печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 січня 2016 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

особи, яка звернулась із клопотанням ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді із клопотанням про зміну застосованого щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, із зняттям обов`язку носити електронний засіб контролю.

Подане клопотання обґрунтоване тим, що 19.11.2015 слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва за клопотанням заступника прокурора міста Києва застосований до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді екстрадиційного домашнього арешту змінено на домашній арешт в певний період доби з 22.00 год. до 06.00 год. ранку наступного дня та покладенням обов`язків з`являтися за викликом до прокуратури міста Києва та носити електронний засіб контролю.

Зазначає, що він має міцні соціальні зв`язки, оскільки перебуває в цивільному шлюбі, має постійне місце проживання, офіційне місце роботи та позитивні характеристики з місця роботи. Про те, що відносно нього порушено кримінальну справу і що він знаходиться у розшуку йому було невідомо, оскільки покинув Республіку Білорусь ще у вересні 2007 року, тоді як кримінальну справу порушено 30.12.2007, постанова про притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності датована 29.02.2008. Також зазначає, що ним подано заяву в Державну міграційну службу України про отримання статусу особи, яка потребує додаткового захисту, та кінцеве рішення з цього питання не прийнято. Крім того вказує, що при застосуванні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби є недоцільним та незаконним застосування електронного засобу контролю, оскільки в метро електронний засіб контролю не працює, та він становить небезпеку здоров`ю, оскільки не довзоляє пройти медичні обстеження через вплив на медичні прилади.

В судовому засіданні ОСОБА_5 вимоги клопотання підтримав повністю та зазначив, що відповідно до додаткового договору від 18.01.2016 розірвано договір оренди від 06.09.2015, на підставі якого він проживав за адресою АДРЕСА_1 , за якою застосовано домашній арешт, а тому він фактично позбавлений можливості виконувати умови домашнього арешту. На підставі викладеного вимоги клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Захисник ОСОБА_6 клопотання підтримав на підставі викладеного в ньому та вважав існуючими підстави для зміни запобіжного заходу.

Прокурор проти задоволення клопотання категорично заперечувала, зазначивши, що відносно ОСОБА_5 прийнято рішення про його видачі компетентним органам Республіки Білорусь, проте фактично на даний час вказане рішення не виконано, оскільки заявником оскаржується в порядку адміністративного судочинства рішення про відмову у наданні йому статусу особи, яка потребує додаткового захисту, та видача не може бути здійснена до остаточного вирішення означенного питання. Слідчими суддями перевірялось існування обставин для застосування запобіжного заходу у вигляді ектрадиційного арешту, а також щодо застосування домашнього арешту, та будь-яких законних підстав для зміни на даний час застосованого запобіжного заходу немає, тоді як зміна адреси проживання не може бути такою підставою.

Вислухавши позиції сторін, дослідивши матеріали клопотання та матеріали, надані в судовому засіданні, слідчий судя надходить до наступного висновку.

11.02.2015 заступником Генерального прокурора України ОСОБА_7 прийнято постанову про видачу до Республіки Білорусь громадянина ОСОБА_5 .

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07.04.2015 скарга ОСОБА_5 на постанову Генеральної прокуратури України від 11.02.2015 про його видачу в Республіку Білорусь залишена без здоволення. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23.12.2015 означене судове рішення залишено без змін.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18.01.2016 строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце проживання з 22.00 год. вечора до 06.00 год. ранку та покладенням обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України продовженодо 18.03.2016 включно.

Слідчий суддя не приймає доводів ОСОБА_5 щодо відсутності даних про перебування його у розшуку виходячи із довідки Робочого апарату Укрбюро Інтерполу від 02.10.2015, оскільки виходячи із даної довідки, з 24.08.2015 припинено інформаційну взаємодію в рамках Міждержавного банку даних, у зв`язку із чим відомості щодо перебування ОСОБА_5 у міждержавному розшуку в МВС України відсутні.

Слідчим суддею враховано відомості про ухилення ОСОБА_5 від правосуддя у запитуючій стороні та дотримання ним умов, на яких відбувалось звільнення його з-під варти під час цього кримінального провадження (зміна запобіжного заходу у вигляді екстрадиційного арешту на домашній арешт у певний період доби із покладенням обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України), тяжкість покарання, що загрожує особі в разі засудження із дотриманням вимог п. 2 ч. 1 ст. 585 КПК України, вік та стан здоров`я особи, видача якої запитується (а саме те, що він є особою молодого віку, щодо якої слідчому судді не надано даних про стан здоров`я, щоб унеможливили застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із покладенням, зокрема, обов`язку носити електронний засіб контролю), міцність соціальних зв`язків особи. На підставі оцінки означених даних у їх сукупності слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання ОСОБА_5 про зміну застосованого до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із покладенням обов`язків з`являтися за викликами до прокуратури міста Києва та носити електронний засіб контролю на запобіжний захід у вигляі особистого збов`язання без покладення обов`язку носити електронний засіб контролю, оскільки слідчий судя вважає недоведеними в силу принципу змагальності кримінального провадження те, що застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання без носіння електронного засобу контролю чи домашній арешт без носіння електронного засобу контролю гарантуватимуть запобігання втечі особи та забезпечення в подальшому за наявності відповідних підстав її видачі.

Також слідчий судя роз`яснює ОСОБА_5 що він може звернутись до слідчого судді із клопотанням в порядку ст. 201 КПК України про зміну способу виконання обов`язків, покладених на нього при застосуванні запобіжного заходу (а саме щодо зміни адреси, за якою застосовується домашній арешт), тоді як саме по собі скасування договору оренди та зміна місця проживання не є такими даними, що тягнуть за собою зміну запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 193, 194, 201, 309, 376, 585 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1