Кримінальне провадження № 629/3934/16-к
Номер провадження 1-кп/629/326/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.10.2016 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Лозова Харківської області матеріали кримінального провадження відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Лозова, Харківської області, громадянина України, з середньою технічною освітою, одруженого, пенсіонера, не військовозобов`язаного, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

за обвинуваченням у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_5 з осені 2015 року працював в службі таксі «Лідер» в м.Лозова Харківської області. 11.04.2016 року, близько 10:00год. він отримав замовлення від чергового оператора вказаної служби таксі на перевезення пасажирів від будинку АДРЕСА_2 . Прийнявши замовлення на перевезення пасажирів, ОСОБА_7 на своєму власному автомобілі ГАЗ 24,державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під`їхав до будинку АДРЕСА_2 , звідки забрав двох пасажирів: ОСОБА_4 та ОСОБА_8 . Після чого, ОСОБА_5 відвіз вказаних пасажирів до готелю «Лозова», який розташований по вул.. П. Комуни в м.Лозова Харківської області. ОСОБА_4 сиділа на задньому сидінні салону автомобіля, а її чоловік ОСОБА_8 сидів на передньому пасажирському сидінні салону автомобіля. При виході з салону автомобіля ОСОБА_4 , з власної необачності, забула на задньому сидінні в салоні автомобіля належний їй мобільний телефон марки « Нокіа RМ-1030». Коли ОСОБА_4 прийшла за місцем свого прямування до нотаріуса, то вона згадала,що забула свій мобільний телефон марки « Нокіа RМ-1030» на задньому сидінні салону автомобіля таксі. Цього ж дня, ОСОБА_4 зателефонувала черговому оператору служби таксі «Лідер» - ОСОБА_9 та повідомила про те,що вона забула в салоні автомобіля їх служби, яким керував гр.. ОСОБА_5 , належний їй мобільний телефон. Після чого, ОСОБА_9 одразу передзвонила ОСОБА_5 , який відвозив ОСОБА_4 та повідомила йому про те,що остання забула в його автомобілі свій мобільний телефон та вимагає його повернути. ОСОБА_5 , отримавши вказане повідомлення, знайшов в салоні свого автомобіля мобільний телефон марки « Нокіа RМ-1030». Однак, ОСОБА_5 усвідомлюючи,що мобільний телефон, який він виявив на задньому сидінні салону свого автомобіля, належить комусь із пасажирів, яких він перевозив, та не дивлячись на те,що оператор служби таксі «Лідер»- ОСОБА_9 , попередила його про те,що ОСОБА_4 забула в його автомобілі свій мобільний телефон, ОСОБА_5 діючи з прямим умислом на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, з метою наживи, повідомив черговому оператору служби таксі про те,що в салоні його автомобіля він мобільний телефон не виявив, таємно викрав належний ОСОБА_4 мобільний телефон марки « Нокіа RМ-1030», вартістю 1200гривень 00 копійок. Викраденим мобільним телефоном розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілій майнову шкоду на вищевказану суму.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна(крадіжка).

10.10.2016 року між потерпілою ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 була укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст.471 КПК України.

Згідно даної угоди потерпіла ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_5 дійшли згоди про призначення підозрюваному ОСОБА_5 покарання за ч.1 ст.185 КК України у вигляді штрафу мінімального розміру.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 , суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.468 ч.1 п.1 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ст.469 ч.3 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна(крадіжка), яке відповідно до ч.3 ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості. Обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, визнав повністю.

Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд визнає щире каяття в скоєному,активне сприяння розкриттю злочину; добровільне відшкодування завданих збитків.

Відповідно до вимог ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 судом не встановлено.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права визначені ст.474 ч.5 п.1 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст.473 ч.1 п.1 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та наполягає на затвердженні угоди про примирення.

Потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що їй зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені ст.473 ч.1п.2 КПК України та просить затвердити зазначену угоду.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що зміст, умови та порядок укладення угоди про примирення відповідають вимогам ст.ст.469, 471 КПК України, міра покарання, узгоджена прокурором та обвинуваченим, визначена у межах санкції ч.1 ст. 185 КК України, а тому не суперечить інтересам суспільства. Підстав для відмови в затверджені угоди про примирення, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, не встановлено.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Міра запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 під час досудового слідства не обиралась.

Цивільний позов по справі відсутній.

У кримінальному провадженні є судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № 4875 від 21.09.2016 року в сумі 263,88 грн., які суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого.

Долю речових доказів суд, вирішує в поряду ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.374-376, 475 КПК України, суд

у х в а л и в:

Затвердити угоду про примирення між потерпілою ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 , укладену 10.10.2016 року.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обиралася.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Лозова Харківської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави витрати за проведення судово товарознавчої експертизи №4875 від 21.09.2016 року в сумі 263,88 гривень ( р/р 0005, код доходів 24060300, код банку 37999680, МФО851011, УДКС України в Комінтернівському районі м.Харкова)

Речові докази: мобільний телефон марки « Нокіа RМ-1030»,чохол для мобільного телефону вважати повернутим законному власнику ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1