Ухвала
іменем україни

12 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2014 року, вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2016 року, ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 січня 2016 року, вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 квітня 2016 року щодо ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Захисник ОСОБА_4 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою на зазначені судові рішення, при цьому порушувала питання про скасування вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 квітня 2016 року щодо ОСОБА_5 та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 червня 2016 року касаційну скаргу захисника залишено без руху з наданням п`ятнадцятиденного строку для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
04 липня 2016 року ОСОБА_4 повторно звернулася з касаційною скаргою на ті самі судові рішення, при цьому порушує питання про перегляд їх у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 від 04 липня 2016 року, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід повернути особі, яка її подала, на таких підставах.
Відповідно до ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Як убачається з касаційної скарги від 04 липня 2016 року, ОСОБА_4 усунула не всі недоліки, вказані в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 червня 2016 року.
Так, зі змісту касаційної скарги від 04 липня 2016 року вбачається, що, порушивши питання про скасування оскаржуваних вироку Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2014 року, вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2016 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 січня 2016 року та вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 квітня 2016 року, захисник посилається лише на порушення, допущені, на її думку, судом першої інстанції, а також під час досудового розслідування.
Крім того, порушивши питання про скасування оскаржуваних судових рішень у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, ОСОБА_4 не зазначає у чому відповідно до ст. 412 КПК України полягають саме такі порушення та яким судом їх було допущено, натомість посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповноту судового розгляду, що відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.
Захисником не враховано, що за змістом ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
ОСОБА_4 також не враховано, що відповідно до положень ст. 424 КПК України оскаржувана ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 січня 2016 року не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.
Крім того, порушивши питання про скасування вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2016 року, захисник додає копію вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2015 року, який також не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції, оскільки зазначеною ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 січня 2016 року цей вирок апеляційного суду було скасовано та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Касаційна скарга ОСОБА_4 від 04 липня 2016 року не містить вимоги до суду касаційної інстанції, яка б узгоджувалася з положеннями ст. 436 КПК України.
Отже оскільки в установлений строк захисник ОСОБА_4 усунула не всі недоліки, які зазначені в ухвалі від 10 червня 2016 року, то її касаційна скарга підлягає поверненню.
Повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК України, у межах строку на касаційне оскарження.
Керуючись ч. 3 ст. 429 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2014 року, вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2016 року, ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 січня 2016 року, вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 квітня 2016 року щодо ОСОБА_5 повернута особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ ________________ ________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3