Красноокнянський районний суд Одеської області
Справа № 506/72/15-к
Провадження № 1-кп/506/11/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.04.2016смт.Красні Окни

20 квітня 2016 року с.м.т. Красні Окни

Красноокнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю сторони обвинувачення прокурорів ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 , ОСОБА_7

та сторони захисту захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі в с.м.т.Красні Окни кримінальне провадження , внесене до ЄРДР 22 листопада 2014 року за № 0000481 про обвинувачення

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця та мешканця

АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта вища, не одруженого,

має на утриманні неповнолітню дитину, відповідно до ст.89 КК

України судимостей немає,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.347 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

21 листопада 2014 року в період між 21.30 до 22.10 г, знаходячись біля кафе «Колос» по вул.Першотравневій в с.м.т.Красні Окни, ОСОБА_9 , достовірно знаючи, що ОСОБА_10 є працівником Державної прикордонної служби України, з мотивів помсти за виконання останнім своїх службових обов`язків працівника правоохоронного органу, яким є Державна прикордонна служба України, витяг із свого автомобіля «Тойота Ланд Краузер Прадо-120» предмет, схожий на ніж, і вказаним предметом умисно порізав спочатку праву задню та праву передню шини, а потім ліву задню та ліву передню шини автомобіля Опель Вектра д/н НОМЕР_1 , яким володів ОСОБА_10 , про що ОСОБА_9 було достовірно відомо.

Обвинувачений ОСОБА_9 свою вину в інкримінованому йому злочині не визнав і повідомив, що 21 листопада 2014 року він ввечері, близько 19.00 г, був у своєї матері ОСОБА_11 , яка проживає в АДРЕСА_2 та яка поскаржилася йому, що прикордонники на червоній машині чатують біля її будинку, грублять їй. У цей час йому зателефонував його знайомий ОСОБА_12 , який сповістив його, що біля його будинку, що будується, ходив якийсь незнайомець. Він на своєму автомобілі «Тойота Ланд Краузер Прадо-120» поїхав до ОСОБА_13 , будинок якого знаходиться на вул..Першотравневій. При цьому він вирішив скоротити шлях і поїхав через задній двір кафе «Колос». На виїзді із заднього двору кафе «Колос» він побачив автомобіль «Опель» червоного кольору, перед яким, у свою чергу, стояв автомобіль «Фольцваген» («бус») його знайомого ОСОБА_13 .. Він попросив водія «Опеля» дати йому проїхати, але водій, яким виявився ОСОБА_14 , сказав, що не може цього зробити. Тоді він з`їхав нижче, зупинився та вийшов із авто. Він знав ОСОБА_10 , так як той жив по сусідству з його матір`ю ОСОБА_11 .. Йому було відомо, що ОСОБА_10 , з яким у нього недружні відносини, є прикордонником, служить на заставі «Гулянка». Крім ОСОБА_10 , в автомобілі «Опель» знаходився ще один прикордонник, автівка якого ( вишнева «99») також стояла неподалік. ОСОБА_14 та інший прикордонник вийшли із машини і між ним та прикордонниками була невимушена бесіда, не на підвищених тонах, хоча він дорікав прикордонникам, чому вони їздять коло будинку його матері. Ні він, ні ОСОБА_12 не перешкоджали прикордонникам поїхати, хоча ОСОБА_12 свій автомобіль не забирав, але можна було коло нього протиснутися, або поїхати через задній двір кафе, але чомусь ОСОБА_14 цього не зробив. Натомість, чомусь поприїздили ще два прикордонника на службовій «Ниві» - ОСОБА_15 та ще один прикордонник. Вони продовжували вести невимушену бесіду «ні про що» з прикордонниками. Він до автомобіля ОСОБА_16 взагалі не підходив і через деякий час вони з ОСОБА_17 поїхали. В той же день, приблизно через 2 години, коли вони разом з ОСОБА_17 відпочивали у барі «Фортуна», приїхали працівники міліції, які повідомили йому, що нібито він порізав скати ОСОБА_18 . На другий день йому зателефонували з ІНФОРМАЦІЯ_2 і запропонували все залагодити, заплативши ОСОБА_19 за порізані скати. Вранці в той же день він їхав біля магазину «Ірина» і побачив, що ОСОБА_14 та прикордонник на авто вишневого кольру ВАЗ-99 стоять, мабуть, через несправність авто. Він зупинився, запропонував допомогу, спитав, чому це він має платити за скати, які не пошкоджував, після чого поїхав.

З метою встановлення істини по справі, для забезпечення повного, всебічного та об`єктивного розгляду, під час судового провадження були допитані потерпілий, свідки та досліджені докази.

Потерпілий ОСОБА_10 суду повідомив, що він є оперуповноваженим оперативно-розшукового відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 і 21 листопада 2014 року перебував на службі. Близько 18.00- 19.00 г. він отримав оперативне завдання прослідкувати за «бусом» білого кольору, який рухався зі сторони с.Чорна Красноокнянського району, так як було припущення, що у вказаному автомобілі може бути незаконно переміщений через державний кордон підакцизний товар. Він на своєму автомобілі «Опель», власником якого є його батько ОСОБА_20 , але постійно ним користується саме він, виїхав з вул.Бондаренка в с.м.т.Красні Окни, прослідував за вказаним авто, який зупинився біля будинку ОСОБА_13 .. Він проїхав далі, біля Ощадбанку, маючи намір зупинитися та прослідкувати за вказаним автомобілем. Але так як він немісцевий мешканець і не знав, що проїхати і притаїтися непоміченим десь неподалік неможливо, то він змушений був розвернутися і поїхати далі по вулиці у зворотному напрямку. Він заїхав за кафе «Колос», розвернувся та зупинив машину, маючи намір все ж таки виконати оперативне завдання та прослідкувати за «бусом». Але майже одразу до нього на «бусі» під`їхав ОСОБА_12 , майже перекривши йому дорогу і став погрожувати йому, висувати якісь обвинувачення у проникненні на його територію тощо. Він хотів поїхати звідти, але ОСОБА_12 таким чином поставив автомобіль, що проїхати було неможливо. Так як він немісцевий житель, приблизно лише півтора місяця живе в с.м.т. Красні Окни, а крім того, вже було темно, він не знав, що можливо спробувати виїхати з заднього двору кафе іншим шляхом. Розуміючи, що виникла конфліктна ситуація і його автомобіль заблоковано, він зателефонував своєму безпосередньому керівнику ОСОБА_21 .. Той приїхав через нетривалий проміжок часу і майже одразу на автомобілі «Тойота Ланд Краузер Прадо-120» приїхав ОСОБА_22 , який рухався зверху, через задній двір кафе «Колос». ОСОБА_9 своїм автомобілем заблокував його автомобіль вже ззаду. При цьому ОСОБА_22 вимагав надати йому дорогу, і хоч він пояснив, що не може виїхати через те, що ОСОБА_12 загородив йому шлях, ОСОБА_22 продовжував наполягати. Потім почалася сварка: ОСОБА_22 звинувачував його і загалом прикордонників, що його переслідують, їздять біля будинку його матері. Він якимось чином намагався пригасити конфлікт, але це було тимчасово і тому він був змушений зателефонувати та викликати оперативну групу з загону. Загалом між ним та ОСОБА_9 ніякого особистого конфлікту не було, але за деякий час до цих подій / у жовтні 2014 року / він двічі був у групі прикордонників, які затримували ОСОБА_9 за дорученням податкової міліції та за перетин кордону з підакцизними товарами. Саме тому, на його думку, ОСОБА_22 через особисту неприязнь до прикордонної служби і продовжив спровокований ОСОБА_17 конфлікт. Вони з ОСОБА_23 показували йому службові посвідчення, казали, що вони на роботі, але ОСОБА_22 на це не реагував і казав, що на роботі прикордонники мають бути в формі. ОСОБА_9 шарпав його за одяг, хапав за руку, погрожував. Потім ОСОБА_22 якимось металевим предметом, що приніс йому ОСОБА_24 , який живе напроти місця події, погрожував побити його автомобіль. Коли приїхали на службовій «Ниві» капітан ОСОБА_15 та сержант ОСОБА_25 , який був у формі та зі зброєю, конфлікт трохи затих, але потім ОСОБА_22 знов почав погрожувати побити машину, порізати скати, після чого пішов до своєї машини, щось там взяв ,від своєї машини пішов до його «Опеля» і порізав спочатку задній правий, потім передній правий скат його автомобіля. Він почав просити ОСОБА_26 ці дії припинити, але той кричав «Що мало вам це, мало? Нате ще ! » і з цими словами порізав задній лівий та передній лівий скат. Коли ОСОБА_22 порізав скати, він роздивився у нього в руках складний ніж із зазубринами, з рукояткою чорного кольору, який останній склав і поклав собі в кишеню. Він зателефонував до міліції ,невдовзі ОСОБА_22 та ОСОБА_12 поїхали, а через деякий час прибула слідчо-оперативна група, слідчий проводив огляд місця події, після чого його автомобіль відтягнули на майданчик біля райвідділу міліції. На другий день, коли вони з ОСОБА_23 добиралися на роботу і зупинилися на площі біля магазина «Ірина» через поломку автомобіля, до них під`їхав ОСОБА_22 і запропонував, нібито за вказівкою керівництва прикордонного загону, все залагодити - купити шини на його автомобіль, купити акумулятор на автомобіль ОСОБА_27 , купити картки поповнення мобільного зв`язку . Він зв`язався з керівництвом загону, але там йому повідомили, що нічого не потрібно брати від ОСОБА_26 , так як той скоїв кримінальне правопорушення.

Свідок ОСОБА_28 повідомив суду, що він є старшим оперуповноваженим оперативно-розшукового відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 і 21 листопада 2014 року він отримав оперативну інформацію щодо «бусу» білого кольору, який рухався зі сторони с.Чорна Красноокнянського району і було припущення, що у вказаному автомобілі може бути незаконно переміщений через державний кордон підакцизний товар. Він дав завдання своєму підлеглому ОСОБА_10 прослідкувати за зазначеним «бусом». Через деякий час йому зателефонував ОСОБА_14 та повідомив, що його автомобіль заблокували. Він приїхав до кафе «Колос» і побачив, що за будівлею кафе, «бус» ОСОБА_13 заблокував автомобіль ОСОБА_29 .. Майже одразу приїхав на «Тойоті» ОСОБА_22 , почалася сварка, останній висловлював своє невдоволення роботою прикордонної служби. Потім ОСОБА_22 почав погрожувати побити автомобіль якимось металевим предметом, який йому приніс ОСОБА_30 .. Після цього ОСОБА_14 зателефонував та викликав оперативну групу із загону. Через деякий час приїхали на службовій «Ниві» ОСОБА_15 та ОСОБА_31 . Останній був у формі та з автоматом і у розмову не втручався, а лише спостерігав. Він, ОСОБА_15 та ОСОБА_14 намагалися залагодити конфлікт. Але потім ОСОБА_22 все ж таки порізав дві шини, про що сповістив всіх, а після чого він побачив, як ОСОБА_22 знов ріже шини : передню ліву та задню ліву. ОСОБА_14 викликав міліцію, невдовзі після цього ОСОБА_22 та ОСОБА_12 поїхали з місця події. На другий день він з ОСОБА_32 добиралися на роботу на його автомобілі ВАЗ-21099 і зупинилися на площі біля магазина «Ірина» через несправність акумулятора, до них під`їхав ОСОБА_22 і запропонував, нібито за вказівкою керівництва прикордонного загону, все залагодити - купити шини на автомобіль ОСОБА_16 , купити акумулятор на його автомобіль, купити картки поповнення мобільного зв`язку . ОСОБА_10 зв`язався з керівництвом загону, але там йому повідомили, що нічого не потрібно брати від ОСОБА_26 , так як його діями займається міліція.

Свідок ОСОБА_15 повідомив суду, що він є працівником прикордонної служби і 21 листопада 2014 року перебував у складі оперативної групи. ОСОБА_28 повідомив, що в ОСОБА_33 виникла конфліктна ситуація і було заблоковано автомобіль їх співробітника ОСОБА_29 .. Він разом із сержантом ОСОБА_34 , який був у формі і з автоматом, на службовому автомобілі, приїхали до кафе, де побачили заблоковану з обох сторін «бусом» та автомобілем «Тойота» машину ОСОБА_29 .. Між останнім і ОСОБА_23 та ОСОБА_35 і ОСОБА_17 тривав конфлікт. ОСОБА_22 кричав, що ОСОБА_14 за ним їздить, висловлював невдоволення роботою прикордонників, погрожував, що поріже колеса. Він вважав це лиш погрозами, але ОСОБА_22 якимось предметом з блискучим лезом, схожим на ніж, порізав спочатку обидва колеса з правої сторони, а потім обидва - з лівої сторони. ОСОБА_14 викликав міліцію. а невдовзі після цього ОСОБА_22 та ОСОБА_12 поїхали з місця події.

Аналогічні пояснення дав свідок ОСОБА_36 , який доповнив, що чітко чув, як ОСОБА_22 з характерним звуком різав скати з правої сторони та бачив, як різав з лівої сторони. Крім того, ОСОБА_22 висловлював претензії до ОСОБА_16 , що той переслідував якийсь автомобіль.

Свідок ОСОБА_37 суду повідомив, що є слідчим Красноокнянського РВ ГУМВС України в Одеській області і 21 листопада 2014 року знаходився в слідчо-оперативній групі. Близько 22:00 г. черговий направив його на місце події територію біля кафе «Колос» в с.м.т.Красні Окни, де він побачив належний ОСОБА_19 автомобіль «Опель», який стояв передом до будинку ОСОБА_38 . У автомобіля були пошкоджені всі 4 шини і його повідомили, що шини порізав ножем ОСОБА_39 . Автомобіль було оглянуто і шини вилучено.

Свідок ОСОБА_40 повідомив, що є працівником міліції і 21 листопада 2014 року знаходився в слідчо-оперативній групі. Близько 22:00 г. черговий направив слідчого ОСОБА_41 , його та інших працівників міліції на місце події територію біля кафе «Колос» в с.м.т.Красні Окни, де вони побачили належний ОСОБА_19 автомобіль «Опель», який стояв передом до будинку ОСОБА_38 .. Він перед оглядом знайшов понятих. Він бачив, що у автомобіля були пошкоджено всі 4 шини і його повідомили, що шини порізав ножем ОСОБА_39 ..

Свідок ОСОБА_42 повідомив, що він був понятим при огляді місця події , коли біля кафе «Колос» оглядали автомобіль прикордонника. Машина стояла капотом донизу і він бачив, що були спущені шини. Автомобіль відтягнули до Красноокнянського РВ, де і зняли пошкоджені шини.

Крім того, судом були досліджені інші докази :

-витяг з ЄРДР від 22 листопада 2014 року № 0000481,із якого слідує, що 21 листопада 2014 року близько 21.30 по вул..Первомайській в с.м.т.Красні Окни біля кафе «Колос» було пошкоджено майно військовослужбовця ОСОБА_10 / а.с.59/

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, яким від ОСОБА_10 , працівника Державної прикордонної служби, прийнято заяву про пошкодження ОСОБА_9 його майна 4 шин автомобіля Опель Вектра д/н НОМЕР_1 , під час виконання ним службових обов`язків./ а.с.60/

- копію службового посвідчення ОСОБА_10 № НОМЕР_2 від 27 червня 2014 року , який має військове звання лейтенанта і займає посаду оперуповноваженого прикордонного оперативно-розшукового відділення відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " ІНФОРМАЦІЯ_2 / а.с.114/

- протокол слідчого експерименту ,проведеного за участю потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_27 , де останні показали та розказали, при яких саме обставинах 21 листопада 2014 року біля кафе «Колос» на вулиці Першотравневій в с.м.т. Красні Окни ОСОБА_9 порізав шини на автомобілі «Опель»,що належить ОСОБА_10 та відеозапис зазначеного слідчого експерименту, який був переглянутий у судовому засіданні / а.с.140-142,143/ ;

- протокол огляду від 27 січня 2015 року телефону марки «Lenoyo S650» , який належить ОСОБА_19 , при якому у папці «Камера» вказаного телефону виявлено три відеозапису від 21 листопада 2014 року : 1/ VID 0535 тривалістю 04 хв 52 с розміром 23919 КБ;2/ VID 5117 тривалістю 03 хв 14 с розміром 8340 КБ;3/ VID 5943 тривалістю 07 хв 40 с розміром 3842 КБ. Також на зазначеному телефоні у папці «Музика» міститься три аудіо запису : 1/ R5130 тривалістю 02 хв 1 с, 2/ R515 тривалістю 03 хв 18 с , 3/ R063 тривалістю 14 хв 16 с. Вказані відео та аудіо записи записані на диск GD-R Verbatim розміром 700 МВ, на якому є напис D 3126 RI 14200492LH і де вказані записи займають 598 МВ./ а.с.135-136,137/.

Висновком №5985/07 судової криміналістичної експертизи матеріалів відео-звукозапису від 04 лютого 2016 року встановлено , що на диску з маркуванням D 3126 RI 14200492LH зберігаються 6 файлів. Всі зазначені аудіо записи та відеозаписи є копіями і копіювання даних на диск здійснено без зупинок в одну сесію, проявів порушення неперервності записів не виявлено. Також встановлено, що у розмовах на фонограмах №1-3, №5 та №6 приймав участь ОСОБА_9 .

Що стосується клопотання захисника ОСОБА_8 про визнання недопустимими доказами лазерного диску з аудіо та відеозаписами, то суд вважає, що зазначене клопотання задоволенню не підлягає із наступних причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Положеннями ст. 85 КПК України передбачено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Як встановлено у судовому засіданні, копіювання аудіо та відеозаписів з телефону марки «Lenovo S650» , який належить ОСОБА_19 , було здійснено в порядку, передбаченому ст.ст.93,104-106 КПК України і тому у даному випадку диск з маркуванням D 3126 RI 14200492LH є носієм інформації, відповідно до п.1 ч.2 ст.99 КПК України .

Посилання захисника на те, що інформація на диску сфальсифікована і не відповідає дійсності, так як при відкритті матеріалів їм надавався інший диск і, на його думку, диск підмінений, так як на конверті відсутні його підпис та підпис обвинуваченого, є безпідставними, так як чинним законодавством не передбачено підпис захисника та обвинуваченого на пред`явлених їм матеріалах кримінального провадження. Крім того, стороні захисту було також пред`явлено протокол огляду-прослуховування зазначеного диску від 27 січня 2015 року з фіксуванням прослуханої інформації, яка абсолютно співпадає з інформацією, прослуханою в залі судового засідання. Однак стороною захисту будь-якої незгоди із вищевказаним протоколом заявлено не було.

Судом не приймаються доводи захисника щодо відсутності доказів факту виконання потерпілим ОСОБА_10 ввечері 21 листопада 2014 року службових обов`язків.

По-перше, диспозицією ч.1 ст.347 КК України передбачено кримінальну відповідальність за умисне знищення або пошкодження майна, що належить працівникові правоохоронного органу, у зв`язку із виконанням, а не під час виконання, цим працівником службових обов`язків. Тобто законодавець визначив, що відповідальність за зазначений злочин настає за дії, вчинені щодо потерпілого як під час безпосереднього виконання ним службових обов`язків, так і в інший час(наприклад, як помста за службову діяльність потерпілого в минулому).

По-друге, відповідно до посадової інструкції оперуповноваженого прикордонного оперативно-розшукового відділення відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 , останній зобов`язаний під керівництвом начальника відділення здійснювати оперативно-розшукову діяльність, а також самостійно здійснювати перевірку сигнальної інформації, здійснювати заходи щодо добування та аналізу інформації, яка характеризує оперативну обстановку тощо. Таким чином, виходячи із характеру виконання посадових обов`язків, ОСОБА_10 зобов`язаний був виконати вказівку Весельського В, який на той час був безпосереднім керівником ОСОБА_29 .. До того ж, органами досудового слідства надані документи, які свідчать про те, що 21 листопада 2014 року ОСОБА_10 , який мав особистий номер 118/ а.с.88/, перебував на службі / а.с. 82,86/ і посилання захисника, що зазначені дані були дописані керівництвом ДПСУ, є нічим не підтвердженими домислами.

Судом було встановлено, що обвинуваченому ОСОБА_9 достеменно було відомо, що ОСОБА_10 є працівником прикордонної служби, про що і повідомив у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 , як і було йому відомо, що всі інші, які прибули на місце події ОСОБА_28 , ОСОБА_15 також є прикордонниками, про що він також повідомив суду. Ці ж обставини підтверджуються і аудіо записами, щодо яких проведена експертиза. Так, на всіх прослуханих аудіо та відео файлах йдеться розмова на підвищених тонах, з використанням ненормативної лексики, де особи, в тому числі і ОСОБА_22 висловлюють своє невдоволення роботою прикордонної служби як взагалі, так і діяльністю, направленою прикордонною службою безпосередньо проти ОСОБА_9 .. На фонограмах №5 і №6, особа, ідентифікована висновком експерта як обвинувачений ОСОБА_9 і яка називає себе ОСОБА_35 , повідомляє про своє невдоволення виконанням обов`язків ОСОБА_32 , який в той день слідкував за ним та його друзями, при цьому погрожує пошкодити автомобіль, порізати скати, згадує про його затримання його на кордоні із шампанським, а також йдеться про затримання ОСОБА_9 іншими офіцерами прикордонної служби, крім того, ОСОБА_9 повчає потерпілого правилам поведінки офіцера.

Судом також були досліджені витяги із книги обліку інформації ВПС «Гулянка» та рапорти про результати охорони державного кордону змінами прикордонних нарядів ВПС «Гулянка» від 10 жовтня 2014 року та 30 жовтня 2014 року, які свідчать про те, що ОСОБА_10 входив в групу прикордонників при затриманні ОСОБА_9 працівниками податкової міліції та затримання ОСОБА_9 при перетині кордону з пляшками шампанського/ а.с.119- 132/. Відсутність інформації про санкції відносно ОСОБА_9 після вказаних затримань немає будь-якого правового значення при розгляді зазначеного кримінального провадження.

Тому і посилання захисника на те, що якщо якийсь конфлікт і виник між ОСОБА_35 та ОСОБА_32 , то він мав особистий характер, суперечать добутим по справі доказам .

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_9 неодноразово визнавався винним та притягувався до адміністративної відповідальності за злісну непокору законним вимогам працівників прикордонної служби, відносно останнього 17 квітня 2014 року Красноокнянським районним судом було ухвалено вирок, яким останнього було визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України за умисне заподіяння працівнику прикордонної служби легкого тілесного ушкодження у зв`язку із виконанням ним своїх службових обов`язків та призначено покарання, від відбування якого його було звільнено на підставі п. «в» ст..1 Закону України «Про амністію у 2014 році». Наведе свідчить про те, що у обвинуваченого різко негативне ставлення до працівників Державної прикордонної служби загалом і він схильний до вчинення протиправних дій відносно працівників ДПСУ.

Посилання сторони захисту на те, що потерпілий 21 листопада 2014 року вимагав якісь гроші від ОСОБА_26 або інших осіб, про що свідчить запис на диску, який сама сторона захисту й просила визнати неналежним доказом, де особа з голосом, схожим на голос ОСОБА_26 висуває претензії щодо того, що «ми все дали, а вони зупиняють», що, на думку захисту, свідчить про не виконання ОСОБА_10 своїх посадових обов`язків, а намаганням отримати незаконно вигоду, носять голослівний характер, так як доказів будь-якого звернення до правоохоронних органів про протиправні дії ОСОБА_16 щодо вимагання та бажання отримати неправомірну вигоду сторона захисту суду не надала.

Несуттєвим, на думку суду, є посилання захисника на те, що потерпілий при телефонному повідомленні Красноокнянському РВ про пошкодження шин його автомобіля на зазначив, хто саме пошкодив його автомобіль.

Так, як повідомив потерпілий, він відповідав на запитання, які йому задавав черговий, а той не спитав, хто відносно нього вчинив ці дії. Крім того, він вперше звертається до міліції і, можливо, трохи хвилювався при розмові. Однак коли слідчий приймав від нього заяву, то він чітко зазначив, хто саме пошкодив шини його автомобіля.

При цьому судом не приймаються посилання захисника, що слідчий ОСОБА_37 не міг одночасно прийняти заяву від потерпілого у райвідділі о 22 г 30 хв 21 листопада 2014 року, так як 21 листопада 2014 року з 22.20 по 23.10,проводив огляд місця події на вул. Першотравневій , однак у самій заяві відсутні відомості про те, що вона приймалася у райвідділі міліції, а заборони прийняти заяву від потерпілого під час проведення огляду місця події не існує.

Що стосується думки захисника, що автомобіль Опель Вектра д/н НОМЕР_1 , належить не потерпілому ОСОБА_19 , а його батькові, що ставить під сумнів достовірність показів, то судом встановлено, що обвинуваченому було відомо, що саме ОСОБА_10 використовує зазначений автомобіль як власний і при цьому факт, хто саме є титульним власником, а не володільцем, не має значення, так як предметом злочину може бути як майно, що є власністю правоохоронця, так і майно, що знаходитися у його відповідальному володінні.

Разом з тим, суд погоджується з думкою захисника, що протокол огляду місця події від 21 листопада 2014 року слід визнати недопустимим доказом.

Так, судом встановлено, що понятий ОСОБА_43 ,який був допитаний як свідок, фактично при огляді місця події 21 листопада 2014 року був присутній лише на початку огляду, нічого не бачив, при ньому ніяких предметів не вилучали, а він поставив свій підпис під напівзаповненим протоколом.

Понятий ОСОБА_42 , який був допитаний як свідок, суду повідомив, що був присутній при огляді місця події 21 листопада 2014 року, бачив автомобіль з пробитими шинами і бачив, як цей же автомобіль відтягнули на майданчик біля райвідділу міліції, але в той день пошкоджені шини не вилучали. Шини вилучали, запаковували та опечатували або на другий день, або пізніше. При вилученні шин він також був понятий і саме тоді і розписувався як понятий, а під протоколом від 21 листопада 2014 року, який йому судом був наданий для огляду, не його підпис.

При цьому свідок ОСОБА_37 та потерпілий ОСОБА_14 підтвердили, що шини дійсно вилучалися біля райвідділу, хоча у протоколі огляду відомостей про те, що шини вилучені в іншому місці, ніж вулиця Першотравнева, або в іншу дату, не зазначено.

Таким чином, слідчим були порушені вимоги щодо порядку складання процесуального документу -протоколу, передбаченого ст.ст.104,237 КПК України .

Крім того, в поза процесуальний спосіб вилучені речові докази шини, ці ж докази надані для проведення експертизи і відповідно до постанови про визнання речовими доказами ці ж шини визнані речовими доказами.

Відтак, судом встановлено незаконність способу отримання вищевказаних доказів( протокол огляду місця події , висновок експерта №112 від 01 .12.2014 року, постанова про визнання речовими доказами), які отриманні з порушеннями норм КПК України і які є непридатними для використання у кримінальному процесі за формою і тому визнаються судом недопустимими .

При цьому суд вважає за необхідне повідомити керівника Котовської місцевої прокуратури та начальника Слідчого управління ГУНПУ в Одеської області про допущені слідчим ОСОБА_44 грубі порушення кримінального процесуального законодавства при проведені досудового розслідування зазначеного кримінального провадження.

Що стосується пояснень свідка захисту - ОСОБА_45 , то останній повідомив, що він 21 листопада 2014 року періодично знаходився на місці події біля кафе «Колос», так як це місце розташоване майже перед його двором, чув сварку, бачив ОСОБА_13 , який когось автомобілем підрізав, потім бачив ОСОБА_16 , інших прикордонників, а також ОСОБА_26 , а потім ОСОБА_12 та ОСОБА_22 поїхали. Свідку ОСОБА_46 було відомо, що ОСОБА_19 на автомобілі «Опель» хтось порізав скати,так як він про це почув, коли приїхала міліція, але хто саме, йому невідомо. Потім міліція відтягнула «Опель» з місця події .Таким чином, вказаний допит ніяким чином не свідчить про невинуватість ОСОБА_26 , а лише підтверджує той факт, що шини ОСОБА_19 були порізані саме у зазначеному місці.

Свідчення ж ОСОБА_13 , який також є свідком захисту, не тільки різко суперечать системним доказам обвинувачення, а й показанням як обвинуваченого ОСОБА_26 так і свідка ОСОБА_38 .. Так, свідок ОСОБА_12 плутався або давав неправдиві пояснення щодо причин, з яких він зателефонував ОСОБА_47 а саме, спочатку нібито просив допомоги при припиненні відносно нього неправомірних дій щодо викрадення його майна, потім щодо його переслідування, потім нібито тільки для того, щоб запросити ОСОБА_9 попити чаю. Після початку конфлікту ОСОБА_16 з ОСОБА_48 , за поясненнями ОСОБА_13 , на місце події прибули з десяток «качків»- спортсменів в спортивних костюмах та близько 5 автомобілів, всі прикордонники були у стані алкогольного сп`яніння , а після припинення конфлікту «Опель» взагалі поїхав з місця події. Такі надумані події взагалі ставлять під сумнів достовірність всіх інших пояснень та можливість реального сприйняття ОСОБА_17 подій, які мали місце 21 листопада 2014 року.

Посилання ж сторони захисту на те, що відсутній речовий доказ /ніж або інший предмет, яким нібито різалися шини/, свідчать не про невинуватість ОСОБА_9 , а про погану роботу правоохоронних органів, які належним чином не виконали свої посадові обов`язки щодо встановлення та вилучення знаряддя злочину.

Аналізуючи всі перевірені у судовому засіданні докази, суд вважає, що у своїй сукупності зазначені докази дозволяють суду зробити висновок про доведеність вини обвинуваченого в пред`явленому йому обвинуваченні, в повному об`ємі .

Невизнання вини обвинуваченим суд вважає лише бажанням останнього уникнути кримінальної відповідальності та розцінює це як форму захисту .

Приведений об`єм доказів суд визнає достатнім, самі докази допустимими, у зв`язку з чим вважає за можливе покласти їх в основу вироку відносно обвинуваченого .

Суд вважає, що дії обвинуваченого органами досудового слідства правильно кваліфіковані як умисне пошкодження майна, що належить працівникові правохоронного органу, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків .

Вина обвинуваченого у скоєнні злочину , передбаченого ч.1 ст.347 КК України, доведена повністю.

При призначенні обвинуваченому міри покарання, суд у відповідності до вимог ст.65 КК України враховує наступні обставини: ступінь тяжкості вчиненого злочину, який класифікується, як злочин невеликої тяжкості, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання, судом визнано позитивна характеристика обвинуваченого за місцем проживання, відсутність судимостей, наявність на утриманні неповнолітньої дитини.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Разом з тим, оцінюючи зазначене та виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, того, що покарання має на меті не тільки покарати, а й сприяти виправленню засудженого, а також запобігти вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так й іншими особами, й не повинно бути карою та розправою за вчинення злочину, суд вважає, що призначення покарання обвинуваченому, на термін, який просив прокурор, та призначення реального покарання, без надання іспитового строку, про що просив потерпілий, не є належним способом досягнення визначеної у законі мети покарання,

Крім того, Європейський суд з прав людини, зазначив, що при призначенні покарання «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». / справа «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року).

У справі «Ізмайлов проти Росії» ( п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_9 можливо досягти без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час тривалого терміну іспитового строку, згідно із ст.75 КК України та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України і таке покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_9 слід стягнути судові витрати по проведенню судової криміналістичної експертизи матеріалів відео-звукозапису від 04 лютого 2016 року №5985/07 у сумі 6652 грн 80 коп.

Що стосується цивільного позову, заявленого потерпілим ОСОБА_10 , то суд прийшов до наступного висновку .

Статтями 316 та 317 ЦК України визначено поняття та зміст права власності, відповідно до якого особа здійснює своє право власності відповідно до закону, незалежно від волі інших людей і власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Так , ч.3 ст.386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушено, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Крім того, п.13 постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 року №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки " визначено, що відповідно до ст.ст. 386, 395, 396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.

До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1. Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб).

Так, потерпілий ОСОБА_14 керував зазначеним автомобілем на підставі посвідчення водія на право керування транспортним засобом, і є володільцем автомобіля Опель Вектра д/н НОМЕР_1 . Зазначений автомобіль йому у користування передав його батько ОСОБА_20 на підставі тимчасового реєстраційного талону, а титульним власником, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , є ОСОБА_49 ..

Таким чином, вищезазначені обставини дають суду підстави для часткового задоволенням вимог потерпілого. Так, факт пошкодження шин ОСОБА_9 доведено, вартість шини марки «Firestone» складає 800 грн, а марки «Centum» складає 600 грн. Враховуючи, що протокол огляду місця події, де описані марки пошкоджених шин, визнано недопустимим доказом , що унеможливлює точну ідентифікацію пошкоджених шин, суд прийшов до висновку, що для визначення розміру шкоди слід виходити із меншої вартості шини. Таким чином, розмір майнової шкоди складає 2400 грн.

Що стосується розміру моральної шкоди, то при встановленні розміру відшкодування моральної шкоди суд, відповідно до положень п.9 постанови №4 Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової шкоди/ від 31.03.1995 року / із змінами, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України №5 від 25.05.2001 року/ враховує характер та обсяг душевних страждань, яких зазнав позивач; при цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд бере до уваги, що обвинуваченим в результаті злочинних дій по умисному пошкодженню майна була завдана потерпілому моральна шкода, яка виразилася у змушенні останнього змінити свій ритм життя, тимчасово позбавила його можливості користуватися майном, яким він володів, він змушений був докладати додаткових зусиль для належної організації свого життя; крім того, обвинувачений поставив потерпілого у скрутне матеріальне положення і він змушений був вишукувати додаткові кошти для заміни пошкоджених шин.

Однак, на думку суду, сума у 3000 грн, заявлена потерпілим, не відповідає ступеню завданої йому моральної шкоди. Тому і в цій частині позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст 368,370,371,374,376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_9 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.347 КК України та призначити покарання у виді 3 років обмеження волі.

Згідно із ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання ,з випробуванням,з іспитовим строком 2 роки та покласти на нього обов*язки згідно із ст. 76 КК України :

1)не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції ;

2)повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання , роботи ;

3) періодично з"являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_9 у доход держави судові витрати по проведенню судової криміналістичної експертизи матеріалів відео-звукозапису від 04 лютого 2016 року №5985/07 у сумі 6652 грн 80 коп .

Позов ОСОБА_10 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 у рахунок відшкодування майнової шкоди 2400 грн, у рахунок відшкодування моральної шкоди 2000 грн, а всього 4400 грн.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Матеріали кримінального провадження, надані сторонами обвинувачення та захисту зберігати у зазначеному кримінальному провадженні.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Одеської області через Красноокнянський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги , а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1