Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

У ході досудового слідства встановлено, що 23.03.2016 приблизно о 18 год. 30 хв. за адресою: м. Київ, ПКіВ «Гідропарк», на березі Венеціанського пляжу виявлено труп ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без ознак насильницької смерті.
Згідно Висновку експерта № 745/2 від 24.03.2016 07.04.2016 смерть ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , настала від механічної асфіксії внаслідок утоплення у воді.
В ході перевірки даного матеріалу було допитано в якості свідка гр. ОСОБА_5 , яка повідомила, що ОСОБА_4 останнім часом, а саме перед нещасним випадком, могла погрожувати ОСОБА_6 . В допиті свідок ОСОБА_5 вказала, що 24.02.2016 року, під час судового засідання в Деснянському суді м. Києва, по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення боргу, остання поясняла суду, що Загродська примусила її написати 4 боргові розписки на однакові суми, і також хоче стягнути з неї грошові кошти, які вона не позичала, проте суд не звертав на це увагу. Після судового засідання, ОСОБА_7 телефонувала ОСОБА_4 та просила проконсультувати з приводу подання апеляційної скарги, потім повідомила, що подала апеляційну скаргу та з нетерпінням чекає розгляду справи в Апеляційному суді міста Києва з метою довести свою правоту.
Так, у подальшому, на досудовому слідстві встановлено, що згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно (№ 69021551 від 26.09.2016) на вказаний вище об`єкт нерухомого майна на квартиру: АДРЕСА_7 , згідно Рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер: 26585128 від 30.11.15 накладено арешт. Особа, в інтересах якої встановлено обтяження: ОСОБА_6 , РНОКПП: НОМЕР_6 , паспорт громадянина України, серія та номер: НОМЕР_7 , виданий 06.08.1996. Підстава внесення запису Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 26585128 від 30.11.2015, ОСОБА_10 , Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві).
Оскільки за рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 24.02.2016, яке 07.04.2016 згідно рішення Апеляційного суду м. Києва вступило в законну силу, померла ОСОБА_4 має борг перед ОСОБА_6 в еквіваленті 72 000 доларів США, погашення цього боргу відбуватиметься за рахунок майна ОСОБА_4 , а саме квартири АДРЕСА_1 .
23 вересня 2016 минуло шість місяців з дня смерті ОСОБА_4 , внаслідок чого ОСОБА_6 може претендувати на квартиру померлої, тому в разі не накладення заборони на розпорядження квартири АДРЕСА_1 можуть настати тяжкі наслідки, скоєні інші злочини, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Враховуючи вищевикладене та те, що існує обґрунтована підозра, що вказана квартира може стати предметом злочину, з метою попередження відчуження об`єкту житлової нерухомості, що розташована за адресою: АДРЕСА_7 , на яку відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об`єкта нерухомого майна 26585128 від 30.11.15, слідчий просить суд накласти арешт, та в попередження настання можливих тяжких наслідків, перевірки дійсності вказаного правочину вважає за необхідне накласти арешт шляхом заборони відчуження майна.
Згідно з нормою ч. 1 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалася.
На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого розглядається без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Заслухавши пояснення слідчого в обґрунтування заявленого клопотання, вивчивши клопотання та дослідивши долучені до нього документи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Так, відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 10, ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
Згідно ч.2 ст. 94 КПК України слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного судового рішення.
Судом приймається до уваги, що відповідно до Статті 1 « Захист власності» Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.
У силу ч.3 ст.26 КПК слідчий суддя вирішує лише питання ті питання що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень.
Виходячи з вказаних процесуальних норм, враховуючи, що вказане майно є предметом вчинення кримінального правопорушення, з метою забезпечення схоронності майна, враховуючи сукупність доведенного, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-
Накласти арешт, шляхом заборони відчуження майна, а саме на об`єкт житлової нерухомості, квартиру АДРЕСА_1 .
Ухвала підлягає негайному виконанню.
На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Слідчий суддя: ОСОБА_1