В И Р О К

іменем України

"18" січня 2013 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Старовойтової С.М.,

при секретарях Ковалівській Л.М., Фоміній К.Г.,

ОСОБА_1,

з участю прокурорів Волянської Л.В., Ткачук Г.В.,

захисника - ОСОБА_2,

потерпілого - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, вірмена, громадянина України, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, з загальною середньою світою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в :

21 грудня 2011 року близько 12 години, ОСОБА_4 керуючи технічно справним автомобілем НОМЕР_1, рухався у другій умовній смузі проїжджої частини вулиці Сергієнка у напрямку від вулиці Сосюри до вулиці Празької у м. Києві, та проїжджаючи по нерегульованому пішохідному переході, допустив порушення вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а вразі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, не переконався у тому, що на пішохідному переході знаходиться пішохід, не зменшив швидкість свого автомобіля і не зупинився перед пішохідним переходом, а продовжив рух, не надавши дорогу ОСОБА_3, який переходив дорогу в межах нерегульованого пішохідного переходу, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3, в результаті чого потерпілому було заподіяно тяжке тілесне ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у предявленому обвинуваченні визнав частково та показав, що 21.12.2011 року близько 12 години він рухався на автомобілі ВАЗдержавний номерний знак НОМЕР_2 по вулиці Сергієнка в напрямку Ленінградської площі зі швидкістю приблизно 30-40 км/годину, доїжджаючи до пішохідного переходу, він відчув удар та пригальмував, після чого подивився у дзеркало заднього виду та побачив людину, яка лежала на асфальті, потім підійшов до потерпілого та помітив кров на ньому, після чого хтось з присутніх на місці події викликав швидку медичну допомогу, працівники якої госпіталізували потерпілого, крім того, підсудний зазначив, що у той час, коли він підїжджав до нерегульованого пішохідного переходу, паралельно з ним рухався трамвай, при цьому праворуч від нього жодної людини, яка б переходила пішохідний перехід, він не бачив.

Незважаючи на часткове визнання підсудним своєї вини у вчиненні злочину, його вина доведена наступними доказами:

- даними показань потерпілого ОСОБА_3, який був допитаний в судовому засіданні та показав, що 21 грудня 2011 року близько 12 години він йшов по Ленінградській площі в бік зупинки трамвая, переходив нерегульований пішохідний перехід, він бачив, що обидві смуги проїжджої частини були вільними, пройшовши першу смугу пішохідного переходу, він помітив автомобіль, що рухався у лівому ряду, другу смугу пішохідного переходу він пройти не встиг, оскільки автомобіль рухався не зупиняючись, відбулося зіткнення з автомобілем, він вдарився об лобове скло, потім хтось викликав швидку медичну допомогу, після чого працівники швидкої медичної допомоги відвезли його в ЛШМД, де йому провели обстеження, а також він проходив лікування протягом значного часу, крім того, зазначив, що у той час, коли він переходив пішохідний перехід, то не бачив, щоб рухався трамвай, також потерпілий зазначив, що пропонував підсудному відшкодувати завдану шкоду в сумі 8000 гривень, проте той відмовився;

- даними показань свідка ОСОБА_5, яка була допитана в судовому засіданні, підтвердила показання, надані нею на досудовому слідстві, згідно яких вона показала, що 21 грудня 2011 року близько 12 години вона знаходилась на зупинці трамваю напроти будинку № 2/2 по вулиці Сергієнка в м. Києві та була повернута обличчям до парку і спиною до будинку, за дорожньою обстановкою вона не стежила, але коли почула сильний удар з боку проїжджої частини по вулиці Сергієнка, то повернула голову у той бік і побачила, що автомобіль ВАЗ, що рухався по вулиці Сергієнка з боку вулиці Сосюри у бік вулиці Празької у другій смузі проїжджої частини, ближче до трамвайної колії, вчинив наїзд на пішохода-чоловіка, який в момент наїзду знаходився приблизно посередині розмітки Зебра, ближче до трамвайних колій, від наїзду пішохід перелетів через капот і впав за пішохідним переходом, а автомобіль, не зупиняючись продовжив рух, а коли люди, що стояли на зупинці почали кричати, то автомобіль, проїхавши близько 20 метрів, зупинився біля маршрутних таксі, з якою швидкістю їхав автомобіль, свідок вказати не змогла, але припустила, що з великою, враховуючи те, що від удару людина перелетіла через капот, також вказала, що не бачила, з якого боку та в якому напрямку рухався пішохід, оскільки побачила його вже в момент удару;

- даними показань свідка ОСОБА_6, згідно яких він підтвердив показання, які були надані ним на досудовому слідстві, згідно яких він показав, що 21 грудня 2011 року близько 12 години вона знаходився на зупинці трамваю напроти будинку № 2/2 по вулиці Сергієнка в м. Києві та був повернутий обличчям до парку і спиною до будинку, за дорожньою обстановкою вів не стежив, але коли почув сильний удар з боку проїжджої частини по вулиці Сергієнка, то повернув голову у той бік і побачив, що автомобіль ВАЗ, що рухався по вулиці Сергієнка з боку вулиці Сосюри у бік вулиці Празької у другій смузі проїжджої частини, ближче до трамвайної колії, вчинив передньою частиною наїзд на пішохода-чоловіка, який в момент наїзду знаходився приблизно посередині розмітки Зебра, ближче до трамвайних колій, від наїзду пішохід перелетів через капот і впав за пішохідним переходом, а автомобіль, не зупиняючись продовжив рух, а коли люди, що стояли на зупинці почали кричати, то автомобіль, проїхавши близько 20 метрів, зупинився біля маршрутних таксі, з якою швидкістю їхав автомобіль, свідок вказати не зміг, але припустив, що з невеликою без перевищення допустимих норм, також вказав, що не бачив, з якого боку та в якому напрямку рухався пішохід, оскільки побачив його вже в момент удару;

- даними показань свідка ОСОБА_7, згідно яких він показав, що в працює на посаді старшого слідчого Дніпровського РУ ГУ МВС України у м. Києві, в його провадженні знаходилась кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_4, під час розслідування справи були допитані свідки, проведено ряд експертиз, після чого кримінальна справа була направлена до суду, а також зазначив, що розслідування справи проводилось з дотримання норм кримінально-процесуального законодавства, будь-якого тиску на свідків він не чинив;

даними висновку експерта № 21/е, згідно яких у ОСОБА_3 були виявлені такі тілесні ушкодження: а) закрита черепно-мозкова травма: осадження мяких тканин лобно-скроневої ділянки справа; гематоми повік справи; перелом лобної кістки; забій головного мозку, що відносяться до тяжкого тілесного ушкодження ( за критерієм небезпеки для життя); б) садна в області правої кисті та правого колінного суглобу, що відносяться до легкого тілесного ушкодження, що спричинило скороминущі наслідки не більш як 6 діб; морфологія вказаних тілесних ушкоджень, часові дані, дозволяють стверджувати, що тілесні ушкодження нанесені потерпілому утворилися внаслідок автомобільної травми зіткнення автомобіля, що рухався з пішоходом, який у момент первинного контакту перебував у вертикальному або наближеному до нього положенні, що дає підстави стверджувати, що між описаною у описовій частині постанови автомобільною травмою та вказаними тілесними ушкодженнями вбачається прямий причинно-наслідковий звязок ( а.с. 42-45 т. 1);

даними висновку експерта № 44-МК, згідно яких при лабораторному дослідженні куртки ОСОБА_3 було виявлено три пошкодження, розташовані на зовнішній поверхні лівого рукава; на спинці зліва та на зовнішній поверхні правого рукава; на спинці зліва та на зовнішній поверхні правого рукава з переходом на передню поверхню куртки справа, які утворились за механізмом тертя-ковзання, при цьому пошкодження на лівому рукаві мають морфологічні ознаки характерні для дії предметів, що мають ріжучі властивості, якими могли бути скалки лобового скла, пошкодження на лівому рукаві та спинці куртки ОСОБА_3 могли утворитись в результаті контакту з транспортним засобом; на куртці ОСОБА_3 будь-яких специфічних слідів дії транспортного засобу, не знайдено, ознак волочіння не виявлено; визначити, в якому положенні знаходився ОСОБА_3 і яким боком тіла був повернутий до транспортного засобу та в якому напрямку рухався відносно руху автомобіля встановити не є можливим за відсутності брюк та взуття ( а.с. 74-81 т. 1);

- даними висновку комплексної судово-медичної, автотехнічної та трасологічної експертизи № 47/57 ат, згідно яких морфологія, характер, обєм та локалізація тілесних ушкоджень, які мали місце у ОСОБА_3 станом на 12:15 21.12.2011 року, механізм їх утворення (дія тупих предметів внаслідок удару, тертя), морфологія, характер та локалізація пошкоджень одягу ОСОБА_3, механізм їх утворення (тертя-ковзання, дія предметів, що мають ріжучі властивості), взаємовідношення ушкоджень та пошкоджень (ліва верхня кінцівка та права нижня кінцівка), локалізація та характер пошкоджень на автомобілі НОМЕР_3, все це дозволяє стверджувати про те, що в даному випадку мала місце транспортна травма - зіткнення легкового автомобіля, який рухався, з пішоходом, при цьому: мало місце фронтальне зіткнення автомобіля з пішоходом з 4-ма фазами травмування: 1-а фаза: первинний контакт виступаючих частин автомобіля (передній бампер) з пішоходом - первинний контакт (удар) був в ділянки нижніх кінцівок, в т.ч. правої (з утворенням садна в ділянці правого колінного суглобу); 2-а фаза: падіння тіла на капот зі зміщенням в пройом вітрового скла (утворення пошкоджень одягу пішохода - куртки, утворення пошкоджень капоту моторного відсіку та вітрового скла автомобіля); 3-я та 4-а фази - відкидання тіла та падіння його на дорожнє покриття, рух тіла по дорозі (утворення всіх інших ушкоджень у пішохода), в момент первинного контакту пішохід знаходився у вертикальному (або близькому до нього) положенні, був звернутий лівою боковою поверхнею тіла до транспортного засобу, знаходився у динамічному стані, і (за умов не змінення руху до моменту первинного контакту) - рухався справа наліво відносно траєкторії руху автомобіля (а.с. 88-95 т. 1);

- даними показань експерта ОСОБА_8, які були оголошені в судовому засіданні, згідно яких він показав, що дослідивши матеріали кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_4, він прийшов до висновку, що в даній ситуації, при умові що наїзд на пішохода відбувся в межах нерегульованого пішохідного переходу, при цьому пішохід до наїзду подолав досить значну відстань та при умові, що в момент вступу пішохода на нерегульований пішохідний перехід, його видимість (пішохода), водію нічим не обмежувалась, то дії водія ОСОБА_4 регламентуються вимогами п. 18.1. ПДР України ( а.с. 105-107 т. 1);

- даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної події від 21 грудня 2011 року, згідно якого автомобіль НОМЕР_4 мав наступні пошкодження: подряпини в лівій частині переднього бампера, потертості бруду на кришці переднього капоту, розбите лобове скло в лівій частині ( а.с. 11-15 т. 1).

Зазначені докази є послідовними, логічними та узгоджуються між собою, а тому суд вважає їх такими, що відповідають фактичним обставинам справи, та покладає їх в основу обвинувального вироку.

У судовому засіданні були ретельно перевірені доводи підсудного та його захисника про те, що потерпілий ОСОБА_3 рухався не справа на ліво відносно траєкторії руху автомобіля, а вийшов зліва у звязку з чим ОСОБА_4 був позбавлений можливості уникнути наїзду на потерпілого через обмеження видимості у звязку із рухом трамвая, і зазначені доводи судом визнані такими, що не відповідають дійсності, оскільки спростовуються зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами. Показання ж свідка ОСОБА_6 про те, що він бачив як якісь люди переходили через дорогу, виходячи з трамваю, не можуть свідчити про те, що і потерпілий ОСОБА_3 переходив зліва направо відповідно напрямку руху автомобіля, оскільки зазначений свідок чітко вказав, що не бачив того, з якого боку переходив дорогу потерпілий, а звернув на нього увагу лише в момент удару автомобіля.

Доводи захисника про те, що висновки експертиз є необґрунтованими та суперечать один одному, були належним чином перевірені в судовому засіданні, а тому суд також вважає їх необґрунтованими виходячи з наступного.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_9 розяснив, що у підсумках комплексної експертизи у зазначенні взаємовідношення ушкоджень та пошкоджень ліва верхня кінцівка- мова йшла про пошкодження на одязі потерпілого, тобто пошкодження куртки на лівій верхній кінцівці, крім того, експерт розяснив, що пошкодження на правій нижній кінцівці утворились у звязку з тим, що потерпілий перебував у динамічному стані, а також зазначив, що головним для визначення та встановлення, в якому положенні знаходився пішохід, були виявлені пошкодження на одязі пішохода, а тому ствердив, що пішохід рухався справа наліво відносно траєкторії руху автомобіля, виключивши при цьому положення потерпілого по відношенню до автомобіля правим боком, оскільки у разі якщо б пішохід був повернутим правим боком до транспортного засобу, він не розвернувся б лівим боком та не мав би контакту лівою кінцівкою з лобовим склом, також експерт наполягав на тому, що саме пошкодження одягу було головним для визначення напрямку руху, всі інші пошкодження одягу потерплого справа утворились у 3 та 4 фазі травмування, тобто внаслідок падіння на дорожнє покриття.

Таким чином, суд вважає висновки експертиз обґрунтованими і повними та такими, що узгоджуються з іншими доказами у справі.

Дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності з точки зору належності, допустимості та достовірності, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження потерпілому.

Дії ОСОБА_4 суд вважає необхідним кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України.

Призначаючи підсудному ОСОБА_4 покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, що відповідно до ст. 12 КК України належить до тяжкого злочину, дані про його особу, який на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, не працює, одружений, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимий.

Обставин, що помякшують покарання ОСОБА_4, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4, судом не встановлено.

Враховуючи зазначене, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_4, основне покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України та додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом.

З урахуванням обставин справи, даних про особу винного, суд дійшов висновку про те, що перевиховання та виправлення ОСОБА_4, можливе без відбуття основного покарання, та вважає за доцільне застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання з випробуванням та покласти на підсудного обовязки, визначені пунктами 2-4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Таке покарання суд вважає необхідним і достатнім для виправлення підсудного та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов підлягає вирішенню в порядку ст. 328 КПК України.

Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Враховуючи те, що потерпілим не подано доказів на підтвердження стягнення з підсудного на його користь матеріальної шкоди у розмірі 10000 гривень, то цивільний позов в цій частині підлягає частковому задоволенню в розмірі 965, 09 гривень, що підтверджено доказами у справі.

Крім того, згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала з ушкодженням здоровя, у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї. Моральна шкода може відшкодовуватись грішми. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Що стосується цивільного позову потерпілого в частині відшкодування моральної шкоди, то суд вважає, що позов в цій частині підлягає частковому задоволенню з урахуванням того, що злочином потерпілому заподіяно фізичного болю та моральних страждань, а також з урахуванням віку, майнового та сімейного стану підсудного, суд вважає, що цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди необхідно задовольнити в розмірі 30000 гривень.

Судові витрати у справі підлягають стягненню з ОСОБА_4

В порядку ст. 81 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Арешт, накладений постановою старшого слідчого СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України у м. Києві від 26 квітня 2012 року на автомобіль НОМЕР_4, з метою забезпечення цивільного позову залишити без зміни.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд, -

з а с у д и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обовязки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання і роботи;

- періодично зявлятись на реєстрацію в кримінально-виконавчій інспекції.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити у виді підписки про невиїзд з постійного місця проживання.

Речові докази у справі, а саме автомобіль НОМЕР_5, що належить ОСОБА_4, залишити на його зберіганні, а куртку потерпілого ОСОБА_3 залишити у його власності.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги вартість лікування ОСОБА_3 1247 гривень 76 коп.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_3 965 гривень 09 коп. та 30000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя С.М. Старовойтова