АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/793/35/16 Справа № 711/149/16-к Категорія: ст.ст.176, 179, 181 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 січня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 січня 2016 року, якою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Лозу вата, Ульянівського району Кіровоградської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимому, громадянину України, не працюючого з 03.06.2014, -

застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на два місяці, тобто до 16 березня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :
Слідчий ОВС СУ прокуратури Черкаської області ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Черкаської області про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_7 , мотивуючи його тим, що останнього попереджено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28, ч. 1 ст. 364, ч.2 ст.28, ч.1 ст. 366, ч.2 ст.28, ч.1 ст.384 КК України

В обґрунтування клопотання слідчий вказує, що досудовим розслідуванням ОСОБА_7 підозрюється в тому, що він в період з 14.09.2011 по 03.06.2014, займаючи посаду інспектора ДПС взводу з обслуговування стаціонарного посту роти ДПС ДАІ при УМВС України в Кіровоградській області вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 384 КК України за наступних обставин.

Так він, 25.01.2014 в період з 14 по 18 год., перебуваючи на стаціонарному посту ДАІ, розташованому в смт. Олександрівка Олександрівського району Кіровоградської області, діючи умисно, в особистих інтересах, з метою одержання неправомірної вигоди для себе у вигляді штучного створення видимості належного виконання службових обов`язків, з мотивів кар`єризму, зловживаючи службовим становищем, всупереч інтересам служби, достовірно знаючи, що ОСОБА_10 25.01.2014 у вказаний період часу на стаціонарному посту ДАІ, розташованому в смт. Олександрівка Олександрівського району Кіровоградської області, не вчиняв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КУпАП, реалізуючи єдиний злочинний умисел, направлений на незаконне притягнення останнього до адміністративної відповідальності, склав завідомо неправдивий офіційний документ - рапорт на ім`я начальника Олександрівського РВ УМВС України в Кіровоградській області, в який вніс неправдиві відомості щодо вчинення ОСОБА_10 адміністративного правопорушення, а саме, що останній всупереч п. 2.4 Правил дорожнього руху України, близько 4-х годин не пред`являв свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія для їх перевірки, при цьому поводив себе зухвало, неадекватно, погрожуючи проблемами по службі.

У результаті складання рапорту ОСОБА_7 , внесення в нього неправдивих відомостей, передачею на реєстрацію в чергову частину Олександрівського РВ УМВС України в Кіровоградській області, 25.01.2014 оперуповноваженим КМСД Олександрівського РВ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_11 , складено протокол КД № 9310 про вчинення ОСОБА_10 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КУпАП - «Злісна непокора законному розпорядженню або вимозі працівника міліції, члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, військовослужбовця», який в цей же день направлено до суду для розгляду.

В подальшому, 25.01.2014 у вечірній час під час розгляду зазначеного протоколу в Олександрівському районному суді Кіровоградської області, в ході допиту в якості свідка, ОСОБА_7 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України, надав суду завідомо неправдиві показання щодо вчинення ОСОБА_10 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП України, а саме що останній не виконав законну вимогу про передачу ОСОБА_12 технічного паспорту на автомобіль та свого водійського посвідчення, з метою вивчення та перевірки на достовірність.

В результаті вищезазначених дій ОСОБА_7 , постановою суду від 25.01.2014 ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності із застосуванням адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на 15 діб, яке ОСОБА_10 відбуто у період з 26.01.2014 по 09.02.2014 в ІТТ при Долинському РВ УМВС України в Кіровоградській області.

ОСОБА_7 30.12.2015 року повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 364, ч.2 ст.28, ч.1 ст. 366, ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 384 КК України.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам кримінального провадження, та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком на два місяці.

Заслухавши доповідь судді, пояснення слідчого, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення, дослідивши матеріали клопотання, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За змістом ст.131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

У відповідності до положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Постановляючи ухвалу про обрання найбільш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, слідчий суддя виходив з того, що прокурор в клопотанні в повній мірі не надав достатніх доказів, які б свідчили про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав, що існують відповідні ризики, які передбачені ст. 177 КПК України, а тому застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту є занадто суворим та передчасним до підозрюваного.

Згідно ч. 2 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 194 КПК України , якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.1 та 2 ч.1 ст. 194 КПК України , але не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України.

Згідно положень ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст. 194 цього кодексу.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя в повній мірі дотримався вимоги ст. 177, 178, 194 КПК України, а саме, врахував особу підозрюваного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується, на його утриманні знаходиться малолітня дитина, та дійшов вірного висновку про те, що застосування найбільш м`якого запобіжного заходу, а саме особистого зобов`язання - забезпечить належну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 .

Крім того, у клопотанні слідчий та в апеляції прокурор не навели обґрунтування того, що лише домашній арешт є тим запобіжним заходом, який би забезпечив належну поведінку підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків. Слідчий та прокурор довів лише обставини, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК, але не довів обставини, передбачені п.п. 2,3 ч. 1 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 154, 155, 156, 157, 404, 405, 407, 422 КПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 січня 2016 року без змін.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :