Справа № 465/6667/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/449/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2016 року м. Львів.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області

під головуванням судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на вирок Франківського районного суду м. Львова від 23.02.2016 року відносно ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого за ч.1ст.115 КК України

з участю прокурора ОСОБА_8
захисника ОСОБА_6
ВСТАНОВИЛА:

захисник ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу на вирок Франківського районного суду м. Львова від 23.02.2016 року, в якій просить вирок відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого по ч. 1 ст. 115 КК України змінити , перекваліфікувати його дії з ч. 1 ст. 115 КК України на ст. 124 КК України та призначити ОСОБА_7 покарання в межах санкції ст. 124 КК України.
Вироком Франківського районного суду м. Львова від 23.02.2016 року ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у вигляді 9 (дев`яти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 ухвалено рахувати з 19 липня 2015 року, тобто з часу його затримання в порядку ст. 208 КПК України.

Відповідно до ст. 72 КК України, засудженому ОСОБА_7 зарах овано один день попереднього ув`язнення за два дні покарання у вигляді позбавлення волі з 19 липня 2015 року по час набрання вироком законної сили.

Вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами.

Мотивуючи свою апеляційну скаргу захисник вказує , що у ОСОБА_7 був відсутній умисел на вбивство.
Також вважає, що досудове слідство проведено неповно та не об`єктивно, а судом першої інстанції неправильно застосовано кримінальне законодавство. Вирок вважає занадто суворим, просить судове рішення змінити, перекваліфікувати дії ОСОБА_7 на ст. 124 КК України та призначити більш м`яке покарання.
Звертає увагу на те, що обвинувачений щиро розкаюється у скоєному ним злочині та неодноразово наголошував на тому, що дуже жалкує та винить себе в тому, що ним було вчинено і що потерпілий ОСОБА_10 помер. Засуджений неодноразово телефонував до дільничного і в міліцію, і тим самим хотів зупинити протиправну поведінку потерпілого по відношенню до ОСОБА_11 і до себе - таким правовим методом.
У апеляційній скарзі також наголошує на тому, що саме ОСОБА_7 наніс удари ножем потерпілому, але стверджує, що діяв у стані необхідної оборони з перевищенням її меж.
Разом з тим, судом не було враховано, що як на досудовому слідстві, так і в суді ОСОБА_7 незмінно та послідовно зазначав, що умислу на вбивство ОСОБА_12 не мав, ніж використав випадково і будучи в своїй власній квартирі він захищався, а не бажав смерті потерпілому.

При апеляційному розгляді справи захисник підтримали вимоги та доводи апеляційної скарги, прокурор заперечив проти задоволення апеляції.

Згідно вироку суду, 19 липня 2015 року, об 16 год. 25 хв., ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 перебували в приміщенні квартири АДРЕСА_2 та розпивали спиртні напої. В один із моментів, між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 на ґрунті особистих неприязних відносин, близько 15 год. 20 хв. виник черговий конфлікт. Під час вказаного конфлікту, ОСОБА_7 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння , маючи умисел на вчинення умисного вбивства ОСОБА_10 , що теж перебував у стані алкогольного сп`яніння, схопив з тумбочки в кімнаті кухонний ніж та умисно наніс ним останньому множинні удари в ділянку тулуба, спричинивши ножові поранення, а саме: проникаючу колото різану рану грудної клітки посередині, рановий канал якої, з ушкодженням п`ятого міжребер`я та шостого ребра зліва, наскрізним ушкодженням перикарду та серця, ушкодженням лівої легені, з крововиливами в серцеву сумку та плевральні порожнини, що й спричинило смерть ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Львова, до смерті проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 .

Крім цього, в ході вказаного конфлікту, який продовжувався приблизно у проміжку між 15 год. 20 хвилин по 16 год. 25 хв., ОСОБА_7 заподіяв ОСОБА_10 цілий ряд інших тілесних ушкоджень, а саме: не проникаючу колото різану рану задньої поверхні грудної клітки ; непроникаючу колото різану рану шиї; різану рану лівого передпліччя; різану рвану рану лівого колінного суглоба; дві різані рани правого плеча; синець та п`ять саден в ділянках лівої верхньої кінцівки; синець та садно в ділянках лівої нижньої кінцівки; садно з подряпинами в ділянці правого передпліччя, які утворились при життєво, незадовго до настання смерті.

Всі вищеописані дії ОСОБА_7 , органами досудового розслідування та прокурором кваліфіковано за ч. 1 ст. 115 КК України, як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, тобто умисне вбивство.

Заслухавши доповідача, захисника, прокурора колегія суддів вважає, що апеляція захисника не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, судом першої інстанції в ході судового слідства було повністю та об`єктивно досліджено докази по справі, що свідчать про винність ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 ККУкраїни.

Під час досудового та судового розслідування достовірно встановлено, що 19 липня 2015 рокублизько 16 год 25 хв. в приміщенні квартири АДРЕСА_4 виник конфлікт між обвинуваченим ОСОБА_7 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, та потерпілим ОСОБА_10 . В процесі цього конфлікту обвинувачений ОСОБА_7 наніс декілька ударів ножем в ділянку тулуба потерпілому ОСОБА_10 . Внаслідок нанесення цих ударів потерпілий ОСОБА_10 помер.

Даний факт ствердив на досудовому слідстві та в суді обвинувачений, заперечивши умисел на вбивство потерпілого.

Зокрема, обвинувачений ОСОБА_7 у суді пояснив, що він повністю підтверджує конфлікт між ним та потерпілим ОСОБА_10 19.07.2015 року, як він вважає на грунті ревнощів потерпілого. Потерпілий ОСОБА_10 проживав разом із своєю дівчиною ОСОБА_11 . Коли вони між собою сварилися, ОСОБА_11 приходила до нього до хати та ночувала у нього. ОСОБА_10 знав про це. В цей день ОСОБА_13 також прийшов до його квартири та стукав по балкону. Він повідомив, що ОСОБА_11 у нього дома та впустив ОСОБА_10 у квартиру, оскільки не хотів щоб сусіди чули крики. У квартирі ОСОБА_10 почав дебоширити, погрожувати. Він двічі викликав міліцію та повідомляв про скандал. ОСОБА_10 взяв із балкона «палку-лапку» для ремонту взуття і став нею погрожувати. Коли ОСОБА_10 побіг на нього з палкою, він взяв з тумбочки ніж та наніс йому рани. Ніж взяв для захисту. ОСОБА_10 ображав його, лаявся, погрожував.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 покликається на те, що у ОСОБА_7 був відсутній умисел на вбивство ОСОБА_10 . Він лише захищався. Після цієї події ОСОБА_7 намагався рятувати життя ОСОБА_10 , сам викликав швидку допомогу.

Проте, колегія суддів вважає, що заперечення ОСОБА_7 умислу на вбивство потерпілого ОСОБА_10 та доводи захисника в апеляції про самозахист і відсутність умислу на вбивство є безпідставними та повністю спростовуються доказами у справі.

Так, згідно даних протоколу огляду місця події та фототаблиці до нього від 19.07.2015 року, у АДРЕСА_1 виявлений труп ОСОБА_10 з ознаками насильницької смерті. Із місця події вилучено ніж, який долучено до матеріалів справи.

Згідно даних висновку експерта №555/2015 року, смерть ОСОБА_10 настала від проникаючої колото-різаної рани грудної клітки посередині, рановий канал якої з ушкодженням 5-го міжребірр`я та 6-го ребра зліва, наскрізним ушкодженням перекарду та серця, ушкодженням лівої легені, з крововиливами в серцеву сумку та плевральні порожнини, яка спричинила масивну внутрішню та зовнішню крововтрату, гостру серцеву та легеневу недостатність. Крім цього, виявлено непроникаюча колото-різана рана задньої поверхні грудної клітки; непроникаюча колото-різана рана передньо-правої поверхні грудної клітки; непроникаюча колото-різана рана шиї; різана рана лівого передпліччя; різана рана лівого колінного суглоба; дві різані рани правого плеча; синець та 5-ть саден в ділянках лівої верхньої кінцівки; синець та садно в ділянках лівої нижньої кінцівки; садно з подряпинами в ділянці правого передпліччя; садно в ділянці голови.

Така велика кількість тілесних ушкоджень у потерпілого, їх цілеспрямованість, локалізація в життєво-важливі органи грудної клітки та сила ударів, які були достатніми для настання смерті, свідчить про наявність умислу у обвинуваченого на вбивство потерпілого та повністю спростовують пояснення обвинуваченого та доводи захисника в апеляції в цій частині.

Суд першої інстанції ретельно дослідив висновок експертизи трупа потерпілого та висновки інших експертиз, які належно аргументовані з наукової точки зору, не суперечать іншим доказам у справі та підтверджують винуватість ОСОБА_7 у скоєнні умисного вбивства.

Покликання в суді обвинуваченого ОСОБА_7 , що він захищався від потерпілого, який йому погрожував та мав у руці палку не заслуговують увагу, оскільки нічим не підтверджені. Натомість, згідно даних висновку медичного огляду ОСОБА_7 від 19.07.2015 року (Т-1, а.с.96), тілесних ушкоджень у обвинуваченого не виявлено. Також ОСОБА_7 не заявляв про наявність у нього тілесних ушкоджень на досудовому слідстві. Не вилучалась із місця події і палка, на яку покликається обвинувачений, а при огляді місця події клопотання про це не заявлялось. Це свідчить про незастосування до нього фізичного насильства зі сторони потерпілого, а також відсутність загрози здоров`ю та життю ОСОБА_7 зі сторони потерпілого ОСОБА_10 . Той факт, що обвинувачений ОСОБА_7 перед вбивством потерпілого викликав працівників поліції, а після швидку допомогу, не оправдовує його та не свідчить про відсутність у нього умислу на вбивство. Потерпілий ОСОБА_10 помер на місці після нанесення поранень.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно дав оцінку показам обвинуваченого ОСОБА_7 в частині, що він оборонявся від потерпілого ОСОБА_10 і наміру його вбивати не мав, та правильно не взяв їх до уваги, навівши при цьому у вироку мотиви такого рішення. Зокрема, суд правильно вказав, що ОСОБА_7 саме з умислом на вбивство взяв ножа та став наносити удари в різні частини тіла. При цьому, суд дослідив всі представлені стороною обвинувачення докази, дав їм правильну оцінку та вірно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч.1 ст.115 КК України.

Покликання захисника ОСОБА_6 в апеляції, що дії ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ст.124 КК України є безпідставні та не ґрунтуються на доказах у справі та законі. Захист не навів доказів, які би ствердили законність його вимоги.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначене з дотриманням вимог ст.65 КК України, яке відповідає характеру тяжкості вчиненого злочину і даним про особу обвинуваченого. Обране судом покарання в межах ч.1 ст.115 КК України є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Доводи апеляції про необхідність пом`якшення покарання ОСОБА_7 є безпідставні. Суд першої інстанції врахував при призначенні покарання всі обставини на які покликається захист в апеляції. Підстав для пом`якшення покарання колегія суддів не вбачає.

При перевірці справи не виявлено допущений істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які тягнули б за собою скасування чи зміни вироку, про що захист порушує питання в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

вирок Франківського районного суду м. Львова від 23.02.2016 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , поданої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги упродовж трьох місяців з моменту його проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, з моменту отримання копії ухвали..
СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4