Справа №579/469/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/567/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Незаконне заволодіння транпортним засобом
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 червня 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Суми, кримінальне провадження за № 0000091, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 9 лютого 2016 року, за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_8 , на вирок Кролевецького районного суду Сумської області від 5 квітня 2016 року.

Цим вироком засуджено:

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця й мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, невійськовозобов`язаного, з професійно-технічною освітою, непрацюючого, раніше судимого:

- 29 вересня 2015 року Кролевецьким районним судом Сумської області за частиною 3 ст.185 КК України на 3 роки 2 місяці позбавлення волі,

за частиною 3 ст. 185, частиною 2 ст. 289 КК України і призначено покарання:

за частиною 3 ст. 185 КК України - 3 роки позбавлення волі;

за частиною 2 ст. 289 КК України - 5 років позбавлення волі.

Відповідно до частини 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ст.. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Кролевецького районного суду Сумської області від 29 вересня 2015 року у виді 6 місяців позбавлення волі і остаточно ОСОБА_7 призначено покарання у виді 5 років і 6 місяців позбавлення волі. У відповідності до ст. 100 КПК України, суд вирішив долю речових доказів.

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_7 , визнаний винуватим і засуджений за те, що в ніч з 21 на 22 грудня 2015 року, діючи повторно, за попередньою змовою в групі осіб, з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, в стані алкогольного сп`яніння, незаконно проник до приміщення погребу по АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав: 6 трьохлітрових банок консервованого сала, загальною вартістю 750грн., та 6 трьохлітрових банок консервованого м`яса загальною вартістю 1095грн., що належали потерпілому ОСОБА_9 .

ОСОБА_7 засуджений і за те, що в ніч з 21 на 22 грудня 2015 року, близько 00-00 год., діючи повторно, та за попередньою змовою в групі осіб, з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, в стані алкогольного сп`яніння, незаконно проник до приміщення гаража по АДРЕСА_2 , і незаконно заволодів мопедом марки "Вікінг" VМ 49 3А" вартістю 3206грн.75коп., що належав потерпілому ОСОБА_10 , яким розпорядився на власний розсуд.

У поданій апеляційній скарзі, прокурор просить вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Прокурор стверджує, що суд при призначенні покарання ОСОБА_7 , не в повній мірі врахував суспільну небезпечність особи обвинуваченого, тяжкість вчинених злочинів, обставини, які обтяжують його покарання і призначив м`яке покарання. Зокрема, прокурор звертає увагу на те, що обвинувачений вчинив два злочини, після того як був засуджений Кролевецьким районним судом Сумської області від 29 вересня 2015 року до позбавлення волі і набрання вироком законної сили. Крім того, суд першої інстанції, як у мотивувальній і в резолютивній частині вироку, не висловив думки з приводу додаткового покарання у виді конфіскації майна, яке передбачене у санкції частини 2 ст. 289 КК України.

Прокурор просить, дослідити докази, які характеризують особу обвинуваченого, вирок суду щодо ОСОБА_7 , скасувати і ухвалити новий вирок апеляційної інстанції, яким призначити покарання:

за частиною 3 ст. 185 КК України 3 роки позбавлення волі;

за частиною 2 ст. 289 КК України 5 років позбавлення волі, з конфіскацією майна.

Відповідно до частини 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити до відбування 5 років позбавлення волі, з конфіскацією майна.

Відповідно до частини ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Кролевецького районного суду Сумської області від 29 вересня 2015 року у виді 2-х років позбавлення волі та остаточно призначити обвинуваченому ОСОБА_7 , до відбування 7 років позбавлення волі, з конфіскацією майна.

Інші учасники кримінального провадження вирок суду не оскаржували.

Заслухавши суддю - доповідача про зміст оскарженого судового рішення та про доводи, які викладені в апеляційній скарзі, пояснення прокурора, на часткове підтримання поданої процесуальним прокурором апеляційної скарги, в частині вказівки у резолютивній частині вироку про не застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна, а доводи скарги з приводу м`якого за своїм видом і розміром призначеного обвинуваченому покарання - прокурор не підтримав, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який не заперечував з приводу задоволення скарги прокурора в частині не застосування додаткового покарання ; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, дійшла висновку, що скарга прокурора підлягає до часткового задоволення, з огляду на такі обставини.

За змістом апеляційної скарги, видно, що прокурор не оспорює висновки суду щодо фактичних обставин справи, які були предметом оцінки суду першої інстанції, та правильності юридичної кваліфікації діянь ОСОБА_7 , тому відповідно до частини 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає кримінальне провадження тільки в межах призначеного обвинуваченому покарання.

Колегія суддів вважає, що при обранні ОСОБА_7 , покарання, суд першої інстанції, у повній мірі, виконав вимоги ст. 50 і 65 КК України, оскільки врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Зокрема, як пом`якшуючу обставину, суд визнав, активне сприяння обвинуваченого в розкритті вчинених ним злочинів, наявність на його утриманні неповнолітньої дитини, вчинення ОСОБА_7 злочинів у стані алкогольного сп`яніння, суд визнав обставиною, яка обтяжує його покарання. Судом також враховані і обставини про які прокурор зазначає в апеляційній скарзі, а саме дані характеристики з місця проживання та про вчинення нових злочинів після його засудження 29 вересня 2015 року і до набрання вироком законної сили.

Запропоноване в апеляційній скарзі прокурора покарання, на думку колегії суддів, є надмірним і не вмотивованим, з огляду на предмет крадіжок і його вартість. Зокрема, потерпілому ОСОБА_11 викрадене в нього майно повернуто, і частково повернуто майно потерпілій ОСОБА_10 . Позови матеріального характеру, потерпілі не заявляли. З приводу покарання поклалися на розсуд суду. Колегія суддів звертає увагу на те, що прокурор, який приймав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції також орієнтував суд на призначення покарання обвинуваченому, яке відповідає вироку суду.

Отже, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції, про призначення ОСОБА_7 , покарання, яке пов`язане з позбавлення волі, за своїм видом і розміром, є цілком справедливим і необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, тому доводи апеляційної скарги прокурора про призначення обвинуваченому більш суворого покарання за сукупністю вироків у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, є безпідставними.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора, в частині покарання у виді конфіскації майна.

Санкція частини 2 ст. 289 КК України передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна або без такої. Суд першої інстанції, зобов`язаний був навести відповідні мотиви у вироку, про застосування чи незастосування додаткового покарання.

Як видно з резолютивної частини вироку, суд першої інстанції, не застосувавши додаткове покарання у виді конфіскації майна, у мотивувальній частині вироку, теж не навів відповідні мотиви прийнятого судового рішення. На думку колегії судів, відсутність мотивації у мотивувальній частині вироку про не застосування додаткового покарання, у виді конфіскації майна, яке відповідно до частини 2 ст. 289 КК України є альтернативним покаранням, не є таким порушенням закону України про кримінальну відповідальність, що дає підстави суду апеляційної інстанції право на скасування вироку і ухвалення свого нового вироку, оскільки, ст. 420 КПК України, не передбачає такої підстави для скасування вироку. Крім того, відсутність мотивації про не застосування додаткового покарання, не є і істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке б перешкоджало чи могло перешкодити суду ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення.

Проте, вирок щодо ОСОБА_7 , підлягає до зміни на підставі частини 1 п.2 ст.407, частини 1 п.4 ст.408, частини 1 п.4 ст.409 КПК України, оскільки, в резолютивній частині необхідно вказати про не застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна, так як потерпілому ОСОБА_11 , викрадене в нього майно - повернуто, і частково повернуте майно потерпілій ОСОБА_10 . Позови матеріального характеру потерпілі не заявляли. У судовому засіданні з приводу покарання поклалися на розсуд суду. Ця зміна вироку не погіршує становище обвинуваченого. Прокурор, який приймав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, в судових дебатах, теж не орієнтував суд на застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судове рішення, суду першої інстанції, в частині, не застосування при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 додаткового покарання, у виді конфіскації майна, є виправданим і правильним з огляду на обставини справи і наслідки від злочину.

Відповідно до наведеного вище, доводи апеляційної скарги прокурора підлягають до часткового задоволення.

Керуючись ст.. 404, 405, 407, 408, 418 і 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 - задовльнитии частково.

Вирок Кролевецького районного суду Сумської області від 5 квітня 2016 року відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання - змінити. Вважати ОСОБА_7 засудженим:

за частиною 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі;

за частиною 2 ст. 289 КК України на 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна.

Відповідно до частини 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити до відбування 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна.

Відповідно до частини 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Кролевецького районного суду Сумської області від 29 вересня 2015 року у виді 6 місяців позбавлення волі і остаточно ОСОБА_7 визначити до відбування 5 років і 6 місяців позбавлення волі, без конфіскації майна.

Відповідно до частини 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_12 , у строк покарання, строк перебування в установі попереднього ув`язнення з 21 березня 2016 року по 14 червня 2016 року, включно, з розрахунку один день перебування в установі попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Ухвала суду може бут оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим ОСОБА_7 , який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду Сумської області ОСОБА_2