Справа № 214/3693/16-к
1-кп/214/578/16
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2016 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

його захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у місті Кривому Розі, кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, маючого вищу освіту, неодруженого, працюючого кромщиком у ТОВ «ФЕНІКС МЕБЛІ», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 21 грудня 2015 року, приблизно о 15 годині, знаходячись в салоні автомобіля «Опель Астра», р/н НОМЕР_1 , який знаходився поряд із магазином «Зубастік» на вул. Мануйлова, 1а, в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, в ході раптово виниклої словесної сварки з раніше знайомим йому власником вказаного автомобілю ОСОБА_4 , керуючись умислом на заподіяння йому тілесних ушкоджень, утримуючи в своїй правій руці принесений із собою ніж, завдав ним три удари ОСОБА_4 в ділянку тулубу з правого боку та в праву ногу, чим заподіяв потерпілому тілесні ушкодження у виді непроникаючого колото-різаного поранення черевної стінки праворуч, колото-різаних поранень правого стегна та правого колінного суглобу, які згідно висновку судово-медичної експертизи №83 від 20.01.2016 року відносяться за своїм характером до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, за ознаками: умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

У судовому засіданні обвинувачений повністю визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушеннята підтвердив усі обставини його вчинення, що викладені в обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаявся, просив суд не карати його суворо, не позбавляти його волі, взяти до уваги, що він зробив для себе належні висновки, відшкодував потерпілому витрати на лікування, при цьому попросив вибачення у потерпілого.

Окрім показань обвинуваченого, судом досліджені письмові документи, які задовільно його характеризують за місцем проживання, підтверджують відсутність у нього судимості та відповідні медичні довідки, які свідчать про те, що обвинувачений під психіатричним або наркологічним наглядом під час вчинення кримінального правопорушення не перебував (а.с.65-71).

Суд, ураховуючи думки учасників судового розгляду, визнання обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому у обвинуваченого, чи правильно він розуміє зміст цих обставин та впевнився у добровільності його позиції, а також роз`яснив йому, що у такому випадку він буде позбавленим права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, тому у відповідності до положень ст. 349 КПК України вважає достатнім дослідження наступних доказів: показань обвинуваченого та письмових документів кримінального провадження, які характеризують його особу.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке кримінальним законом віднесено до категорії злочинів невеликої тяжкості, обставини його вчинення, особисте ставлення обвинуваченого до вчиненого, його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, працює, під психіатричним або наркологічним наглядом під час вчинення кримінального правопорушення не перебував.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, визнаються щире каяття останнього, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, в судовому засіданні не встановлено.

Таким чином, суд, ураховуючи викладені вище обставини у своїй сукупності, вважає, що обвинуваченому повинно бути призначено покарання у виді обмеження волі, але із застосуванням ч. 1 ст. 75 КК України, позаяк приходить до висновку про можливість його виправлення без відбування покарання.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до п. 9 ст. 100 КПК України.
Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.

Речові докази, які знаходяться на зберіганні в кімнаті речових доказів Саксаганського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області, а саме джинсові брюки, спортивна кофта, один кросівок, двоє шкарпеток та змиви речовини бурого кольору знищити після набрання вироком законної сили, куртку та фрагмент джинсових брюк, які знаходяться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_4 повернути законному володільцю.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з моменту проголошення.

Суддя ОСОБА_1 .