ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
іменем України
Справа № 210/6273/14-к
Провадження № 1-кп/210/54/16

"31" серпня 2016 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засідання кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002488 від 04 вересня 2014 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривому Розі, громадянина України, має середню-технічну освіту, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий:

- 10 січня 2012 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі;

- 18 квітня 2012 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, за ч. 2 ст. 186 КК України, до позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ч.4 ст.70 КК України поглинуто покарання за вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 10.01.2012 року та визначено до відбування покарання 5 років позбавлення волі. Звільнився з місць позбавлення волі 18.06.2014 року за ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10.06.2014 року, на невідбутий строк 2 роки 7 місяців 2 дні, за ч.2 Закону України «Про амністію» від 08.04.2014 року;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

за участі сторін кримінального провадження: прокурорів: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , потерпілої ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_10

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 , діючи повторно, 04.09.2014 року, близько 11 годин 30 хвилин, проходячи навпроти буд. № 21 по вул. Семашко в Дзержинському районі м. Кривого Рогу, побачив раніше незнайому йому ОСОБА_9 , яка йшла по пішохідному тротуару, на шиї у якої він побачив ланцюжок з хрестиком жовтого металу. ОСОБА_5 маючи раптово виниклий злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно з корисливих мотивів, наздогнав ОСОБА_9 біля вищевказаного будинку та реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, відкрито для потерпілої, з шиї шляхом ривку зірвав належне ОСОБА_9 майно, а саме: ланцюжок з жовтого металу пробою 585, вагою 10,2 грама, вартістю 2805 гривень; хрестик з жовтого металу пробою 583, вагою 1,81 грама, вартістю 497 гривень.

Після чого, ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на свій розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 3302 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні спочатку не визнавав, у подальшому змінив свою позицію та визнав пред`явлене обвинувачення в повному обсязі, щиро покаявся у скоєному злочині, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння та пояснив про обставини справи як описано вище. Зазначив, що дійсно здав до ломбарду викрадені речі та отримав за це грошові кошти. Цивільний позов визнав частково.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 пояснила, що 04 вересня 2014 року близько 11 годин приїхала швидкісним трамваєм до зупинки «Міська лікарня», пішла по дорозі, подалі, на газоні стояв молодий чоловік, який розмовляв по телефону, вона пройшла повз, раптом ззаду хтось сильно рвонув ланцюжок, при цьому порвав футболку. У потерпілої в руках була сумка з продуктами, яка впала на дорогу, почався рух транспорту, і вона одразу не мала можливості побігти за злочинцем, як тільки рух трохи зменшився, вона побігла, пробігши між кущами, побачила попереду трамвайні колії по яких рухався трамвай, таким чином потерпіла втратила з поля зору злочинця, згодом її наздогнав молодий чоловік, який почув її крики про допомогу. Спитав у неї що трапилось, на що вона відповіла, що з неї зірвали ланцюжок, цей молодий чоловік побіг наздоганяти злочинця, але не здогнав. Потім він запропонував потерпілій зателефонувати в міліцію, з мобільного телефону вона зателефонувала, і вже хвилин через 15-20 вона зі свідком поїхали до РОВД, де їх покази зафіксували. Згодом її викликали на впізнання, на якому була інша людина, не обвинувачений, і вона не була впевнена, що саме він є злочинцем, який зірвав з неї ланцюжок. Трохи пізніше потерпілу викликали на впізнання до прокуратури, де вона і побачила обвинуваченого ОСОБА_5 , який зізнався у вчиненому, але вона також точно не могла сказати що це саме він, або не він. Хлопець ( ОСОБА_5 ) зізнавався, що він зірвав ланцюжок, і вона все ж таки вказала на нього як на особу, що вчинила пограбування. Вона мала сумніви, бо зовнішність обвинуваченого, зокрема зачіска змінилась, він став «вистрижений», тому зі сплином часу вона точно не може пригадати, не бажає оговорювати. Потерпіла при допиті також назвала прикмети особи, яка вчинила грабіж: темне волосся, одягнений був в штани, можливо у джинси, та блакитну футболку в білу смужку, худорлявий, та вказала, що хлопець, який вчинив грабіж схожий на обвинуваченого по статурі та зросту, обличчя не пригадує.

За клопотанням сторін кримінального провадження судом здійснено допит свідків.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що працює в ломбарді по пр. Гагаріна, в її зміну прийшла поліція, вона сказала що приймала золото у Калашникова не вона а ОСОБА_12 , яка працює в іншому ломбарді, але в той день підміняла її. Було це в вересні минулого року. Обвинуваченого вона не пам`ятає і не знає, оскільки договір укладався іншим працівником.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснив, що ОСОБА_5 бачив в РОВД на впізнанні. Потерпілу не знає, бачив її 04.09.2014 року на алеї. Він сидів 04.09.2014 року близько 11 години відпочивав, згодом вирішив їхати додому. Повз нього пробіг обвинувачений, а потерпіла почала кричати, він підбіг до неї, спитав що сталося, вона відповіла, що з неї зірвали золотий ланцюжок, свідок почав бігти за обвинуваченим, але не здогнав, бо пройшов деякий час. Вернувся до потерпілої і порадив подзвонити за номером 102. Поїхали до РОВД, їх покази зафіксували. Обвинувачений був одягнений у спортивний одяг, ростом приблизно 170 см., з чорною барсеткою, був один. ОСОБА_13 запам`ятав обвинуваченого оскільки він пробігав повз нього.

Відповідно до положень ст. 23 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. В силу ст. 24 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Згідно з ст. 349 КПК України обсяг доказів, та порядок їх дослідження вирішується з урахуванням думки учасників судового провадження.

У зв`язку з тим, що обвинувачений змінив свою позицію щодо пред`явленого обвинувачення, на допиті свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 сторони та учасники кримінального провадження не наполягали, тому їх допит не здійснювався.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання обвинуваченого, потерпілої та свідків, вважає що ці докази отримані у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимими, та згідно з ст.ст. 85, 94 КПК України, є доказами, що прямо підтверджують обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Аналізуючи вищенаведені покази обвинуваченого, потерпілих та свідків, суд приходить до висновку, що вони прямо підтверджують фактичні обставини пред`явленого обвинувачення. Так свідок ОСОБА_16 підтвердив, що саме за обвинуваченим він біг щоб допомогти потерпілій, яка кликала на допомогу. Крім того, свідок ОСОБА_11 засвідчила, що викрадені речі були прийняті ломбардом від обвинуваченого.

Із показань потерпілої вбачається, що вони мали можливість сприймати обвинуваченого візуально, у зв`язку з чим мала можливість запам`ятали його зовнішні характеристики зріст, статуру, які в подальшому вказала у суді.
Суд не вбачає підстав для визнання показань свідків недостовірними, оскільки вони є логічними та послідовними, узгоджуються між собою, враховуючи те, що свідки попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, а свідчення надані під присягою.
При цьому, в ході допиту свідків та потерпілої обвинуваченому та його захиснику надавалась можливість спростувати їх показання, так само як і судом створена можливість сторонам кримінального провадження для з`ясування достовірності показань цих осіб, однак будь-яких доказів недостовірності показань свідків та потерпілою не встановлено.
Крім показів потерпілої та допитаних свідків, а також подальшого визнання обвинуваченим пред`явленого звинувачення, його провина доводиться сукупністю належних та достовірних письмових доказів, які прямо підтверджують обставини вчинення злочину, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, а саме:

- квитанцією № 0471 ювелірної майстерні ФОП ОСОБА_17 , згідно якої потерпілій ОСОБА_9 належить ланцюжок плетіння «Кардинал», вагою 10,22 грама;

- специфікацією № 1 прийняття закладу від ОСОБА_5 від 04.09.2014 року, згідно якої ОСОБА_5 04.09.2014 року надав до ломбарду «Капітал» по пр. Гагаріна, 5/4 в м. Кривому Розі під заклад ланцюг, золото 585 в кількості 1 шт., вагою (заг.) 10,22 гр., вага (брухт) 10,2 гр.;

- специфікацією № 1 прийняття закладу від ОСОБА_5 від 04.09.2014 року, згідно якої ОСОБА_5 04.09.2014 року надав до ломбарду «Капітал» по пр. Гагаріна, 5/4 в м. Кривому Розі під заклад підвіс, золото 585 в кількості 1 шт., вагою (заг.) 1,81гр., вага (брухт) 1,81гр.;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання, згідно якого свідок ОСОБА_13 упізнав ОСОБА_5 , як того, хто зірвав ланцюжок з шиї жінки 04.09.2014 року близько 11 години 30 хвилин біля буд. № 21 по вул. Семашко в м. Кривому Розі;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання, згідно якого потерпіла ОСОБА_9 упізнала ОСОБА_5 , як того, хто зірвав ланцюжок з її шиї 04.09.2014 року близько 11 години 30 хвилин біля буд. АДРЕСА_2 .

Після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами, які суд вважає належними та допустимими, суд приходить до висновку про доведеність обвинувачення, яке пред`явлено ОСОБА_5 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 , суд кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України та визнає його винним за ч. 2 ст. 186 КК України за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому, виходячи з вимог закону про достатність покарання для його виправлення, запобігання скоєнню ним нових злочинів, суд враховує ступень тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого, наявність пом?якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.
Керуючись вимогами ст. 65 КК України при призначенні покарання ОСОБА_5 , суд враховує, що він вчинив злочин, який відповідно ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, раніше неодноразово судимий, судимості не погашені, спостерігався лікарем психіатром з 2001 року з приводу розумової відсталості в ступені легкої дебільності. В 2010 році знятий з нагляду по виїзду з міста. З лютого 2005 року перебував під профілактичним наглядом з приводу вживання алкоголю зі шкідливими наслідками, знятий з нагляду в січні 2014 року через закінчення строку нагляду, не працює, не має міцних соціальних зв`язків, вину визнав, завдана майнова шкода не відшкодована.

Згідно з актом судово-психіатричного експерта № 263 від 12 листопада 2014 року обвинувачений виявляє легку розумову відсталість в ступені легкої дебільності з значними поведінковими розладами, і за своїм станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними при вчиненні інкримінованого діяння; під час вчинення інкримінованих дій в стані тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не знаходився і за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії; в застосуванні заходів примусового характеру не потребує.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд відносить те, що він вину визнав, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочинів. Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Приймаючи до уваги наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, тяжкість скоєного злочину, особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкцій ч. 2 ст. 186 КК України, з відбуванням покарання в кримінально-виконавчому закладі, оскільки його виправлення та перевиховання не можливо без ізоляції від суспільства.

Суд, з урахуванням обставин, встановлених в ході судового розгляду, даних про особу обвинуваченого, не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 69, 75 КК України, оскільки обвинуваченим вчинено тяжкий злочин під час непогашеної судимості, обвинувачений, будучи неодноразово судимий та відбуваючи покарання в умовах виправних закладів після застосування амністії, на шлях виправлення не став, що свідчить про відсутність підстав вважати, що його виправлення та перевиховання можливо досягти без ізоляції від суспільства.

Крім того, остаточне покарання обвинуваченому слід призначити з урахуванням ч. 4 ст. 70 КК України та до призначеного судом покарання за цим вироком, слід частково приєднати покарання, призначене вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 09 лютого 2015 року, а саме у вигляді шести місяців позбавлення волі, та в подальшому призначене за двома вироками покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, поглинути покаранням, що призначене вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 18 лютого 2015 року.

Суд, керуючись ст.ст. 65, 50 КК України вважає, що таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобіганню скоєнню ним нових злочинів.

Вирішуючи заявлений цивільний позов потерпілої на суму 12168 грн.- матеріальної шкоди, та 10000 гривень моральної шкоди, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Відповідно до ч. 1 статті 1166 ЦК України матеріальна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Суд приходить до висновку, що умисними, протиправними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна, потерпілій дійсно спричинена матеріальна та моральна шкода, відповідальність за яку має нести обвинувачений.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_18 суд вважає доведеним частково, а саме матеріальну шкоду у розмірі 3302,00грн., оскільки цей розмір збитків встановлено в ході досудового розслідування, інших доказів вартості викраденого не здобуто; та моральну шкоду у розмірі 2000,00грн., що буде відповідати характеру завданої шкоди та її моральним стражданням.
Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Строк відбуття покарання обвинуваченому, з урахуванням ч. 5 ст. 72 КК України, слід відраховувати з моменту обрання запобіжного заходу з 20 жовтня 2014 року, оскільки як вбачається з ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_19 затримано в порядку ст. 208 КПК України 20.10.2014р. о 22год.40хв. .

Згідно з ч. 5 ст. 72 КК України, зі змінами внесеними Законом України № 838-VIII від 26.11.2015 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до вимог абз. 4 ч. 5 ст. 72 КК України, у строк попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Згідно статті 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» №3352-XII від 30.06.1993 року, попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Таким чином, на підставі ст. 72 ч.5 КК України відносно ОСОБА_5 підлягає зарахуванню строк попереднього ув?язнення за даним кримінальним провадженням з 20 жовтня 2014 року до дня набрання чинності вироком суду по даному кримінальному провадженню.

Запобіжний захід слід залишити без змін до набрання вироку законної сили тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 368 , 370, 371, 374-376 КПК України суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання - у вигляді 5 (п`яти ) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання, призначеного за цим вироком частково приєднати покарання за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 09 лютого 2015 року, а саме у вигляді шести місяців позбавлення волі, та визначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 5-ти (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з відбуванням покарання в кримінально-виконавчому закладі закритого типу.

На підставі ч. 4 ст. 70 КПК України призначене покарання за двома вироками поглинути покаранням, призначеним вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 18 лютого 2015 року та визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у вигляді семи років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна належного на праві власності з відбуванням покарання в кримінально-виконавчому закладі закритого типу.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_5 - тримання під вартою, залишити без змін до набуття вироком чинності.

На підставі ст. 72 ч. 5 КК України початок строку відбування покарання ОСОБА_5 відраховувати з 31 серпня 2016 року, зарахувавши в строк відбуття покарання період з 20 жовтня 2014 року по день набрання вироку в законну силу із розрахунку: один день попереднього ув"язнення за два дні позбавлення волі.
Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_5 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на користь ОСОБА_9 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 3302,00грн. (три тисячі триста дві грн.), моральної шкоди 2000,00 (дві тисячі грн.).
В задоволенні решти вимог за цивільним позовом відмовити.
Матеріали кримінального провадження № 0002488 від 04 вересня 2014 року залишити при обвинувальному акті, справа №210/6273/14, пр.. № 1-КП/210/54/16.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження; право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1