УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2016 року Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши в судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , на постанову старшого слідчого СУ ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 про відмову в задоволенні клопотання від 24 червня 2016 року, подану у порядку ст.303 КПК України, -
ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з скаргою в порядку ст.303 КПК України та просить скасувати постанову старшого слідчого СУ ГУНП Київської області ОСОБА_4 про відмову у задоволенні клопотання про допит свідків від 24 червня 2016 року у кримінальному провадженні №0002044 та зобов?язати слідчого провести допит свідків в її присутності або іншого захисника, а також підозрюваного ОСОБА_5 .

В судовому засідання адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримала, просила її задовольнити.

Слідчий ОСОБА_4 проти скарги заперечував.

Заслухавши сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим кодексом строк.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні СУ ГУ НП в Київській області знаходиться кримінальне провадження №0002044 від 29 травня 2016 року, в якому ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.270 КК України.

21 червня 2016 року захисник ОСОБА_3 , діючи в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , звернулася до СУ ГУ НП в Київській області з клопотанням у відповідності до ст.220 КПК України

Старшим слідчим в ОВС криміналістом СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_4 було винесено постанову від 24 червня 2016 року про відмову в задоволенні клопотання. В обґрунтування відсутності підстав для задоволення клопотання слідчий посилався на те, що зазначенні в клопотанні ОСОБА_3 42 особи частково вже допитані, як свідки та потерпілі в рамках кримінального провадження, а інші слідчі та процесуальні дії, заплановані у кримінальному провадженні не з участю підзахисного будуть проводитись без участі захисників, або з участю захисників, якщо в цьому виникне необхідність. Крім того, зазначено на те, що сторони мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Положеннями ст. 93 КПК України визначається, що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

При цьому, докази повинні бути належними та допустимими(ст. 92 КПК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Згідно з ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що віднесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим кодексом.

У відповідності до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 26 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.20 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат ОСОБА_3 має право збирати відомості про факти, що можуть бути використані як докази, в установленому законом порядку запитувати, отримувати і вилучати речі, документи, їх копії, ознайомлюватися з ними та опитувати осіб за їх згодою.

Таким чином слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_3 слідчим ОСОБА_4 розглянуто, викладені в клопотанні вимоги відносяться до слідчих дій в розумінні ст. 220 КПК України, тому постанова є обґрунтованою , винесена з дотриманням вимогст.2, 220,110 КПК України та не підлягає скасуванню.

З огляду на вищевикладене, скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 220, 303, 309, 376 КПК України, слідчий суддя -
УХВАЛИВ

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , на постанову старшого слідчого СУ ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 про відмову в задоволенні клопотання від 24 червня 2016 року, подану у порядку ст.303 КПК України, залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя