Справа № 297/1312/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 березня 2016 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 , перекладача ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Берегово кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000163 від 11 квітня 2015 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вари Берегівського району, мешканця АДРЕСА_1 , не одруженого, із середньою спеціальною освітою, не працюючого, громадянина України, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

встановив:
10 квітня 2015 року приблизно о 21:30 годин ОСОБА_4 , керуючи на підставі довіреності технічно-справним автомобілем ВАЗ 2103, державний номерний знак НОМЕР_1 , в салоні якого знаходились пасажири ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , рухався по вул. Гагаріна в с. В. Бийгань Берегівського району. З метою проїзду нерівнозначних доріг по вул. Пушкіна в с. В. Бийгань на головну дорогу, вул. Леніна, та подальшого руху по ній в напрямку с. Попово Берегівського району, ОСОБА_4 проявив неуважність до дорожньої обстановки, не забезпечив безпеку дорожнього руху, не переконався у наявності чи відсутності на головній дорозі транспортних засобів, виїхав з другорядної дороги на головну, де допустив зіткнення з автопотягом у складі тягача марки «DAF», реєстраційний номерний знак Угорщини НОМЕР_2 , з напівпричепом марки «KOGEL», реєстраційний номерний знак Угорщини НОМЕР_3 , під керуванням громадянина Угорщини ОСОБА_10 , який рухався зі швидкістю 40-45 км/год по своїй смузі руху в напрямку с. Косино Берегівського району, та в момент виникнення небезпеки для руху не мав технічної можливості зупинити транспортний засіб до місця зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 своїми діями порушив вимоги Правил дорожнього руху, а саме:

-п. 1.3, яким передбачено, що учасник дорожнього руху зобов`язаний знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими;

-п. 1.5, яким передбачено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

-п. 2.3 «б», яким передбачено, що водій зобов`язаний для забезпечення безпеки дорожнього руху бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

-п. 16.1, що регулює порядок проїзду перехресть нерівнозначних доріг, а саме те, що на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх руху.

В результаті протиправних дій ОСОБА_4 пасажир ОСОБА_7 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 95 від 22.05.2015 року, отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому середньої треті правої стегнової кістки зі зміщенням уламків, що відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості; пасажир ОСОБА_9 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 94 від 22.05.2015 року, отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми з переломами кісток склепіння та основи черепа, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент їх спричинення.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_4 визнається винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за кваліфікуючими ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження та тяжкі тілесні ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, ствердив, що дійсно порушив правила дорожнього руху, в результаті чого потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_11 зазнали тілесних ушкоджень, про що дуже шкодує. У вчиненому щиро розкаявся та просив не позбавляти його волі. Цивільний позов по справі визнав повністю, однак просив зменшити розмір суми, що підлягає відшкодуванню, на 500 000 угорських форинтів, що складає 41 171, 70 гривень. Пояснив це тим, що вже сплатив потерпілому грошові кошти у вказаному розмірі на лікування його брата ОСОБА_12 , що підтверджується розпискою.

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що 10 квітня 2015 року, будучи пасажиром в транспортному засобі під керуванням ОСОБА_4 , проїжджаючи перехрестя доріг в с. В. Бийгань Берегівського району, відчула сильний удар та відразу втратила свідомість. Ствердила, що жодних претензій до обвинуваченого не має, просила суворо його не карати.

Потерпілий ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що внаслідок ДТП його брат ОСОБА_9 отримав тяжкі тілесні ушкодження, вже тривалий час перебуває на стаціонарному лікуванні у вкрай важкому стані. Ствердив, що після смерті батьків брат є єдиною для нього рідною людиною, якою він піклується. У зв`язку з завданою йому майновою та моральної шкодою, подав позовну заяву, в якій просив стягнути з ОСОБА_4 в свою користь 11 646, 20 гривень за придбання інвалідної коляски. Крім того просив стягнути моральну шкоду в розмірі 200 000 гривень за понесені ним страждання та вимушені зміни у житті. Заявою про збільшення розміру позовних вимог потерпілий просить стягнути з обвинуваченого ще 104 000 угорських форинтів, що становить 8732, 88 гривень, майнової шкоди, мотивуючи таку тим, що з моменту пред`явлення позову потерпілий поніс додаткові витрати на придбання для його брата медичних приладів та на проведення на підставі рішення Вашарошнаменського районного суду психіатричної судової експертизи. Однак, оскільки обвинувачений відшкодував йому вже 9500 гривень, зауважив, що зменшує суму стягнення на вищевказану суму. Отже, всього просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 майнову шкоду на загальну суму 10 879, 08 гривень та моральну шкоду в розмірі 200 000 гривень. Щодо заперечення обвинуваченого на позов пояснив, що кошти в сумі 500 000 угорських форинтів, які становлять 41 171, 70 гривень, він отримав від обвинуваченого ще до подання позовної заяви на витрати по лікуванню, які в позові вже не вказані. При обранні обвинуваченому міри покарання, просив суд не позбавляти його волі.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, з допитом обвинуваченого та дослідженням його характеризуюючих даних. При цьому, судом учасникам було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_4 в скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження та тяжкі тілесні ушкодження, є доведеною, а юридична кваліфікація його дій за зазначеною статтею правильною.

Обираючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого.

Відповідно до ст. 66 КК України, як обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд враховує повне визнання вини останнім, його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне часткове відшкодування заподіяної шкоди, що вбачається з розписок потерпілого про отримання від обвинуваченого коштів на лікування ОСОБА_14 (а. с. 133-134, 165), позитивну характеристику за місцем проживання (а. с. 167), а також те, що потерпілі просили суворо йог не карати.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, враховуючи особу винного та конкретні обставини справи, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Враховуючи також обставини, що пом`якшують покарання, суд вважає можливим виправлення та перевиховання ОСОБА_4 без ізоляції його від суспільства, а тому на підставі ст. 75 КК України, вважає звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням.

Під час судового розгляду потерпілий ОСОБА_15 звернувся до обвинуваченого ОСОБА_4 з позовною заявою про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Відповідно до п. 7. ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов і, якщо так, на чию користь, в якому розмірі та в якому порядку.

Як вбачається з рахунку № SZ/3276/2015 від 11.11.2015 року, для ОСОБА_9 було придбано інвалідну коляску для транспортування дорослого, вартість якої 145 287 угорських форинтів (а. с. 107-108), що згідно офіційного курсу гривні щодо іноземних валют станом на 27.11.2015 року становить 11 646, 20 гривень (а. с. 105-106). Як вбачається з рахунку № НОМЕР_4 від 06.01.2016 року для ОСОБА_12 було придбано два фіксатори для коліна (а. с. 140-141) та оплачено послугу за проведення на підставі рішення Вашарошнаменського районного суду судмедекспертизи, що підтверджується відповідним рахунком (а. с. 138-139), на загальну суму 104 000 угорських форинтів, що згідно офіційного курсу гривні щодо іноземних валют станом на 16.01.2016 року становить 8732, 88 гривень (а. с. 136-137).

Крім того, як вбачається з розписки, даної потерпілим ОСОБА_16 , останній отримав від обвинуваченого ОСОБА_4 в рахунок покриття спричиненої ним шкоди грошові кошти в сумі 9500 гривень. В розписці потерпілий вказав, що зменшує позовні вимоги на вищевказану суму (а. с. 165).

Викладене в запереченні ОСОБА_4 на позовну заяву, суд до уваги не приймає, оскільки обвинувачений в судовому засіданні ствердив, що кошти в сумі 500 000 угорських форинтів, що становить 41 171, 70 гривень, були дійсно передані потерпілому до звернення останнім до суду з позовом. Що також підтверджується відповідною розпискою, даною ОСОБА_16 24 червня 2015 року (а. с. 133-134).

Отже, на момент вирішення спору потерпілий ОСОБА_15 просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 майнову шкоду на загальну суму 10 879, 08 гривень та моральну шкоду в розмірі 200 000 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Частиною 1 статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає задоволити вимогу майнового характеру в повному обсязі.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 04 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я.
Судом встановлено, що шкода, завдана здоров`ю ОСОБА_9 є наслідком неправомірних дій ОСОБА_4 , винність якого в судовому зсіданні доведена повністю.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 04 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
При визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає задоволенню, суд враховує те, що внаслідок злочину потерпілий зазнав психічних і душевних страждань через те, що його рідний брат отримав тяжкі тілесні ушкодження, в результаті чого тривалий час перебуває на стаціонарному лікування у важкому стані, для відновлення його здоров`я необхідне подальше лікування протягом тривалого часу, наслідком чого є вимушені зміни в його житті.
Також при визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує те, що обвинувачений ОСОБА_4 не працюючий, а тому його матеріальний стан є незадовільним.
А тому, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає задоволити вимогу про стягнення моральної шкоди частково.
Речовий доказ: автомобіль марки ВАЗ 2103, державний номерний знак НОМЕР_1 , який зберігається на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів Берегівського відділу поліції ГУНП України в Закарпатській області, суд вважає, на підставі п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України, після набрання вироком законної сили, повернути обвинуваченому ОСОБА_4 , як законному володільцю та користувачу.

Речовий доказ: вантажний автомобіль марки «DAF», реєстраційний номерний знак Угорщини НОМЕР_2 , з напівпричепом марки «KOGEL», реєстраційний номерний знак Угорщини НОМЕР_3 , який знаходиться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_17 , суд вважає, на підставі п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України, після набрання вироком законної сили, повернути останньому як власнику.

Строк застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , застосованого ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 25 травня 2015 року, сплив 22 липня 2015 року. Клопотань про продовження та обрання запобіжного заходу не надходило.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 129, 368, 370, 374 КПК України, суд

засудив:
Визнати винним ОСОБА_4 у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки і 6 (шість) місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання, якщо він протягом двох років не вчинить нового кримінального правопорушення.

Цивільний позов ОСОБА_18 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_18 майнову шкоду в розмірі 10 879 (десять тисяч вісімсот сімдесят дев`ять) гривень 08 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_18 моральну шкоду в розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень.

Речовий доказ: автомобіль марки ВАЗ 2103, державний номерний знак НОМЕР_1 , який зберігається на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів Берегівського відділу поліції ГУНП України в Закарпатській області повернути ОСОБА_4 , як законному володільцю та користувачу, після набрання вироком законної сили.

Речовий доказ: вантажний автомобіль марки «DAF», реєстраційний номерний знак Угорщини НОМЕР_2 , з напівпричепом марки «KOGEL», реєстраційний номерний знак Угорщини НОМЕР_3 , який знаходиться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_17 повернути ОСОБА_19 , як власнику, після набрання вироком законної сили.

Вирок оголошений і може бути оскаржений до апеляційного суду Закарпатської області через Берегівський районний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя ОСОБА_1