МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 480/1685/16-к
Провадження № 1-кп-480/167/16
Вирок
Іменем України
14 листопада 2016 року Миколаївський районний суд Миколаївській області в складі

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ;

прокурора ОСОБА_3 ;

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002316 від 13 жовтня 2015 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганськ, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця, призваного 10 квітня 2015 року ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу під час мобілізації на особливий період, проходить військову службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 у військовому званні солдат, на посаді курсанта навчального батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , освіта середня, не одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби під час мобілізації військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 та проходячи військову службу на посаді курсанта навчального батальйону зазначеної військової частини, на порушення вимог ст. ст. 9, 11, 16, 40, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551 XIV, ст. 1, ч. 3 ст. 24 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у вигляді не з`явлення на службу з відпустки, з метою зовсім ухилитися від військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, будучи придатним для проходження військової служби, 31 травня 2015 року, не з`явився на службу з відпустки до військової частини польова пошта В НОМЕР_2 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , з метою ухилення від військової служби.

Обвинувачений ОСОБА_4 будучи допитаним у судовому засіданні, свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро каявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення. Так, обвинувачений ОСОБА_4 показав суду, що 31.05.2016, він не повернувся з відпустки, яку проводив за місцем свого мешкання.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, враховуючи думку учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, при цьому з`ясував, те, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При викладених обставинах, суд вважає, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 408 КК України нез`явлення на службу, з метою ухилитися від військової служби, у разі відпустки, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_4 за місцем служби характеризується позитивно, відповідно до медичної характеристики стан здоров`я задовільний; на обліку у лікаря нарколога не перебуває, раніше не судимий; вчинив злочин вперше; повністю визнав вину.

Обставинами, які пом`якшують покарання є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин що пом`якшують та обтяжують покарання.

На підставі вищевикладеного, враховуючи обставини які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, суд вважає, що для попередження вчинення нових злочинів, а також для виправлення обвинуваченого слід обрати покарання у виді позбавлення волі з одночасним встановленням іспитового строку відповідно до ст. ст. 75, 76 КК України.
Згідно з положеннями ч. ч. 2, 3 ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Враховуючи те, що після вчинення ОСОБА_4 діяння, передбаченого цим кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінився, зокрема, ст. 76 КК України викладена в новій редакції, яка погіршує становище вказаної особи, а отже ця норма не має зворотної дії у часі, тому суд вважає за необхідне, покласти на ОСОБА_4 обов`язки визначені ст. 76 КК України, в редакції закону, що діяла на момент вчинення злочину.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальних витрат у кримінальному провадженні не має.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368, 370, 373, 374, 376 КПК України суд, -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 (три) роки.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей апеляційного оскарження, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1

14.11.2016