В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"03" листопада 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0015170 за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Снідавка Івано-Франківської області, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-19.10.2009 року вироком Коломийського районного суду Івано-Франківської області за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

в с т а н о в и в:
06.07.2016 року близько 16 годин 30 хвилин ОСОБА_8 перебував в будинку АДРЕСА_3 , де разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_9 вживали алкогольні напої. Після цього, в ході розмови між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 виник словесний конфлікт, під час якого у ОСОБА_8 виникло почуття злоби та особистої неприязні до ОСОБА_6 , у зв`язку з чим у нього виник злочинний умисел, спрямований на умисне спричинення потерпілій тяжких тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, та передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді заподіяння ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень, з мотивів особистої неприязні, наніс потерпілій удар правою рукою в область живота з правого боку, чим спричинив останній тілесні ушкодження.

Згідно висновку експерта № 1437/Е від 09.08.2016 року у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мала місце закрита травма живота: розрив селезінки, який ускладнився гемоперітонеумом, шоком ІІІ ступеню; характер та морфологічні властивості, виявлених ушкоджень свідчать про те, що вони утворились від дії тупого (тупих) предмету (предметів). Часові дані, наведені в медичній документації, свідчать про те, що тілесні ушкодження були спричинені 06.07.2016 року; вивчена медична документація свідчить про наявність явищ, небезпечних для життя після спричинення тілесних ушкоджень; за таких обставин, є підстави стверджувати, що тілесне ушкодження відноситься до тяжких тілесних ушкоджень (за критерієм небезпеки для життя), відповідно до п. 2.1.3. л/ «Правил».

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що за наведених в обвинувальному акті обставин різко наніс потерпілій чотири удари кулаком правої і лівої руки в область грудей та живота, чим спричинив тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_8 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав частково та пояснив, що дійсно 06.07.2016 року близько 16 годин 30 хвилин він перебував в будинку АДРЕСА_3 , де разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_9 вживав алкогольні напої, потім ОСОБА_9 пішов спати в сусідню кімнату, а він з потерпілою залишився на кухні розмовляти, в цей час йому на мобільний телефон зателефонувала знайома жінка, що викликало у ОСОБА_6 ревнощі і вона почала на нього кричати, це його дуже розізлило і у них виник конфлікт, під час якого з неприязних відносин до неї, він її вдарив один раз правою рукою в область живота з правого боку і вона стала дуже кричати від болю та попросила викликати їй швидку медичну допомогу, що він і зробив, та по приїзді швидкої медичної допомоги разом з Рижевським заніс її в автомобіль, після чого її завезли в лікарню швидкої медичної допомоги на операцію, а він поїхав до знайомої жінки щоб позичити гроші на лікування ОСОБА_6 , де і був затриманий працівниками поліції.

Крім того, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 показав, що розумів те, що вдаривши потерпілу в живіт, міг нанести їй тяжкі тілесні ушкодження, а також зазначив, що усвідомив свою вину у вчиненому, щиро розкаявся, потерпілій були відшкодовані витрати на лікування його матір`ю, а також вибачився перед потерпілою.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 показала, що з обвинуваченим вони проживали однією сім`єю та 06.07.2016 року вона разом з обвинуваченим та їхнім знайомим ОСОБА_9 відпочивали та вживали алкогольні напої вдома за адресою: АДРЕСА_2 . Під час даного відпочинку між нею та обвинуваченим виникла словесна сварка, під час якої обвинувачений розлютився та один раз вдарив її правою рукою в область живота з правого боку, після чого їй стало погано. Обвинувачений відразу викликав швидку медичну допомогу, та вибачився перед нею за вчинене. Карета швидкої медичної допомоги відвезла її до лікарні, де в неї виявили розрив селезінки та невідкладно провели операцію. Крім того, потерпіла зазначила, що з ОСОБА_8 проживає разом, він її утримує, працюючи на будівництві, допомагає матеріально своїм дітям, ніколи раніше до неї фізичної сили не застосовував. Також зазначила, що сама спровокувала ОСОБА_8 на конфлікт та просила суд не позбавляти його свободи.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показав, що працює на посаді старшого слідчого Дніпровського УПГУ НП у м. Києві та допитував 07.07.2016 року потерпілу ОСОБА_6 , яка в той час знаходилась у лікарні швидкої медичної допомоги, щодо обставин вчинення відносно неї злочину, всі її показання були записані ним у протокол, прочитані нею та підписані, у своїх показаннях потерпіла вказувала, що ОСОБА_8 наніс їй чотири удари, зазначені удари наносились протягом трьох хвилин, про що він зазначив у протоколі. Крім того, свідок вказав, що не спілкувався з лікарем щодо стану здоров`я потерпілої та не запитував, чи може вона бути допитана у цей день.

Згідно даних висновку експерта № 1437/Е, в його дослідницькій частині зазначено: «у відділенні протишоковому постраждала сказала, що її ударив співмешканець рукою в живіт, спочатку вона боялася говорити правду, назвати ім`я і прізвище співмешканця відмовилась». В підсумках висновку в п. 1 зазначено, що вивчивши та проаналізувавши дані медичної документації на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , експерт приходить до висновку, що на момент госпіталізації у неї мало місце ушкодження: а) закрита травма живота: розрив селезінки, який ускладнився гемоперітонеумом, шоком ІІІ ступеня. В пункті 2 зазначено, що характер та морфологічні властивості виявлених ушкоджень свідчать про те, що вони утворилися від дії тупого (тупих) предмету (предметів), характерні властивості якого (яких) в медичній документації не відображені. Часові дані, наведені в медичній документації, свідчать проте, що тілесні ушкодження були спричинені 06.07.2016 року до 15 години 37 хвилин. Також зазначено, що вивчена медична документація свідчить про наявність явищ, небезпечних для життя, після спричинення тілесних ушкоджень. За таких обставин, є підстави стверджувати, що тілесні ушкодження, вказані в п. а) даних Підсумків відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень (за критерієм небезпеки для життя), відповідно до п. 2.1.3 л/ «Правил».

Таким чином, допитавши обвинуваченого, потерпілу, свідка ОСОБА_10 та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Відповідно до ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила. Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно до ст.9 КПК України.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення; 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання. Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України покладається на прокурора.
Суд же відповідно до ст. 26 КПК України у кримінальному провадженні вирішує питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень, а ч.1 ст.337 КПК України передбачає, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.
Тобто обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.
Між тим, суд вважає, що стороною обвинувачення не було доведено те, що ОСОБА_8 різко наніс потерпілій ОСОБА_6 чотири удари кулаком правої і лівої руки в область грудей та живота, спричинивши останній тілесні ушкодження, враховуючи те, що як обвинувачений, так і сама потерпіла, що була безпосередньо допитана в судовому засіданні відповідно до вимог ст. 23 КПК України, стверджують про те, що ОСОБА_8 наніс потерпілій лише один удар рукою в область живота, ці обставини підтверджуються і письмовими доказами, а саме даними висновками експерта.

Наявність на тілі потерпілої легких тілесних ушкоджень сама потерпіла пояснює тим, що після того як ОСОБА_8 її вдарив, то за її проханням пішов викликати швидку медичну допомогу, а вона, самостійно виходячи з кімнати, перечепилась за поріг, та впала, а тому могла отримати тілесні ушкодження в області грудей.

Суд критично ставиться до даних, зазначених у протоколі допиту потерпілої від 07.07.2016 року, враховуючи те, що згідно медичної картки стаціонарної хворої, що була досліджена в судовому засіданні, саме в цей день о 12 годині ОСОБА_6 була оглянута завідуючим відділення після переведення її з реанімаційного відділення та знаходилась у стані середнього ступеня тяжкості, в той час як згідно вказаного протоколу допит потерпілої проводився з 12 годину по 12 годину 30 хвилин.

Переконливі докази, які б свідчили про нанесення вказаних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 обвинуваченим ОСОБА_8 , суду надані не були, а тому суд вважає показання обвинуваченого та потерпілої такими, що відповідають дійсності, оскільки вони узгоджуються між собою та з поданими суду письмовими доказами.

Крім того, відповідно до ст. 23 КПК України сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення, з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом. Даний обов`язок закону стороною обвинувачення не був виконаний. Свідок ОСОБА_9 викликався в судове засідання, призначене на 13 вересня 2016 року, однак до суду на виклик не з`явився, у зв`язку з чим до нього було застосовано примусовий привід, який виконаний не був. Судом було вжито всі можливі заходи для забезпечення явки в судове засідання вказаного свідка. З метою дотримання розумних строків розгляду, сторона обвинувачення відмовилась від його допиту.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_8 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілу, свідка ОСОБА_10 та дослідивши матеріали кримінального провадження, оцінивши докази в їх сукупності, які не викликають у суду сумніву в їх достовірності, вважає доведеною вину ОСОБА_8 у тому, що 6 липня 2016 року близько 16 години 30 хвилин, знаходячись у будинку АДРЕСА_3 , вчинив умисне тяжке тілесного ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який розлучений, неофіційно працює на будівництві, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та матір-пенсіонера, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше судимий,

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

За сукупності вказаних обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 121 КК України в межах санкції вказаної частини ст. 121 КК України, а саме у виді позбавлення волі.

В той же час, з урахуванням наявності пом`якшуючих обставин, обставин вчинення злочину, поведінку обвинуваченого після вчиненого, який викликав швидку медичну допомогу, добровільно відшкодував завдані збитки, щиро покаявся, попросив вибачення у потерпілої, думку потерпілої, яка зазначила, що сама спровокувала конфлікт з обвинуваченим, вибачила його та просила не позбавляти волі, наявність на утриманні обвинуваченого двох неповнолітніх дітей та матері-пенсіонера, суд дійшов висновку, що його перевиховання та виправлення можливе без ізоляції від суспільства та вважає за можливе застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням та покласти на обвинуваченого обов`язки, визначені ст.76 КК України, які сприятимуть його виправленню.

На погляд суду, зазначене покарання є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Крім того, суд вважає за необхідність застосувати ч. 1, ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувавши ОСОБА_8 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні. Цивільний позов не заявлено. Процесуальні витрати не понесені.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

з а с у д и в:
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 /три / роки.

Покласти на ОСОБА_8 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи і періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою змінити на особисте зобов`язання, звільнивши його з-під варти в залі суду.

Покласти на ОСОБА_8 , обов`язки:

1.прибувати до суду за викликом;

2.не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає ( АДРЕСА_2 ) без дозволу суду.

Зарахувати ОСОБА_8 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 72 КК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обвинуваченому роз`яснюється право подати клопотання про помилування, а також роз`яснюється учасникам кримінального провадження право ознайомитись із журналом судового засідання.

Суддя: