Справа № 490/9448/16-к
н/п 1-кс/490/4731/2016
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 листопада 2016 року Центральний районний суд м. Миколаєва в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю заявника - ОСОБА_3 ,
розглянувши заяву ОСОБА_3 щодо незаконного утримання під вартою в СІЗО м. Миколаєва, -
В С Т А Н О В И В :
До Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла заява ОСОБА_3 щодо незаконного його тримання під вартою в СІЗО м. Миколаєва.
Заявник зазначає, що з 17 години 30 хвилин 18.09.2016 року його незаконно утримують в СІЗО м. Миколаєва, який розташований на території Центрального району м. Миколаєва, у зв`язку із чим скарга, відповідно до ст. 55 Конституції України, ст. 206 КПК України, подана ним до Центрального районного суду м. Миколаєва.
ОСОБА_3 просив постановити судове рішення, яким зобов`язати начальника СІЗО м. Миколаєва негайно доставити заявника в суд для встановлення причин його утримання в СІЗО та випустити його з-під варти.
Згідно до вимог ч. 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою обов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.
Відповідно до ч. 2 ст. 206 КПК України якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.
Так, ч. 3 ст. 206 КПК України регламентує, що слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.
У судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав вимоги своєї заяви, наголошував, що утримується під вартою без законних на те підстав, а тому вимагав негайно його звільнити в залі суду.
Для перевірки викладених ОСОБА_3 судом було винесено ухвалу, якою було зобов`язано керівника Миколаївського слідчого ізолятора Управління Державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області надати процесуальні документи, на підставі яких ОСОБА_3 утримується під вартою.
Заступником начальника СІЗО ОСОБА_4 суду було надано відповідь, згідно якої на підтвердження законності тримання ОСОБА_3 в СІЗО є вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.07.2016 року, згідно якого ОСОБА_3 було засуджено за п. 9 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 187, ч. 4 ст. 358 КК України до 15-ти років позбавлення волі.
В резулятивній частині вироку вказано, що запобіжний захід ОСОБА_3 , до набрання вироком законної сили, залишити - тримання під вартою.
Так, як вбачається з наданої інформації судді Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_5 . 19.08.2016 року ОСОБА_3 особисто та його захисником було подано апеляційні скарги на вказаний вирок суду, а також заява ОСОБА_3 про надання йому можливості ознайомитися з усіма матеріалами кримінального провадження для уточнення і належного обґрунтування поданої ним апеляційної скарги. Вказану інформацію було оголошено ОСОБА_3 в умовах СІЗО м. Миколаєва, що підтверджено заявником у судовому засіданні.
Таким чином, вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.07.2016 року відносно ОСОБА_3 не набрав законної сили, оскільки був оскаржений в апеляційному порядку, а отже тримання ОСОБА_3 під вартою, за таких обставин, є законним.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що обставини на які посилається ОСОБА_3 щодо не законного тримання його під вартою, не знайшли свого підтвердження, оскільки в ході проведення перевірки законності тримання ОСОБА_3 під вартою в СІЗО м. Миколаєва, встановленно наявність законних на те підстав, а саме вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.07.2016 року, згідно якого запобіжний захід ОСОБА_3 , до набрання вироком законної сили, залишено - тримання під вартою, а на теперішній час вирок законної сили не набрав.
На підставі викладеного, керуючись ст. 206 КПК України, -
Заяву ОСОБА_3 щодо незаконного утримання під вартою в СІЗО м. Миколаєва - залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя
Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1