УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №296/3902/14-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія КПК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2016 року
Апеляційний суд Житомирської області в складі суддів:
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_8 ,
не погоджуючись з рішенням суду І інстанції, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та направити провадження на новий розгляд до суду І інстанції.
Зазначає, що від сплати аліментів не ухилявся, про рішення суду щодо стягнення аліментів не знав, неповнолітнього сина потерпіла викрала у нього у липні 2007 році і більше він його не бачив. Щодо розміру заборгованості зазначає, що потерпілій передав свій бізнес, сума якого вдвічі більша від заборгованості.
Від потерпілої ОСОБА_8 надійшло заперечення на апеляційну скаргу, в якому вона зазначає, що доводи викладені в апеляційній скарзі засудженого, не відповідають дійсності, оскільки не підтверджені жодними доказами, в суді 1 інстанції він не вказував на обставини, викладені в апеляційній скарзі, а тому просить вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 25 січня 2016 року залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 25.01.2016 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України та призначено йому покарання у вигляді 120 годин громадських робіт. Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишено особисте зобов`язання.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку потерпілої, котра заперечує проти задоволення даної апеляційної скарги,думку прокурора, котра просила вирок суду залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також ухвалу суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з таких підстав.
Статтею 370 КПК України передбачено, що вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Згідно рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 11.10.2007 року ОСОБА_6 зобов`язаний сплачувати аліменти на користь гр.. ОСОБА_8 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ? частини всіх видів його заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з 13 липня 2007 року до досягнення дитиною повноліття.
Однак, ОСОБА_6 , починаючи з 24 жовтня 2007 року по 31 січня 2014 року, маючи змогу заробляти гроші та сплачувати аліменти, будучи неодноразово попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів, злісно ухиляється від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини, яке виразилось в тому, що на обліку в Державному центрі зайнятості не перебував, державну виконавчу службу про місце роботи на повідомляв, приховував свої доходи від отриманих сторонніх заробітків, будь-якої допомоги на утримання дитини в період з 24.10.2007 року по 31.04.2014 року не надавав, допустив заборгованість по аліментам на загальну суму 42 964 гривень 84 копійки. В суді І інстанції ОСОБА_6 винним себе у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини визнав, не заперечував скоєння ним злочину за обставин, викладених вище.
Щодо обставин, викладених обвинуваченим в апеляційній скарзі, апеляційний суд оцінює їх критично та не приймає їх до уваги з наступних підстав.
Під час розгляду кримінального провадження в суді 1 інстанції обвинувачений повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України та жодним словом не згадував про обставини, викладені ним в апеляційній скарзі. Крім того, обвинувачений ухилявся від явки до суду 1 інстанції, в зв`язку з чим із 03.07.2014 по 23.12.2015 рік перебував у розшуку. Ухилявся обвинувачений і від отримання повістки до апеляційного суду. Однак повідомлений належним чином про розгляд кримінального провадження за його апеляційною скаргою.
Згідно ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Відповідно до положень ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд першої інстанції правомірно визнав винуватим ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції переглядається апеляційним судом в межах апеляційних скарг.
Перевіркою доводів апеляційної скарги обвинуваченого при судовому розгляді провадження встановлено, що викладені у вироку обставини підтверджуються дослідженими судом доказами, які в свою чергу є належними, допустимими та достатніми.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, судовий розгляд проведено з дотриманням норм КПК України в межах чинного законодавства. Суд дав оцінку усім зібраним у кримінальному провадженні доказам щодо їх допустимості, достовірності та достатності, на що вказує наведений у вироку аналіз доказів, з яким погоджується і апеляційний суд, а тому посилання обвинуваченого, що вирок є незаконним, є безпідставними.
При визначенні покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції керувався загальними засадами призначення покарання, визначеними у ст.65 КК України, врахував суспільну небезпечність та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, дані про особу та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
За таких обставин, вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування чи зміни з мотивів викладених в апеляційній скарзі,- відсутні.
Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд -
ПОСТАНОВИВ:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 25.01.2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку.
Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали.

Судді: