Вирок

Іменем України

Справа № 712/7671 /16-к

Провадження 1кп/712/324/16

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

21 липня 2016 року м. Черкаси

головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2
за участю:
прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкас кримінальне провадження №0000050 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродж. с.Низове, Новоархангельського району, Кіровоградської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта повна загальна , не працює, раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , перебуваючи у військовому званні «старший солдат», призваний на військову службу під час мобілізації згідно із Указом Президента України №15/2015 від 14.01.2015 «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №1240-VII від 14.01.2015, 15.04.2016 під час перебування у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , що дислокується в АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово ухилитися від неї, у порушення вимог ст. ст. 11, 16, 49, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-ХІУ від 24.03.1999, та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 самовільно, без дозволу командування військової частини, залишив місце розташування військової частини і направився до місця проживання своєї матері в АДРЕСА_1 , де й надалі постійно перебував, офіційно ніде не працював та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину за наявності реальної можливості до цього, поки 22.06.2016 ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно та з власної ініціативи прибув до військової прокуратури Черкаського гарнізону і заявив про себе, тобто злочинне діяння останнього припинено, а злочин завершено. Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою винність у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України визнав повністю. Суду показав, що будучи військовослужбовцем військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , перебуваючи у військовому званні «старший солдат», призваний на військову службу під час мобілізації згідно із Указом Президента України №15/2015 від 14.01.2015 «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №1240-VII від 14.01.2015, 15.04.2016 під час перебування у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , що дислокується в АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово ухилитися від неї, у порушення вимог ст. ст. 11, 16, 49, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-ХІУ від 24.03.1999, та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 самовільно, без дозволу командування військової частини, залишив місце розташування військової частини і направився до місця проживання своєї матері в АДРЕСА_1 , де й надалі постійно перебував, офіційно ніде не працював та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину за наявності реальної можливості до цього, поки 22.06.2016 ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно та з власної ініціативи прибув до військової прокуратури Черкаського гарнізону і заявив про себе, тобто злочинне діяння останнього припинено, а злочин завершено.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються. Судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає. При цьому, суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідив документи, які характеризують його як особу. Розгляд провадження провадився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення. При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним. Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що своїми умисними діями, які виразились у самовільному залишенні військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.407 КК України. Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного та обставину, що пом`якшує покарання. Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, визнання вини в повному обсязі. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно ст.67 КК України, суд не встановив. На підставі викладеного, з урахуванням відношення ОСОБА_4 до вчиненого, особи обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, раніше не судимий, суд дійшов висновку, що перевиховання та виправлення обвинуваченого можливі в умовах без ізоляції від суспільства, призначивши покарання за правилами ст.ст. 75, 76 КК України.

Цивільний позов не заявлено, процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.
Питання про долю речових доказів вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.370,374,377 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.407 ч.4 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (три) років позбавлення волі .

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п. 2 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти зазначені органи про зміну місця проживання, роботи, навчання та періодично з`являтися для реєстрації в ОКВС.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області через Соснівський районний суд м.Черкас протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1