Дата документу Справа № 314/2167/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 314/2167/16-к Головуючий в 1 інстанції
Провадж. № 11-кп/778/900/16 ОСОБА_1
Категорія ч.5 ст. 72 Доповідач в 2 інстанції
КК України ОСОБА_2

УХВАЛА
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
розглянула 26 травня 2016 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 10 березня 2016 року, якою
відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про зарахування строку тримання під вартою в строк покарання призначеного вироком апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 23 березня 2002 року відповідно до вимог ст. 72 КК України.
Учасники судового провадження:
Встановлені ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 10 березня 2016 року обставини:
Засуджений вироком апеляційного суду автономної Республіки Крим від 23 березня 2002 року за ст.ст. 115 ч.2 п.6, 187 ч.4 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, ОСОБА_6 , який відбуває покарання в Софіївській виправній колонії № 55 УДПтСУ в Запорізькій області, звернувся до суду з клопотанням про зарахування строку тримання під вартою в місцях попереднього ув`язнення в строк покарання відповідно до вимог ст. 72 КК України.
Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 10 березня 2016 року в задоволенні клопотання ОСОБА_6 відмовлено з підстав засудження останнього не до строкового покарання, а до довічного позбавлення волі, на яке не розповсюджується дія ст. 72 КК України.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 посилається на неповноту судового розгляду, неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, відсутність в ст. 72 КК України прямої вказівки про неможливість застосування положень зазначеної норми до осіб засуджених до довічного позбавлення волі, необхідність застосування положень ч.1 ст. 5 КК України про зворотну дію кримінального закону. Крім того, посилається на невідповідність викладеного в ухвалі посилання «про висловлення думки засудженого» фактичним обставинам справи з огляду на відсутність його в судовому засіданні як фактично так і в режимі відеоконференції. Просить ухвалу скасувати, матеріали провадження повернути до суду на новий судовий розгляд.
Заслухавши доповідача, адвоката, яка підтримала вимоги апеляційної скарги з підстав порушення судом права засудженого на захист, позицію прокурора щодо часткового задоволення апеляції з підстави порушення права ОСОБА_6 на захист за відсутності захисника під час розгляду заявленого засудженим клопотання, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з інших підстав, ніж вказував засуджений.
Відповідно до вимог ст. 409 КПК України підставами для скасування судового рішення в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального законодавства, тобто такі порушення, які згідно з положеннями ч.1 ст. 412 КПК України перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обгрунтоване судове рішення.
Відповідно до положень ст. 537 КПК України питання, пов`язані з виконанням покарання відносяться до питань, які вирішуються судом в порядку виконання вироку.
Розглядаючи питання в порядку виконання вироку суду, суд повинен дотримуватись загальних засад кримінального провадження, закріплених ст. 7 КПК України, в тому числі й щодо забезпечення гарантованого ст. 20 КПК України права засудженого на захист.
Так, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 засуджений до основного покарання у вигляді довічного позбавлення волі за скоєння особливо тяжких злочинів.
Відповідно до ч.1 ст. 52 КПК України у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів участь захисника є обов`язковою.
Отже, суд зобов`язаний був забезпечити засудженого можливістю користуватися допомогою захисника, що проігноровано та призвело до істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.
З метою додержання принципу, передбаченого ст. 20 КПК України щодо забезпечення права засудженого на захист, оскаржуване рішення, відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 409, ч.1 ст. 412, ст. 415 КПК України, підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, під час якого місцевому суду необхідно вирішити поставленні перед ним питання з дотриманням норм кримінального процесуального законодавства.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 10 березня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про зарахування строку тримання під вартою в строк покарання призначеного вироком апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 23 березня 2002 року відповідно до вимог ст. 72 КК України, скасувати, призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4