Номер провадження: 11-сс/785/1290/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.09.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 12.09.2016 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0006123 від 10.09.2016 року,

встановив:

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 12.09.2016 року задоволене клопотання слідчого Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, дітей не має, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України,
підозрюваного у кримінальному провадженні №0006123 від 10.09.2016 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється в тому, що 10.09.2016 року, приблизно об 11:45 годині, він, перебуваючи біля будинку №17 по вул. Бочарова, в м.Одесі, діючи з корисливих мотивів, умисно, з метою відкритого викрадення чужого майна, побачив раніше незнайому йому ОСОБА_10 , на шиї якої знаходився золотий ланцюжок вагою 5 г вартістю 3000 грн., золотий хрестик вагою 2 г вартістю 2000 грн. В зазначений момент у ОСОБА_8 виник злочинний умисел спрямований на відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насиллям, що не є небезпечним для життя та здоров`я. Далі, ОСОБА_8 , підійшовши до потерпілої зпереду, та застосовуючи насилля, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, потерпілої, яке виразилось в поштовху потерпілої в плече, від чого потерпіла втратила рівновагу та впала на землю, ОСОБА_8 в свою чергу ривком руки зірвав з її шиї вищезазначені золоті вироби та з місця правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на свій розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду на загальну суму 5000 грн.
Цього ж дня ОСОБА_8 був затриманий працівниками поліції в порядку, передбаченому ст.208 КПК України, та йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

12.09.2016 року слідчий звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з клопотанням, погодженим з прокурором, про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання мотивоване наявністю у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_8 , ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також неможливістю запобігання заявленим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 12.09.2016 року клопотання слідчого було задоволене та до підозрюваного ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 11.11.2016 року.

Ухвала мотивована тим, що слідчий у клопотанні вірно вказав, а прокурор під час судового розгляду довів наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_8 у вчиненні тяжкого злочину, можливості підозрюваного переховуватись від органу досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, впливати на потерпілу та свідків чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також неможливістю запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

На дану ухвалу захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_8 , вказує, що вважає ухвалу незаконною, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування своїх вимог захисник вказує, що слідчий суддя, застосовуючи до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не врахував відсутності у кримінальному провадженні майнової шкоди, визнання підозрюваним своєї вини, відсутність у нього наміру переховуватись від органів досудового розслідування та суду, та дійшов помилкового висновку про неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Заслухавши суддю-доповідача, думку захисника ОСОБА_7 , яка підтримала доводи своєї апеляційної скарги і просила її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить наступних висновків.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_8 в апеляційній скарзі не оспорюється та повністю підтверджується матеріалами, доданими до клопотання.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно вимог ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеній у п.69 рішення ЄСПЛ від 17.10.2013 року у справі "Таран проти України", пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

З матеріалів провадження вбачається, що слідчий суддя належним чином виконав вищевказані вимоги кримінального процесуального закону та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зокрема, слідчий суддя врахував, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, не має постійного місця проживання в м. Одесі, не має постійного місця роботи чи навчання, не має нікого на утриманні, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків та підтверджує наявність у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків.

При цьому апеляційний суд вважає, що визнання підозрюваним своєї вини на стадії досудового розслідування, з урахуванням характеру інкримінованого йому злочину, не може свідчити про відсутність ризиків у кримінальному провадженні.

Також слідчий суддя дійшов вірного висновку про необхідність не визначати розмір застави як альтернативного запобіжного заходу, оскільки ОСОБА_8 інкримінується вчинення злочину із застосуванням насильства.

Разом з цим, апеляційний суд вважає, що слідчим суддею був застосований запобіжний захід до ОСОБА_8 на строк, який перевищує строк досудового розслідування.

Згідно з вимогами п.2 ч.1 ст.219 КПК України, досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.
Так, з матеріалів справи вбачається, що досудове розслідування розпочалось 10.09.2016 року, цього ж дня ОСОБА_8 був затриманий та йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Таким чином, строк досудового розслідування спливає 10.11.2016 року.

Незважаючи на це, слідчий суддя застосував до підозрюваного ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 11.11.2016 року, тобто поза межами строку досудового розслідування.

Вищевикладені обставини в сукупності свідчать про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваної ухвали і постановлення нової ухвали про задоволення клопотання слідчого та застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 404, 405, 407, 409, 410, 411, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 12.09.2016 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0006123 від 10.09.2016 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 , - задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 09 листопада 2016 року, тобто в межах строку досудового розслідування.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4