АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 658/753/16-к
Провадження: № 11-кп/791/796/16 Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.125 КК України Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 серпня 2016 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3
ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участю прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
адвоката: ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 03 червня 2016 року відносно:
ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Каховка, Херсонської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працює на посаді голови правління АСТ Садовод, зареєстрованого та проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст.125 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 03 червня 2016 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 не обирався.
Вирішено питання про судові витрати.
З обвинуваченого стягнуто на користь потерпілого ОСОБА_9 3000грн. на відшкодування моральної шкоди , на користь потерпілого ОСОБА_10 671, 57 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 4309, 17 грн. на відшкодування моральної шкоди.
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що він 21 січня 2016 року близько 11.00 год. знаходячись в службовому приміщенні кабінету АСТ Садовод за адресою: Херсонська область, м. Каховка, вул. Кірова, 15 а , в ході сварки, виниклої на грунті неприязнених відносин з ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , умисно наніс удар кулаком по лівій частині нижньої щелепи ОСОБА_9 , спричинивши останньому легкі тілесні ушкодження у вигляді садни та синця на обличчі та умисно наніс декілька ударів ОСОБА_10 , а саме: удар кулаком по правій завушній області, удар стільцем по кисті правої та лівої рук останнього, а також удар кулаком по правій частині голови, від якого ОСОБА_10 відкинуло у сторону, в результаті чого потерпілий ударився об стіну потиличною частиною голови, спричинивши тим самим ОСОБА_10 легкі тілесні ушкодження у вигляді садни та синця на голові та синців на правій і лівій кисті рук.
Суд кваліфікував дії обвинуваченого за ч.1 ст.125 КК України як заподіяння умисних легких тілесних ушкоджень.
В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок скасувати та закрити кримінальне провадження через відсутність складу злочину, у задоволенні позовів відмовити .
Вважає вирок незаконним та необґрунтованим через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону і неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Зазначає, що суд неправильно кваліфікував його дії та дав невірну оцінку діям потерпілих, які увірвалися до офісу, розкидували документи, перешкоджали роботі працівників та його роботі, на зауваження не реагували, ображали присутніх, погрожували обвинуваченому розправою, діяли агресивно , тобто вчиняли дії, що містять ознаки хуліганства, вчиненого групою осіб.
Розуміючи , що потерпілі будуть його бити, він почав активно захищатися, тобто вчинив вимушені дії по захисту і обороні, вдарив один раз лише ОСОБА_9 , а тому вважає, що діяв у межах необхідної оборони, що підтверджується його послідовними показаннями, показаннями свідка ОСОБА_11 , письмовими доказами звернення до правоохоронних органів щодо протиправних дій потерпілих, а тому підлягає виправданню через відсутність складу злочину.
Вважає незаконним судове рішення і в частині задоволення цивільних позовів через недоведеність потерпілими факту завдання матеріальної та моральної шкоди та її розміру.
Інші учасники судового провадження вирок не оскаржували.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого, думку прокурора, який вказував на безпідставність апеляційних вимог обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та, обговоривши викладені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла до наступного.
Статтею 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Вбачається, що докази, надані сторонами кримінального провадження суд першої інстанції безпосередньо дослідив у повному обсязі, обставин, які б завадили сторонам скористатися своїми процесуальними правами щодо надання інших доказів не встановлено.
Мотивуючи свої висновки про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, суд дослідив та проаналізував наступні докази :
Показання потерпілого ОСОБА_10 про те, що 21.01.2016 року він та ОСОБА_9 намагалися зареєструвати заяву в АСТ Садовод , проте обвинувачений заборонив бухгалтеру ставити на заяві особистий підпис та зазначати її прізвище, почав кричати та погрожувати їм нанесенням ударів по обличчю, намагався вирвати примірник заяви, який був в руках ОСОБА_9 і першим наніс останньому удар по обличчю. Після чого між ними почалась бійка, яку він намагався розборонити, та отримав декілька ударів від обвинуваченого в тому числі в той час коли ОСОБА_7 замахнувся на ОСОБА_9 стільцем.

В ході проведення слідчого експерименту 08.06.2016 року потерпілий ОСОБА_10 підтвердив обставини за яких обвинувачений завдав йому ударів, вказав на їх послідовність та локалізацію.
Показання потерпілого ОСОБА_9 про те, що 21.01.2016 року у приміщенні кабінету АСТ « Садовод» під час реєстрації у бухгалтера заяви ОСОБА_7 почав лаятись, намагався вирвати з рук дану заяву, а потім наніс йому удар в щелепу, після чого вдарив ОСОБА_10 , який його підтримав, так як від удару він похитнувся. Далі почалася боротьба між ними трьома, після чого він викликав поліцію. ОСОБА_7 в цей час схопив стілець, щоб кинути в нього, однак влучив в ОСОБА_10 .

Такі ж обставини вказував потерпілий ОСОБА_9 і в ході слідчого експерименту 08.06.2016 року.

Наведені показання потерпілих узгоджуються із показаннями в суді свідка ОСОБА_11 , про те, що у день події між обвинуваченим та потерпілими виник конфлікт, під час якого обвинувачений першим наніс удар ОСОБА_9 , а потім між ними почалася бійка, перебіг якої вона не бачила, так як вибігла із кабінету.

Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 показали, що стали очевидцями конфлікту між обвинуваченим та потерпілими , в ході якого ОСОБА_7 наніс удар в обличчя ОСОБА_9 , що спровокувало бійку між ними, в процесі якої ОСОБА_7 наніс удари стільцем ОСОБА_10 . Стверджували, що не чули погроз від потерпілих на адресу обвинуваченого.
Показання потерпілих та свідків щодо механізму та локалізації нанесення ударів узгоджуються із висновками судово- медичної експертизи № 10 к від 22.01.2016 року, згідно яких у ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження у вигляді садни та синця на голові, синців на правій ті лівій кисті рук, спричинені тупити предметами, не виключено 21.01.2016 року та відносяться до легких тілесних ушкоджень, та із висновком судово- медичної експертизи № 11к від 25.01.2016 року, згідно яких у ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді садни та синця на обличчі, спричинені тупити предметами, не виключено 21.01.2016 року та відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Отримали свою оцінку у вироку і доводи сторони захисту та надані нею докази.

В ході судового розгляду обвинувачений вказував на те, що агресивні дії потерпілих створили для нього загрозу застосування насильства і це змусило його активно захищатися, а тому з метою самозахисту він першим наніс удар по обличчю ОСОБА_9 , після чого між ними почалася бійка та заперечував нанесення ударів ОСОБА_10 .

Суд вказав мотиви , з яких він не приймає доводи обвинуваченого про те, що він вимушений був захищатися і діяв в межах необхідної оборони, і що самі потерпілі вчинили щодо нього кримінальне правопорушення .

Так, суд повно встановив фактичні обставини події, дійшов висновку, що між обвинуваченим та потерпілими виникла сварка, перебіг якої свідчив про наявність у обвинуваченого можливості її уникнути.

Відсутність реальної загрози заподіяння потерпілими шкоди обвинуваченому суд встановив , належним чином оцінивши показання потерпілих та свідків, які доводять, що обвинувачений першим наніс удар ОСОБА_9 , який не виказував погроз на адресу обвинуваченого, та не займав будь-яку позу, яка б свідчила про його намір нанести удар останньому.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, потерпілі погрожували йому розправою, діяли агресивно , намагалися спровокувати бійку, і що ці дії він сприймав як реальну загрозу заподіяння шкоди з огляду на фізичну та чисельну перевагу потерпілих, його вік та худорляву статуру , а тому вимушений був захищатися, спростовуються покладеними в основу вироку доказами та суперечать встановленим судом фактичним обставинам події.

Будь-яких даних про те, що потерпілі вчинили суспільно небезпечне посягання на охоронювані законом права та інтереси обвинуваченого, яке б змусило останнього невідкладно завдати тілесних ушкоджень обом потерпілим, тобто діяти у межах необхідної оборони, матеріали провадження не містять, не надано таких даних апелянтом і в ході апеляційного розгляду.

Посилання апелянта на те, що суд не дав належної оцінки діям потерпілих, в яких містяться ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України є неприйнятними, оскільки у межах пред`явленого обвинувачення з метою перевірки доводів обвинуваченого, суд дав належну оцінку діям потерпілих та дійшов обґрунтованого висновку, що поведінка потерпілих та їх дії не створювали для обвинуваченого загрози суспільно небезпечного посягання, тобто такого, що загрожує настанням тяжких наслідків для законних прав та інтересів обвинуваченого, а тому не вимагали негайного відвернення або припинення шляхом нанесення потерпілим ударів.

Твердження апелянта про недоведеність потерпілими факту завдання їм моральної та матеріальної шкоди є безпідставними.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що неправомірним діями обвинуваченого потерпілому ОСОБА_9 завдано моральної шкоди, а потерпілому ОСОБА_10 матеріальної та моральної шкоди і у вироку вказав із чого він виходив визначаючи її розмір, враховуючи характер та тривалість моральних страждань кожного із потерпілих, тяжкість вимушених змін у житті потерпілих та дотримався при цьому засад розумності і справедливості.

Будь-яких доказів на підтвердження своїх заперечень проти позовів, та щодо своєї матеріальної неспроможності відшкодувати завдану шкоду обвинувачений під час розгляду провадження у суді першої інстанції не надавав.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого висновки суду в частині задоволення цивільних позовів не спростовують і не є підставою для скасування вироку в цій частині та відмови у задоволенні позовних вимог потерпілих, як про те просить обвинувачений в апеляційній скарзі.

Разом із тим, доводи про неправильне визначення судом розміру матеріальної шкоди, що підлягає стягненню на користь ОСОБА_10 заслуговують на увагу, оскільки фіскальними чеками підтверджені витрати на придбання ліків лише в сумі 560, 87 грн., а тому апеляційну скаргу обвинуваченого належить задовольнити частково, а судове рішення в цій частині змінити.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали безумовною підставою для скасування вироку суду , не встановлено.

Призначене обвинуваченому покарання відповідає вимогам ст. 50, 65 КК України.

Керуючись ст. 404, 405, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 03 червня 2016 року щодо ОСОБА_7 в частині стягнення матеріальної шкоди з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 змінити, зменшивши розмір матеріальної шкоди, що підлягає стягненню з 671, 57 грн. до 560, 87 грн.

В решті цей вирок щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом 3-х місяців може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді ( три підписи)

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

копія вірна, ухвала набирає законної сили 17.08.2016 року

суддя ОСОБА_2