Єдиний унікальний номер №243/3886/16-к
Номер провадження №1-кп/243/425/2016
В И Р О К
Іменем України
«08» червня 2016 року м. Слов`янськ
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Словянського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Луговики Поліського району Київської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, який має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, призваного ІНФОРМАЦІЯ_2 22 липня 2015 року під час мобілізації на особливий період, помічника гранатометника 1 відділення 1 взводу 1 стрілецької роти стрілецького батальйону з оборони військових опорних пунктів, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -
В С Т А Н О В И В:

Відповідно до ст. 4 ч. 8, ст. 5 ч. 1, ст. 10, 11, ст. 22 ч. 3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України від 15.01.2015 року «Про часткову мобілізацію», №15/2015 громадянин ОСОБА_4 був призваний у зв`язку з мобілізацією до лав Збройних Сил України 22 липня 2015 року ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 по стройовій частині №175 від 17 серпня 2015 ОСОБА_4 зарахований до списків військової частини НОМЕР_1 , поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду помічника гранатометника 1 відділення 1 взводу 1 стрілецької роти стрілецького батальйону з оборони військових опорних пунктів військової частини польова пошта НОМЕР_1 .

Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», які визначають, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни та забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, визначає види військової служби, що включають в себе військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 6 грудня 1991 року № 1932-ХІІ зі змінами визначено: особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Таким чином, з 17 березня 2014 року (з моменту оголошення часткової мобілізації), згідно Указу Президента України від 17.03.2014 року «Про часткову мобілізацію» № 404/2014 по теперішній час на території України діє особливий період.

Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 14, 16, 127, 128, 216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» був зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями інструкціями, сумлінно вивчати військову справу , зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, вважатися таким, що виконує обов`язок з військової служби знаходячись на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), дорожити бойовою славою Збройних Сил України, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.

Разом з тим, солдат ОСОБА_4 діючи в порушення вимог вище зазначених нормативних актів, обвинувачується у вчиненні умисного військового злочину проти встановленого порядку несення військової служби, за наступних обставин:

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 по стройовій частині № 207 від 29 вересня 2015 року солдат ОСОБА_4 був направлений у відпустку за сімейними обставинами строком на 10 діб з 29 вересня 2015 року по 09 жовтня 2015 року.

04 жовтня 2015 року солдат ОСОБА_4 звернувся до лікувального закладу - комунального закладу Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня» Ортопедо-травматологічний центр за медичною допомогою, де в період з 04 жовтня 2015 року по 09 жовтня 2015 року перебував на стаціонарному лікуванні, та продовжував лікування як амбулаторний хворий до 25 листопада 2015 року.

20 жовтня 2015 року до військової частини НОМЕР_1 надійшло електронне повідомлення військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 про продовження терміну відпустки солдату ОСОБА_4 у зв`язку з хворобою до 25 листопада 2015 року.

01 грудня 2015 року до військової частини НОМЕР_1 надійшло електронне повідомлення військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 про продовження терміну відпустки солдату ОСОБА_4 у зв`язку з хворобою до 27 грудня 2015 року.

28 грудня 2015 року солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем служби під час мобілізації на особливий період, діючи всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам Статутів Збройних Сил України, в період проходження військової служби та будучи придатним для проходження військової служби, не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків несення військової служби, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби без дозволу командування вчинив нез`явлення з відпустки за сімейними обставинами до військової частини НОМЕР_1 , що розташована у АДРЕСА_2 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до військової частини НОМЕР_1 не вживав, про своє місцезнаходження до органів військового управління чи органів державної влади, місцевого самоврядування не заявляв та ухилявся від виконання обов`язків військової служби до 25 січня 2016 року в умовах особливого періоду.

25 січня 2016 року солдат ОСОБА_4 усвідомивши власну протиправну поведінку, повернувся до розташування військової частини НОМЕР_1 , що дислокується у АДРЕСА_2 .

В період часу з 28 грудня 2015 року по 25 січня 2016 року солдат ОСОБА_4 не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків військової служби перебував за місцем власної реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби до 25 січня 2016 року в умовах особливого періоду.

Солдат ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що являючись військовослужбовцем служби під час мобілізації на особливий період та проходячи її на посаді помічника гранатометника 1 відділення 1 взводу 1 стрілецької роти стрілецького батальйону з оборони військових опорних пунктів військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 діючи в порушення вимог ст. ст. 9, 11, 127, 128, 216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу", ст. 4 ч. 3 п. 8, ст. 5 ч. 1, ст. 22 ч. 3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України від 15.01.2015 року «Про часткову мобілізацію» № 15/2015, п.п. 4, 7, 12, 122 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008 р., 28 грудня 2015 року діючи умисно, з метою тимчасово ухилятися від виконання обов`язків військової служби, вчинив нез`явлення до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 , без поважних на те причин та ухилявся від несення обов`язків військової служби до 25 січня 2016 року проводячи час за місцем реєстрації за адресою у АДРЕСА_1 не виконуючи обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у висунутому обвинуваченні визнав повністю і суду пояснив, що дійсно в період з 27 грудня 2015 року по 25 січня 2016 року він не з`явився після хвороби до місця службі військову частину НОМЕР_1 , що розташована у АДРЕСА_2 . Також про причини своєї відсутності він не повідомив військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки займався в цей період сімейними справами. Розкаюється у вчиненому.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Під час судового розгляду відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження тих обставин, які ніким не оспорювалися. Перед встановленням такого порядку дослідження доказів, судом було з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів, в частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин, їм роз`яснені та зрозумілі. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін.

Таким чином, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю. Суд визнає, що протиправні дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.4 ст. 407 КК України, так як обвинувачений являючись військовослужбовцем не з`явився вчасно на службу без поважних причин в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесено до тяжких злочинів, особу винного, який є раніше не судимим, є батьком двох малолітніх дітей 2005 та 2014 року народження, має на утриманні та є опікуном неповнолітнього племінника, 1999 року народження, за місцем служби та проживання характеризується виключно з позитивного боку.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире розкаяння у скоєному злочині та повне визнання своєї вини.

Обставин, що згідно з положеннями статті 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченому, органом досудового розслідування та судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

З урахуванням викладеного, суд, призначаючи ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, погоджуючись з думкою прокурора, вважає, що виправлення обвинуваченого може бути досягнуте без ізоляції від суспільства в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений.

Судових витрат, речових доказів в кримінальному провадженні немає.

Запобіжний захід на стадії досудового розслідування до ОСОБА_4 не обирався, необхідності у його застосуванні у судовому провадженні не вбачається.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373-374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.407 КК України і призначити йому покарання за цією статтею Кримінального Закону у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
Застосувати ст.ст.75, 76 КК України та у відповідності з цими статтями Кримінального Закону звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням на строк 1 (один) рік, зобов`язавши його не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально - виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально - виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи, навчання, періодично з`являтися до органів кримінально - виконавчої інспекції для реєстрації.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Донецької області через Слов`янський міськрайонний суд, протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_4 в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Суддя

Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1