Справа № 307/2122/16-к
Провадження № 1-кп/307/347/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 серпня 2016 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого
судді ОСОБА_1
з участю: прокурора ОСОБА_2
захисника ОСОБА_3
законного представника обвинуваченої ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
представника служби захисту дітей ОСОБА_6
при секретарі ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Тячів кримінальне провадження про обвинувачення
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та мешканку АДРЕСА_1 , громадянку України, із неповною загальною середньою освітою, не одружену, не працюючу, раніше не судиму, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
27.05.2015 р., у невстановлений досудовим слідством час, ОСОБА_8 , знаходячись у роздягальні бази відпочинку «Дачія Люкс», по вул. Гагаріна у смт. Солотвино, де працювала по найму, скориставшись відсутністю власника, таємно, з корисливих спонукань, маючи прямий умисел на заволодіння чужим майном, викрала мобільний телефон моделі «SAMSUNG GALAXY A 5», ІМЕІ НОМЕР_1 та ІМЕІ НОМЕР_2 , вартістю 5467 грв., чим завдала потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_9 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала повністю. Пояснила, що літом 2015 року працювала на базі відпочинку «Дачія Люкс» в смт. Солотвино, де збирала із відпочиваючих гроші за користування душовою. 27.08.2015 р., зайшовши у роздягальню побачила на підлозі мобільний телефон «SAMSUNG GALAXY A 5», який поклала собі в сумку. Через кілька хвилин прийшов ОСОБА_10 і запитав її про телефон. Вона відповіла, що не бачила його. У кінці робочого дня пішла додому де і залишила телефон. Весною 2016 року вставила у цей телефон свою сімкарту і кілька разів ним скористалася. Через деякий час її викликали в поліцію де вона зізналася у викраденні телефону. У вчиненому розкаюється і просить суворо її не карати.

Законний представник неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_4 пояснив, що він є її батьком. Із сім`єю не проживає 10 років. Мати обвинуваченої часто виїжджає на заробітки в Угорщину і донька залишається із вітчимом або бабою матір`ю дружини. Він допомагає дитині матеріально, але спілкується з нею нечасто, так як сам постійно виїжджає на заробітки. Коли він дома то спілкуються постійно. Обіцяє, що буде належним чином відноситися до виховання дитини і просить призначити їй покарання у виді штрафу, який сам зобов`язується оплатити.

Розглянувши кримінальне провадження суд вважає, що вина ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю. Крім її визнання це стверджується показаннями потерпілого ОСОБА_5 . Він, зокрема, ствердив що 27.08.2015 р. відпочивав на базі відпочинку «Дачія Люкс» в смт. Солотвино. Після того, як скористався роздягальнею біля душової, виявив відсутність свого мобільного телефону «SAMSUNG GALAXY A 5». Відразу повернувся до роздягальні і запитав у ОСОБА_9 про телефон, але та відповіла, що не бачила телефону. Деякий час він здійснював пошуки і ще двічі повертався до роздягальні, але обвинувачена не зізнавалася. Тоді він заявив у міліцію про зникнення телефону. Весною 2016 р. йому повідомили, що телефон знайшли. На даний час викрадену річ йому повернуто, претензій до ОСОБА_11 не має і просить її суворо не карати.

Оскільки учасниками судового провадження не оспорюються фактичні обставини справи, обвинувачена, її законний представник та потерпілий правильно розуміють зміст вчиненого, у суду відсутні сумніви у добровільності та істинності їх позиції, їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку суд, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою сторін кримінального провадження визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та обмежив вивчення фактичних обставин справи допитом обвинуваченої, потерпілого, законного представника обвинуваченої та оглядом матеріалів справи, які характеризують особу ОСОБА_12 .

Таким чином, оцінивши показання обвинуваченої, які вона дала вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленою із правилами ст. 349 КПК України, показання потерпілого та показання законного представника неповнолітньої обвинуваченої, який повідомив суд про умови проживання та виховання своєї доньки, суд приходить до висновку, що 27.08.2015 р., ОСОБА_9 дійсно вчинила крадіжку мобільного телефону від потерпілого ОСОБА_5 , чим завдала йому матеріальну шкоду на загальну суму 5467 грв.

Дії обвинуваченої ОСОБА_11 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України по кваліфікуючій ознаці таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Обираючи обвинуваченій покарання суд враховує обставини, які його пом`якшують: свою вину визнала повністю, щиро розкаялася у вчиненому, вчинила кримінальне правопорушення вперше, є неповнолітньою, добровільно відшкодувала завдану шкоду, по місцю проживання характеризуються позитивно; обставин, які обтяжують покарання суд не знайшов.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р. зі змінами від 06.11.2009 р. звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. У п. 2 вказаної постанови зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім і тим, які щиро розкаялись у вчиненому та активно сприяли розкриттю злочину.

Враховуючи прохання обвинуваченої та її законного представника, який запевнив суд, що сплатить за потерпілу штраф, суд вважає за можливе призначити їй покарання у виді штрафу.

Тому, керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України суд,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_8 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України і призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (вісімсот п`ятдесят гривень).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави чотириста тридцять дев`ять гривень 80 копійок процесуальних витрат за проведення товарознавчої експертизи.

Запобіжний захід щодо засудженої ОСОБА_8 не обирався.

Речовий доказ мобільний телефон моделі «SAMSUNG GALAXY A 5», ІМЕІ НОМЕР_1 та ІМЕІ НОМЕР_2 залишити у ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченій та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1