ун. № 759/9125/16-к
пр. № 1-кп/759/639/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 липня 2016 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0006230 внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 17.06.2016 року відносно:

ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Могилів-Подільський

Вінницької області, громадянина України, освіта

середня, не одружений, не працює, який

зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 ,

проживає за адресою:

АДРЕСА_2 , не засуджений, -

у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 190, ч.2 ст. 190 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 у вересні 2015 року з метою заволодіння шахрайським шляхом грошовими коштами громадян,та , знаходячись по пл. Г.Бресту, 1 в м. Києві, звернувся до ОСОБА_5 , яка здійснює свою господарську діяльність у сфері продажу продуктів харчування та безалкогольними напоями та представившись працівником податкової інспекції м. Києва запропонував ОСОБА_5 придбати у нього ліцензії на право роздрібної торгівлі , а у разі відсутності даної ліцензії ОСОБА_5 , не буде здійснювати свою господарську діяльність.

Реалізуючи свій умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, ОСОБА_3 у невстановлений день у вересні 2015 року та у невстановлений час знаходячись за адресою: м. Київ, пл. Г.Бресту, 1, повідомивши їй завідомо неправдиву інформацію стосовно свого місця роботи та необхідності придбання у нього ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі, отримав від ОСОБА_5 гроші в сумі 250 гривень, пообіцявши видати дану ліцензію, однак в дійсності не являвся працівником податкової інспекції та не мав повноважень на видачу вищевказаної ліцензії, своїми умисними діями завдавши ОСОБА_5 матеріальний збиток на вищевказану суму.

Крім того, після отримання від ОСОБА_5 грошових коштів у вересні 2015 року в розмірі 250 гривень, у ОСОБА_3 виник умисел на повторне заволодіння грошовими коштами.

Так, ОСОБА_3 у жовтні 2015 року у невстановлений час, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на заволодіння шахрайським шляхом грошовими коштами громадян, знаходячись по пл. Г.Бресту, 1 в м. Києві, повторно отримав від ОСОБА_5 , як за придбання ліцензії на право роздрібної торгівлі грошові кошти в сумі 250 гривень, пообіцявши видати дану ліцензію, однак в дійсності не являвся працівником податкової інспекції та не мав повноважень на видачу вищевказаної ліцензії, чим завдав ОСОБА_5 матеріальний збиток на вищевказану суму.

Крім того, ОСОБА_3 у листопаді 2015 року у невстановлений час, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на заволодіння шахрайським шляхом грошовими коштами громадян, знаходячись по пл. Г.Бресту, 1 в м. Києві, повторно отримав від ОСОБА_5 , як за придбання ліцензії на право роздрібної торгівлі грошові кошти в сумі 250 гривень, пообіцявши видати дану ліцензію, однак в дійсності не являвся працівником податкової інспекції та не мав повноважень на видачу вищевказаної ліцензії, чим завдав ОСОБА_5 матеріальний збиток на вищевказану суму.

Крім того, після отримання від ОСОБА_5 грошових коштів у листопаді 2015 року у розмірі 250 гривень, у ОСОБА_3 виник умисел на повторне заволодіння грошовими коштами.

Так, ОСОБА_6 у грудні 2015 року у невстановлений час, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на заволодіння шахрайським шляхом грошовими коштами громадян, знаходячись по пл. Г.Бресту, 1 в м. Києві, повторно отримав від ОСОБА_5 , як за придбання ліцензії на право роздрібної торгівлі грошові кошти в сумі 250 гривень, пообіцявши видати дану ліцензію, однак в дійсності не являвся працівником податкової інспекції та не мав повноважень на видачу вищевказаної ліцензії, чим завдав ОСОБА_5 матеріальний збиток на вищевказану суму.

Крім того, після отримання від ОСОБА_5 грошових коштів у грудні 2015 року у розмірі 250 гривень, у ОСОБА_3 виник умисел на повторне заволодіння грошовими коштами.

Так, ОСОБА_3 у січні 2016 року у невстановлений час, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на заволодіння шахрайським шляхом грошовими коштами громадян, знаходячись по пл. Г.Бресту, 1 в м. Києві, повторно отримав від ОСОБА_5 , як за придбання ліцензії на право роздрібної торгівлі грошові кошти в сумі 250 гривень, пообіцявши видати дану ліцензію, однак в дійсності не являвся працівником податкової інспекції та не мав повноважень на видачу вищевказаної ліцензії, чим завдав ОСОБА_5 матеріальний збиток на вищевказану суму.

Крім того, після отримання від ОСОБА_5 грошових коштів у січні 2016 року у розмірі 250 гривень, у ОСОБА_3 виник умисел на повторне заволодіння грошовими коштами.

Так, ОСОБА_3 18.02.2016 року о 17 годині 20 хвилин, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на заволодіння шахрайським шляхом грошовими коштами громадян, знаходячись по пл. Г.Бресту, 1 в м. Києві, повторно отримав від ОСОБА_5 , як за придбання ліцензії на право роздрібної торгівлі грошові кошти в сумі 500 гривень, пообіцявши видати дану ліцензію, однак в дійсності не являвся працівником податкової інспекції та не мав повноважень на видачу вищевказаної ліцензії, чим завдав ОСОБА_5 матеріальний збиток на вищевказану суму.

А всього, своїми умисними діями, ОСОБА_3 заволодів шахрайським шляхом грошовими коштами ОСОБА_5 на загальну суму 1750 гривень, завдавши останній майнової шкоди на зазначену суму.

30 червня 2016 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 укладено угоду про примирення, у відповідності до вимог ст.ст. 468, 469, 471 КПК України.

Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні та зобов`язався відшкодувати шкоду завдану злочином, що становить 1250 гривень. Також вказаною угодою визначено покарання за ч.1 ст. 190 КК України, яке повинен понести останній у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень та за ч.2 ст. 190 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень. На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення більш суворого покарання менш суворим, остаточно призначити покарання останньому у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, встановленні ст. 476 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Згідно ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 190, ч.2 ст. 190 КК України, які згідно ст. 12 КК України, відносяться до категорії злочинів невеликої тяжкості та середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права визначені абз. 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст. ст. 100, 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду від 30 червня 2016 року про примирення між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 190, ч.2 ст. 190 КК України та призначити покарання:

-за ч.1 ст. 190 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень 00 копійок;

-за ч.2 ст. 190 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, обвинуваченому ОСОБА_3 призначити остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.

Речові докази: грошові кошти в сумі 500 гривень - повернути власнику.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суду м. Києва, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1