УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 486/1368/15-к

Провадження № 1-в/486/62/2016

21 листопада 2016 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
інспектора КВІ ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Южноукраїнську Миколаївської області подання старшого інспектора Южноукраїнського міського відділу КВІ УДПтС України в Миколаївській області про скасування іспитового строку і направлення засудженого для відбування призначеного покарання відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вознесенськ Миколаївської області, громадянина України, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
В С Т А Н О В И В:

Вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 27.08.2015 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України був звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на три роки та відповідно до п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України на нього покладено обов`язки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.
02.09.2016 року старший інспектор Южноукраїнського міського відділу КВІ УДПтС України в Миколаївській області звернулася до суду з поданням про скасування ОСОБА_5 іспитового строку і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.
Своє подання мотивує тим, що з 30.09.2015 року засуджений перебуває на обліку в Южноукраїнському МВ КВІ. За час перебування на обліку ухилявся від виконання покладених на нього вироком суду обов`язків, а саме: 10.11.2015 року по 05.05.2016 року не з`явився на реєстрацію до Южноукраїнського МВ КВІ без поважних причин, 19.02.2016 року зник з постійного місця проживання, та не повідомив про зміну місця проживання, що було підставою для звернення 27.08.2015 року Южноукраїнського МВ КВІ до суду з поданням про скасування йому іспитового строку і направлення засудженого в місця позбавлення волі для відбуття призначеного вироком суду покарання. Однак, вищезазначене подання ухвалою суду було повернуто для проведення розшукових дій щодо встановлення місце знаходження засудженого. Після розшукання ОСОБА_6 06.06.2016 року та з`ясування причин його неявки та не повідомлення зміни місця проживання, йому було винесено письмове попередження. 14.06.2016 року Южноукраїнський МВ КВІ повторно звернувся до суду з поданням про скасування ОСОБА_5 іспитового строку, однак в задоволенні подання було відмовлено. Не зважаючи на це, ОСОБА_5 на шлях виправлення не став, продовжує ухилятись від виконання покладених на нього вироком суду обов`язків, 12.07.2016 року та 09.08.2016 року він знову не з`явився на реєстрацію та зник з постійного місця проживання не повідомивши КВІ про зміну місця проживання, що стало підставою для оголошення ОСОБА_5 у розшук. Інспектор КВІ просила подання задовольнити.
Інспектор КВІ в судовому засіданні подання підтримала та просила суд його задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення подання, оскільки воно заявлено передчасно та надав повідомлення, щодо направлення до суду обвинувального акту у кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Засуджений в судове засідання не з`явився.
Заслухавши думку прокурора, інспектора КВІ, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що подання задоволенню не підлягає за наступних підстав.
27.08.2015 року ОСОБА_5 був засуджений Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України засуджений був звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на три роки.
Відповідно до п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України на ОСОБА_5 покладено обов`язки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції (а.с. 3-4).
ОСОБА_5 до Южноукраїнського МВ КВІ перестав з`являтися, місце знаходження його не відоме.
Згідно ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Відповідальність осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням вказано в ст. 166 Кримінально-виконавчого кодексу України.
Так, у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.
Невиконанням обов`язків вважається таке, коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які було покладено на нього судом.
У відповідності до норм КПК України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, участь особи, відносно якої розглядається подання за умови, що за результатами судового розгляду може бути певним чином погіршено становище такої особи, вимагає від суду обов`язку за можливості заслухати таку особу та забезпечити її право на захист від висунутих обвинувачень/претензій.
Незабезпечення дотримання цих мінімальних стандартів загальних засад кримінального провадження, згідно ст. 412 КПК України, свідчить про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що слугує підставою скасування такого судового рішення.
У даному поданні ставиться питання про фактичне погіршення становища особи шляхом скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного покарання, отже на думку суду, участь засудженого є доречною з метою з`ясування його думки з даного питання, права на захист, забезпечення дотримання загальних засад кримінального провадження регламентованих ст. 7 КПК України.
В зв`язку з неявкою засудженого ОСОБА_5 у судове засідання, суд позбавлений можливості встановити причини неявки на реєстрацію до органів кримінально-виконавчої інспекції. Також у засудженого у майбутньому ще є достатній термін іспитового строку за який останній може реабілітувати своє становище та продовжити реєстрацію у органах кримінально-виконавчої інспекції.
Крім того, у зв`язку з тим, що до суду направлено обвинувальний акт за підозрою ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за результатами розгляду вказаного кримінального провадження судом буде вирішуватись питання, щодо відбування ним покарання за вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 27.08.2015 року.
Тому підстави для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення його для відбуття покарання, передбачені ст. 78 ч. 2 КК України та ст. 166 КВК України відсутні.
Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд -
У Х В А Л И В :

В задоволенні подання старшого інспектора Южноукраїнського міського відділу КВІ УДПтС України в Миколаївській області про скасування іспитового строку ОСОБА_5 і направлення його для відбування призначеного покарання - відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Южноукраїнського міського суду ОСОБА_1