1 із 3 Провадження №1-КП/303/508/16
Справа 303/5940/16-к
Номер рядка статистичного звіту-5
ВИРОК
17 жовтня 2016 року м.Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в складі: головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мукачево кримінальне провадження №0000745 відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Обава, Мукачівського району, Закарпатської області та мешканки АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не працюючої, одруженої, на утриманні одна неповнолітня дитина, раніше не судимої, громадянки України,
- обвинуваченої за частиною 1 статті 122 КК України;
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
обвинуваченої ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В:
25 червня 2016 року близько 19 години 00 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи на вулиці біля будинку АДРЕСА_2 , в ході конфлікту зі своєю матір`ю ОСОБА_5 , на ґрунті триваючих неприязних відносин діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, схопила потерпілу за волосся та нанесла їй декілька ударів кулаками рук в область голови та обличчя в результаті чого остання впала на землю.
Не припиняючи своїх дій, ОСОБА_3 підійшла до лежачої на землі ОСОБА_5 та нанесла їй множинні удари кулаками рук і ногами в область голови та тіла, внаслідок чого спричинила їй тілесні ушкодження у вигляді аксилярного вивиху лівого плеча з переломом великого бугорка. Вказані тілесні ушкодження виникли від дії твердих тупих предметів по механізму удару, якими можуть бути затиснуті в кулак руки та взуті ноги сторонньої людини або при прямій дії сили , при різкому викручуванні верхньої кінцівки при фіксованому тулубі.
Згідно висновку експерта Мукачівського районного відділення СМЕ № 762/6 від 28 вересня 2016 року, вказані вище тілесні ушкодження відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такі що потягли за собою розлад здоров`я на строк понад 21 день.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину визнала повністю, у вчиненому щиросердно розкаялася, підтвердила факти і обставини вчинення злочину, так як це зазначено вище. При цьому ствердила, що між нею та її матір`ю тривалий час існують неприязні відносини. 25 червня 2016 року, увечері її сестра прийшла скаржитись, що мати її вигнала з дому. Оскільки їх мати тривалий час зловживає спиртними напоями, приводить в дім сторонніх людей, захищаючись за сестру, вона прийшла з метою з`ясувати відносини. Внаслідок чого, між ними виник конфлікт, який перейшов у бійку. Яким чином наносила удари точно не пам`ятає, так як була

2 із 3
знервована. На теперішній час розкаюється у вчиненому.
Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_3 в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй органом досудового розслідування злочину при обставинах, визнаних судом встановленими та викладених у вироку, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачена, потерпіла правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм положення статті 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому статті 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та розглядає справу відповідно до частини 3 статті 349 КПК України.
При цьому, суд враховує позицію потерпілої, яка не зверталася до суду з цивільним позовом, міру покарання, яку необхідно обрати обвинуваченій її дочці, за вчинене кримінальне правопорушення, залишила на розсуд суду.
Наданими суду доказами, що характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_3 підтверджується, що остання раніше не притягалася до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
Вирішуючи питання щодо правильності кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_3 суд приходить до наступного.
Згідно висновку експерта Мукачівського районного відділення СМЕ № 762/6 від 28 вересня 2016 року, ОСОБА_5 спричинені тілесні ушкодження у вигляді аксилярного вивиху лівого плеча з переломом великого бугорка і відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такі що потягли за собою розлад здоров`я на строк понад 21 день.
Вказані тілесні ушкодження виникли від дії твердих тупих предметів по механізму удару, якими можуть бути затиснуті в кулак руки та взуті ноги сторонньої людини або при прямій дії сили, при різкому викручуванні верхньої кінцівки при фіксованому тулубі. По давності виникнення можуть вкладатися в дату події, що мала місце 25 червня 2016 року.
Відповідно до частини 2 статті 22 КПК України сторони мають рівні права на збирання та подання до суду доказів. В судовому засіданні обвинувачена та потерпілане оспорювали фактичні обставини справи, при яких виникли вказані вище тілесні ушкодження.
Згідно вимог частини 1 статті 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до статті 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Аналізуючи зібрані матеріали в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_3 повністю доведена, а кваліфікація її дій за частиною 1 статті 122 КК України вірна, оскільки вона умисно заподіяла ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд керується статтями 65-67 КК України.
Також судом беруться до уваги, роз`яснення, які містяться у пункті 3 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» із змінами, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди

3 із3
повинні виходити з кваліфікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, тощо).
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 згідно статті 66 КК України, суд визнає щире каяття в скоєному та активне сприяння в розкритті злочину.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , згідно статті 67 КК України, суд не знаходить.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд враховує данні про особу, характер та ступінь суспільної небезпеки нею вчиненого, а також те що вчинене нею кримінальне правопорушення в силу статті 12 КК України є злочином середньої тяжкості.
У відповідності до п. 4,5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року N 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення.
Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, а також враховуючи матеріальний стан обвинуваченого, суд вважає за можливе у даному випадку призначити йому мінімальне за видом та розміром покарання, передбачене санкцією частини 1 статті 122 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим.
При викладеному, з урахування всіх обставин справи та мотиву вчинення злочину, за який обвинуваченому слід обрати покарання пов`язане з позбавленням волі, але враховуючи, що останній щиро розкаявся, сприяв розкриттю злочину, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, посередньо характеризується за місцем проживання, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 без відбування покарання, приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробування, з урахуванням вимог статті 75 КК України.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.
Речові докази та судові витрат відсутні.
З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст.373-376 КПК України, суд -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КК України, за якою призначити їй покарання у виді 1(одного) року обмеження волі.
На підставі статті 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного основного покарання, якщо вона протягом іспитового строку в 1(один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.
У відповідності пункту 3 частини 1 статті 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;
Контроль за поведінкою засудженої ОСОБА_3 покласти на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем її проживання.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана через Мукачівський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору.
Головуюча ОСОБА_1