№ 202/7236/16-к
Провадження № 1-кс/0202/2224/2016
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

18 листопада 2016 року м. Дніпро
Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2
слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 ,
розглянувши клопотання слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000105, зареєстрованому в Єдиному державному реєстрі досудових розслідувань 27.09.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України, -
ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна.
Згідно з матеріалами клопотання в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження за № 0000105 від 27.09.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
27.09.2016 року до Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області надійшло звернення ОСОБА_5 про те, що невстановлені особи шахрайським шляхом заволоділи квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування клопотання слідчим зазначено, що існує реальна загроза привласнення і розтрати квартири з боку осіб причетних до вчинення злочину, і в інший спосіб забезпечення належного зберігання речових доказів стороною кримінального провадження, та фактичне позбавлення сторонніх осіб можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном, на теперішній час не має можливості. Посилаючись п. 3 ч. 2 ст. 167 КК України наголошував, що нерухоме майно, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , є предметом кримінального правопорушення. А враховуючи, що вилучення майна є за своєю сутністю обмеженням права власності, котре за вимогами ст. 16 КПК України не може бути здійснено без судового рішення - виникає необхідність накласти арешт на підставі ч. 1 ст. 170 КПК України.

Слідчий клопотання підтримав, просив задовольнити.
У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна
слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Слідчий суддя при вирішення питання про арешт майна враховує положення ч. 2 ст. 173 КПК України.
Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_6 .
Дослідивши матеріали кримінального провадження, матеріали клопотання, вважаю що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню, оскільки слідчим було доведено наявність підстав передбачених КПК України для накладання арешту на майно, а саме доведено, що квартира за адресою АДРЕСА_1 є предметом кримінального правопорушення та незастосування такого заходу забезпечення може призвести до відчуження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Клопотання про фіксування процесуальної дії за допомогою технічного засобу під час розгляду клопотання слідчому судді не надходило і за ініціативою слідчого судді не здійснювалося, що відповідає вимогам ст. 107 КПК України.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 110, 131, 132, 170, 172, 309, 369-372, 395 КПК України,
ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000105, зареєстрованому в Єдиному державному реєстрі досудових розслідувань 27.09.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України- задовольнити.
Накласти арешт на нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1