УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №274/4701/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 82 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 жовтня 2016 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14 вересня 2016 року про відмову в задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,
Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14 вересня 2016 року відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про застосування щодо нього положень ст. 82 КК України та заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви, оскільки ОСОБА_7 лише стає на шлях виправлення та застосування до нього пільги передбаченої ст. 82 КК України на даний час буде передчасним.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду та застосувати щодо нього ст. 82 КК України.
Вказує, що за час відбуття покарання у Райківській ВК №73 працевлаштований на виробництві установи, має 5 заохочень, стягнень не має. Вважає, що своєю поведінкою та працею довів своє виправлення, а тому вважає висновки суду про відсутність підстав для застосування щодо нього більш м`якого покарання безпідставними.
Заслухавши доповідача, заперечення прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення у відповідності з вимогами ст. 82 КК України та ст.ст. 537, 539 КПК України, з достатньою повнотою з`ясувавши, чи став засуджений на шлях виправлення та чи відбув він у встановленому законом порядку необхідний строк покарання.
Так, ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 31.03.2014 року, яким він засуджений за ч. 3 ст. 187 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Початок строку відбуття покарання 31.03.2014 року, кінець строку 27.12.2018 року. Станом на 29.08.2016 року відбув 2/3 строку покарання.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 відбуває покарання за скоєння особливо тяжкого злочину, раніше неодноразово судимий, характеризується неоднозначно, до середини 2015 року жодного заохочення не мав, відшкодуванням заподіяної злочином шкоди не цікавився, не працював, участі у суспільно-корисній праці не приймав.
03.12.2014 року та 15.05.2015 року допускав порушення встановленого порядку відбуття покарання, за що один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності. 11.01.2016 року засуджений знову допускає грубе порушення режиму відбування покарання, яке виразилось у зберіганні забороненого предмету мобільного телефону, проте адміністрацією виправної установи до дисциплінарної відповідальності з незрозумілих причин не притягується.
В подальшому, із наближенням часу можливого застосування пільги передбаченої ст. 82 КК України, поведінка засудженого кардинально змінюється. Крім цього, він працює без оплати праці, приймає участь у суспільно-корисній праці, програмах диференційованого виховного впливу, в організації виховних заходів, у роботі самодіяльних організацій, проявляє соціальну активність в організації їх роботи, що підтвердив представник ВК в суді першої інстанції.
Разом з тим, жодного документу, який би засвідчував факт участі засудженого ОСОБА_7 програмах диференційованого виховного впливу, в організації виховних заходів, які проводяться в установі, у роботі самодіяльних організацій, до матеріалів його особової справи не долучено.
Відшкодування заподіяної злочином шкоди здійснено засудженим ОСОБА_7 лише у вересні 2016 року, тобто безпосередньо перед зверненням з клопотанням до суду про застосування до нього положень ст. 82 КК України. Чотири з пяти заохочень засудженим отримані впродовж 2016 року, строк, який залишився до відбуття засудженому є значним.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність, в матеріалах особової справи переконливих даних про те, що ОСОБА_7 став на шлях виправлення, а тому не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 .
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів,-
п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14 вересня 2016 року щодо нього - без змін.
Судді: