Номер провадження: 11-кп/785/1183/16
Номер справи місцевого суду: 523/20/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.10.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового

засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, з середньою освітою, маючого на утриманні неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно непрацюючого, раніше засудженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в кримінальному провадженні № 0006938,

ВСТАНОВИВ:

Оскарженим вироком ОСОБА_8 засуджений за вчинення злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Крім того, на підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуте покарання, призначене вироком Суворовського районного суду м. Одеси, від 18.12.2013 року, у виді 1 ріку 5 днів позбавлення волі, та остаточно обвинуваченому ОСОБА_8 визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 5 днів.

Відповідно до оскарженого вироку суду, ОСОБА_8 засуджений за те, що він, 17.11.2015 року, знаходячись у приміщенні торгівельного центру «Метро», розташованому по вул. Миколаївська дорога, буд. 307/1 в м. Одесі, маючи корисливий намір, направлений на заволодіння чужим майном, викрав майно, що належить ТЦ «Метро», чим спричинив майнову шкоду на загальну суму 4099 гривень.

В апеляційній скарзі захисник не заперечує проти доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, але вказує на те, що суд першої інстанції, при призначенні обвинуваченому покарання, не врахував усі пом`якшуючі обставини, а саме те, що він щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, та визнав свою провину в повному обсязі, в зв`язку з чим, вирок Суворовського районного суду м. Одеси, від 22 квітня 2016 року, є надмірно суворим.

Крім того, захисник в апеляційній скарзі вказує, що ОСОБА_8 має на утриманні неповнолітню дитину.

Враховуючи викладене, захисник просить змінити вирок суду першої інстанції та призначити ОСОБА_8 менш суворе покарання, із застосувавши до нього ст. 69 КК України, у виді штрафу, який підлягає виконанню окремо від покарання, призначеного попереднім вироком.

Заслухавши захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з положеннями ст.404 ч.1 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вина обвинуваченого ОСОБА_8 у повному обсязі знайшла своє підтвердження в ході судового слідства, а його дії правильно кваліфіковані судом за ч.2 ст.185 КК України.

При цьому, правильність кваліфікації дій обвинуваченого та доведеність вини в апеляційній скарзі не оскаржуються, оскільки допитаний у судовому засіданні обвинувачений визнав себе винним у повному обсязі.

Що стосується доводів апеляційної скарги відносно того, що суд першої інстанції призначив ОСОБА_8 занадто суворе покарання, апеляційний суд вважає вказані доводи необґрунтованими з таких підстав.

З матеріалів провадження вбачається, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції керувався вимогами ст. 65 КК України, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу засудженого, а також обставини, як обтяжуючі, так і пом`якшуючі покарання, в тому числі вказані захисником в апеляційній скарзі.

Зокрема, судом враховано щире каяття обвинуваченого та повне визнання ним своєї провини.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 раніше судимий за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та вчинив новий злочин в період іспитового строку, що характеризує його як людину яка не стала на шлях виправлення.

На підставі вищевказаного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що призначене ОСОБА_8 покарання, в повній мірі відповідає тяжкості вчиненого ним злочину та особі засудженого, в зв`язку з чим підстави для призначення останньому менш суворого покарання - відсутні.

Крім того, при призначені покарання за сукупністю вироків, остаточне покарання має бути більшим ніж покарання, призначене за попереднім вироком.

З матеріалів провадження вбачається, що вироком Суворовського районного суду м. Одеси, від 18.12.2013 року, ОСОБА_8 за ст.186 ч.2 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Таким чином покарання, визначене ОСОБА_8 за сукупністю вироків, у виді 4 років 5 днів позбавлення волі, є в данму випадку мінімально можливим.

Враховуючи викладені обставини, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а вирок стосовно ОСОБА_8 слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 370-372, 376, 404, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 ..

Залишити без змін вирок Суворовського районного суду м. Одеси, від 22.04.2016 року, у відношенні ОСОБА_8 , 1984 року народження, засудженого за вчинення злочину, передбаченого ч. 2. ст.185 КК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим в той самий строк, з дня вручення йому копії ухвали.

Судді апеляційного суду
Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підпис) (підпис) (підпис)

З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду
Одеської області ОСОБА_2 .