТС та SIM карта оператора Лайфа, а також флеш-картою MicroSD, об`ємом 2 Гб, у чохлі пластиковому Niukin, що знаходиться на відповідальному зберіганні у камері схову Костянтинівського відділення поліції Артемівського відділу поліції ГУ Національної поліції в Донецькій області, повернути потерпілому ОСОБА_4 , за належністю.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.
Суддя