Номер справи214/2593/12
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.06.2013

Літинський районний суд Вінницької області

у складі головуючого: Сільченка О.В.

при секретарі: Плахотнюк Л.М.

за участю прокурора Зелениці Б.В.

та адвоката: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Літині кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, одруженого, має на вихованні двоє малолітніх дітей, працює водієм ПрАТ Літинський молокозавод, раніше не судимий у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України;

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 обвинувачується в тому, що що 31 жовтня 2011 року о 7 годині 30 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем НОМЕР_1 (який згідно талону пре реєстрацію транспортного засобу належить ПРАТ Літинський Молокозавод) рухався по автошляху Стрій-Кіровоград-Знамянка в напрямку м.Хмельницького та в с. Селищі Літинського району Вінницької області, допустив порушення п.10.1 Правил дорожнього руху України, а саме перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та порушення п.14.6(г) Правил дорожнього руху України, відповідно до якого обгін заборонено у кінці підйому, на мостах, естакадах, шляхопроводах, крутих поворотах та інших ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи в умовах недостатньої видимості.

Внаслідок допущених порушень ОСОБА_2, не надав перевагу зустрічному транспортному засобу, при цьому виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив наїзд на автомобіль НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_3, який рухався в напрямку м.Вінниці по належній йому смузі руху.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля НОМЕР_2, ОСОБА_4 одержала тілесні ушкодження у вигляді - закрита черепно-мозкова травма - струс головного мозку, частковий розрив ключично-акроміального з'єднання правого плечового суглоба, які належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Допущені ОСОБА_2 порушення Правил дорожнього руху України стоять у причинному зв'язку із наслідками - дорожньо-транспортною пригодою.

Дії ОСОБА_2 досудовим слідством кваліфіковано за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Оцінивши досліджені під час судового слідства докази, суд визнає обвинувачення недоведеним, а тому ОСОБА_2 слід виправдати з наступних міркувань.

Під час розгляду справи підсудний ОСОБА_2 свою вину не визнав та пояснив, що у тій дорожній ситуації він діяв так, щоб уникнути зіткнення із автомобілем під керуваннями ОСОБА_3, однак такого уникнути не вдалося. Підсудний не визнав своєї вини та вимагав його виправдати з підстав, які виклав його захисник ОСОБА_1

Захисник підсудного ОСОБА_1 висловив позицію про те, що його підзахисного слід виправдати, так як відповідно до висновків судово-медичних експертиз, які виконані Хмільницьким та Житомирським обласними бюро СМЕ в результаті шляхово-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_4 отримала легкі тілесні ушкодження, в той час коли ч.1 ст.286 КК України передбачає кримінальну відповідальність лише за умови отримання потерпілою особою тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Отже, у діях ОСОБА_2 немає ознак складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Крім цього, захисник під час судового слідства зазначив, що висновок експерта № 882 від 24.04.12 р. який виконано на підставі постанови слідчого від 12.04.12 р. не може бути доказом у справі, так як ця експертиза призначена з порушенням вимог КПК України (ред.1963 р.), так як ОСОБА_2 не ознайомлений із постановою про її призначення, що стало наслідком порушення його прав, передбачених ст. 197 КПК України (1963 р.) при її призначенні.

Прокурор висловив думку про те, що справу слід направити на додаткове розслідування з підстав, на які він посилався під час судового слідства.

Кримінальна справа містить висновок експерта № 882 від 24.04.12 р. (а.с. 74-75), відповідно до якого у ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, часткового розриву ключично-акроміального з'єднання правого плечового суглоба, які виникли від дії тупого твердого предмету( предметів) та належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки частковий розрив ключично-акроміального зєднання правого плечового суглобу за своїм характером спричинив тривалий ( понад 21) день розлад здоровя.

Відповідно до висновку повторної судово-медичної експертизи №339 від 27.03.13 р., що проведена під час судового слідства за клопотанням підсудного та його захисника (а.с.238-240) у ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді крововиливу мяких тканин правого плечового суглобу, струсу головного мозку, що утворилися від дії тупих твердих предметів, якими можуть бути конструкційні частини салону автомобіля або від удару об такі головою та правим плечем, не виключено під час шляхово-транспортної пригоди 31.10.12 р. та відносяться до легких тілесних ушкоджень. Діагноз частковий розрив правого ключично-акроміального зєднання не підтверджений обєктивними клінічними даними та категоричними даними додаткових інструментальних методів дослідження, тому не враховуються при оцінці ступеню тяжкості тілесних ушкоджень. Виявлений при проведенні рентгенографії правого плечового суглобу 01.11.11 р. застарілий перелом правої ключиці швидше за все є наслідком пологової травми і не має відношення до травм, отриманих потерпілою в ДТП 31.10.11р.

Відповідно до висновку №52 від 07.05.13 р. комісійної судово-медичної експертизи (а.с. 245-250), яка проведена під час судового слідства за клопотанням прокурора у ОСОБА_4 мав місце синець у ділянці правого плечового суглобу ( без зазначення форми, кольору, розмірів), який є легким тілесним ушкодженням, що не призвів до короткочасного розладу здоровя та утворився від дії тупого твердого предмету, можливо внаслідок контакту з виступаючими частинами салону автомобіля, при зіткненні автомобіля з іншим транспортним засобом та перевертанні. Діагноз ЗЧМТ. Струс головного мозку був виставлений без наявності тілесних ушкоджень на голові та обличчі на підставі субєктивних скарг хворої, які можуть бути повязані з наявністю у неї нервово-мязового захворювання- міастенії, не підтверджений достовірною неврологічною симптоматикою, а тому при встановленні ступеню тяжкості тілесних ушкоджень до уваги не приймається. Діагноз Частковий розрив правого ключично-акроміального зєднання не підтверджений обєктивними медичними даними, даними додаткових інструментальних та рентгенологічних методів досліджень, а тому при оцінці ступеню тяжкості тілесних ушкоджень до уваги не приймається.

Відповідно до п.13 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах ( із змінами, внесеними згідно Постанови ПВСУ №15 від 25.05.98 р.) у випадках, коли в справі щодо одного й того ж предмета проведено декілька експертиз, у тому числі комплексну, комісійну,

додаткову чи повторну, суд повинен дати оцінку кожному висновку з точки зору всебічності, повноти й об'єктивності експертного дослідження. Не повинна віддаватись перевага висновку експертизи лише тому, що вона проведена комісійно, повторно, експертом авторитетної установи або таким, який має більший досвід експертної роботи, тощо; при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен зясувати: чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі;

компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; достатність поданих експертові об'єктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обгрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.

З огляду на вимоги вказаної Постанови ПВСУ, не віддаючи перевагу висновкам експертів № 339 від 27.03.13 р. та № 52 від 07.05.13 р. через те, що вони повторна та комісійна, суд критично оцінює висновок експерта № 882 від 24.04.12 р. щодо наявності у ОСОБА_4 тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, так як вказаний висновок спростовується висновками повторної судово-медичної експертизи № 339 від 27.03.13 р. та висновком комісійної судово-медичної експертизи № 52 від 07.05.13 р., які суд, відповідно до ч.5 ст.75 КПК України (1963 р.) оцінює як всебічні, повні, обєктивні, достатньо зрозумілі та виконані відповідно до вимог ст. ст. 310, 75, 76, 196, 197 КПК України (1963 р.)

Поряд з цим, оцінюючи висновок експертизи № 882 від 24.04.12 р. щодо його допустимості, суд визнає, що доводи захисника у цій частині обґрунтовані, оскільки відповідно до протоколу (а.с. 102) обвинуваченого ознайомлено із постановою про призначення експертизи від 12.04.12 року лише 28.04.12 року, тобто після того як розпочато її проведення 17.04.12 року ( а.с. 74), що свідчить про порушення його прав, передбачених ст. 197 КПК України ( 1963 р.), а відтак, відповідно до п.17 вказаної Постанови ПВСУ зазначений висновок експерта суд оцінює критично.

Крім цього, досліджуючи у судовому засіданні висновок судово-медичної експертизи № 882 від 24.04.12 р. та висновки експертиз № 339 від 27.03.13 р., №52 від 07.05.13 р., беззаперечно встановлено, що висновок експертизи №882 має суперечливий зміст на відміну від висновків експертиз № 539 та № 52 в частині тяжкості тілесних ушкоджень, отриманих ОСОБА_4 при дороржньо- транспортній пригоді. Вказана суперечливість впливає на наявність ( відсутність) складу злочину у діянні ОСОБА_2

Виходячи із сенсу ст.6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод, з огляду на вимоги ст. 62 Конституції України, відповідно до якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд визнає, що висновок експертизи № 882 отримано з порушенням вимог закону, а зазначені суперечності слід тлумачити на користь підсудного ОСОБА_2, що також обумовлює ту обставину, через яку суд відхиляє висновок експертизи №882 від 24.04.12 р., оцінивши висновки експертиз № 339 від 27.03.13 р. та № 52 від 07.05.13 р. в їх сукупності як докази, які відповідають вимогам ст.65 КПК України (1963 р.).

На думку суду вказана позиція узгоджується із Рішенням Європейського Суду з прав людини у справі Капо проти Бельгії, де у п.25 зазначається, що у кримінальних справа питання прийняття доказів належить досліджувати загалом в світлі пункту 2 ст.6 зазначеної Конвенції, і вимагає воно, окрім іншого, щоб тягар доказування лежав на стороні обвинувачення.

Пояснення у судовому засіданні експерта ОСОБА_5 суд оцінює у контексті оцінки висновку експерта № 882 від 24.04.12 року.

У судовому засіданні допитано потерпілу ОСОБА_4, свідків ОСОБА_6Г,, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_3, досліджені матеріали справи, однак суд рахує, що зазначати та оцінювати їх пояснення та матеріали справи у вирокові потреби немає, так як ці пояснення та досліджені матеріали справи щодо тих підстав, через які слід виправдати ОСОБА_2, жодного відношення не мають.

Суд критично оцінює доводи та висновок прокурора під час судових дебатів щодо направлення справи на додаткове розслідування, через відсутність підстав для вчинення такої процесуальної дії, що зазначено у постанові суду від 03.06.13 р. (а.с.259-260), що відповідає вимогам п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11.02.2005 N 2 Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування, відповідно до якого неприпустимим є повернення справи на додаткове розслідування у випадках, коли немає доказів, які б підтверджували обвинувачення, і вичерпані всі можливості одержання додаткових доказів. За таких обставин суд має витлумачити всі сумніви на користь підсудного і постановити згідно з ч. 4 ст. 327 КПК України (1963 р.) виправдувальний вирок. Кримінальна відповідальність за ч.1 ст.286 КК України настає за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Отже, дослідженими під час судового слідства доказами стверджується те, що ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_3 в с. Селищі Літинського району Вінницької області, допустив порушення, зазначених у обвинуваченні пунктів ПДР України, однак такі порушення безпеки дорожнього руху спричинили отримання потерпілою ОСОБА_4 легких тілесних ушкоджень, що підтверджується вищезазначеними висновками повторної та комісійної судово-медичних експертиз, що не утворює ознак складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Відповідно до ч.4 ст. 327 КПК України (1963 р.) виправдувальний вирок постановляється у випадках, коли в діянні підсудного немає складу злочину.

Вирішуючи питання про заявлений цивільний позов, то відповідно ч.3 ст. 328 КПК України (1963 р.), п.3 Постанови ПВСУ від 31.03.1989 р. №3 ( зі змінами, внесеними згідно Постанови ПВСУ від 25.12.92 р. № 13 та від 03.12.97 р. № 12), його слід залишити без розгляду через виправдання ОСОБА_2 за відсутністю у його діянні складу злочину.

У звязку із тим, що дії ОСОБА_2 не утворюють ознак складу іннкримінуємого йому досудовим слідством злочину, то виправдовуючи його, суд повинен порушити питання про можливість притягнення його до адміністративної відповідальності, однак 29.11.11 року ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП ( а.с. 64), то порушувати питання про таке підстави відсутні.

Керуючись ст. 323, 324, 327, 328, 333-335 КПК України (1963 року);

П Р И С У Д И В:

ОСОБА_2 03.10.1984 р.н, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України виправдати через відсутність у його діях складу злочину.

Запобіжний захід- підписку про невиїзд щодо ОСОБА_2 скасувати.

Судові витрати, повязані із проведення експертиз віднести на рахунок держави.

Позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, заподіяної злочином залишити без розгляду.

Речові докази: автомобіль Хонда д/з АВ 5151 ВА та автомобіль НОМЕР_4 залишити у власників.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області через Літинський районний суд протягом 15 діб з дня його оголошення.

Суддя ОСОБА_9