АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/178/2016 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 лютого 2016 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

представників власника майна ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника ТОВ «ТЕКСЛАЙФ» ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 17 грудня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 та накладено арешт на кошти, які знаходяться на рахунку ТОВ «ТЕКСЛАЙФ» () № НОМЕР_1 , який відкрито в ПАТ «ДІВІ БАНК» (МФО 380827), юридична адреса: місто Київ, вул. Ігорівська/Набережно-Хрещатицька, буд. 13/5 (літ. А), в частині видатку коштів, з можливістю зарахування на зазначений рахунок коштів, що надходять, із зобов`язанням повідомляти правоохоронні органи усно та письмово про суму коштів, що знаходяться на цьому рахунку за першим запитом прокурора на час його надання і на момент оголошення ухвали слідчого судді.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник ТОВ «ТЕКСЛАЙФ» ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про поновлення йому строку на оскарження ухвали слідчого судді, просить її скасувати та відмовити в задоволенні клопотання прокурора.
В обґрунтування клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження ОСОБА_6 зазначає, що розгляд клопотання прокурора був здійснений без виклику представника ТОВ «ТЕКСЛАЙФ», а про ухвалу слідчого судді товариство дізналося лише 23 грудня 2015 року по телефону при спілкуванні із представниками банку.

Стосовно ухвали слідчого судді, то ОСОБА_6 вважає її незаконною та необґрунтованою. Зокрема, апелянт стверджує, що ТОВ «ТЕКСЛАЙФ» є суб`єктом реального сектору економіки, займається оптовою торгівлею, його засновником та директором була ОСОБА_9 , а з 19 жовтня 2015 року ОСОБА_10 . При цьому представник зазначає, що ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та інші невстановлені особи, про яких йде мова в оскаржуваній ухвалі, ніколи не мали і не мають відношення до діяльності ТОВ «ТЕКСЛАЙФ». Також апелянт стверджує, що всі накладні товариством зареєстровані в ЄРПН, податкові декларації подано, податки сплачено, податкового боргу немає, а ТОВ «ТЕКСЛАЙФ» чи його посадові особи ніколи не займались зняттям готівки в банківських установах.

На думку представника, в клопотанні прокурора та в оскаржуваній ухвалі немає жодних доказів наявності підстав вважати, що грошові кошти на банківському рахунку ТОВ «ТЕКСЛАЙФ» відповідають критеріям, передбаченим ч. 2 ст. 167 КПК України. Також апелянт зазначає, що клопотання та ухвала слідчого судді не містять жодного посилання на конкретні докази, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення, не вказано, який саме розмір шкоди може бути інкримінований ТОВ «ТЕКСЛАЙФ», а накладений арешт фактично унеможливлює нормальну господарську діяльність товариства, оскільки з арештованого рахунку неможливо провести сплату податків та зборів, інших обов`язкових платежів, а також заробітної плати.

Прокурор п`ять разів викликався в засідання суду апеляційної інстанції, але жодного разу до суду не прибув, про причини своєї неявки кожного разу не повідомляв, а тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі прокурора.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників власника майна, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що строк апеляційного оскарження представникТОВ «ТЕКСЛАЙФ» ОСОБА_6 не пропустив, а його апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, у відповідності до абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, що в даному випадку мало місце, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, клопотання прокурора про арешт майна було розглянуто слідчим суддею 17 грудня 2015 року без виклику представника ТОВ «ТЕКСЛАЙФ». Лише 23 грудня 2015 року товариство дізналося від представників банку про ухвалу слідчого судді, а 28 грудня 2015 року представник ТОВ «ТЕКСЛАЙФ» ОСОБА_6 подав до Апеляційного суду міста Києва апеляційну скаргу. Таким чином, ОСОБА_6 не пропустив п`ятиденний строк апеляційного оскарження.

Що стосується безпосередньо апеляційної скарги, то слід звернути увагу на такі обставини.

Як вбачається з матеріалів провадження, Головним слідчим управлінням МВС України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000133, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 березня 2015 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 205-1, ч. 2 ст. 209 КК України.

Органи досудового розслідування вважають встановленим, що в період 2014 2015 років ОСОБА_12 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_11 та іншими невстановленими особами на території Вінницької, Київської, Львівської, Черкаської, Чернігівської області та міста Києва, в порушення ст. ст. 81, 87, 89 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 56, 57, 62, 79, 80, 89 Господарського кодексу України та ст. ст. 8, 24 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, створили ряд суб`єктів господарської діяльності (юридичних осіб) ТОВ «АГРО-СПРАВА» (), ТОВ «АУГУСТА» (), ТОВ «ОСНОВТОРГ» (), ТОВ «МАКСВЕЛТОРГ» (), TOB «ВІТЕЗ» (), ТОВ «АГРО-КВЕСТ» (), ТОВ «ПОДІЛЛЯАГРОБУД» (), TOB «САВАНТ-А» (), TOB «ТОНІС ЛТД» (), ТОВ «ТУКАН ЛТД» (), ТОВ «БУДВІК» (), TOB «ВЕРЗЕН ЛТД» (), ТОВ «УОЛІС» (), ТОВ «АГРО ВАРСК» (), ТОВ «АТОЛ-АГРО М» (), ТОВ «ФРУТІК» (), ТОВ «ВЕРЕЗА» (), ПП «КОНСУЕЛА- ЧЕРКАСИ» (), ТОВ «БВА-ТРЕЙД» (), ТОВ «АЛЮТЕХ-В» (), ТОВ «ТЕКСЛАЙФ» (), TOB «ОВЕРСІ» (), ТзОВ «ОПТСЕЙЛ» (), ТОВ «ГЛОБАТЕКС» () з метою прикриття незаконної діяльності, яка направлена на здійснення незаконних фінансово-господарських операцій по переводу безготівкових коштів у готівку з використанням поточних розрахункових рахунків зазначених підприємств, відкритих в ПАТ «ДІВІ БАНК» (МФО 380827), ПАТ КБ «КСГ БАНК» (МФО 380292), АТ «СБЕРБАНК РОСІЇ» (МФО 320627), ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» (МФО 300614), ЗАХІДНЕ ГРУ ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» м. Львів (МФО 325321), ПАТ «БАНК ВОСТОК» (МФО 307123), Акціонерний банк «ПІВДЕННИЙ» (МФО 328209), формування витрат та податкового кредиту для інших суб`єктів підприємницької діяльності без фактичного здійснення господарських операцій з продажу (придбання) товарів (виконання робіт, надання послуг), документального оформлення безтоварних операцій.

Внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205 КК України, тобто створення вищевказаних фіктивних підприємств, здійснили фінансові операції з коштами, які надійшли за начебто виконані роботи (надані послуги) від підприємств реального сектору економіки, які фактично не виконувалися, з метою виводу грошових коштів у тіньовий неконтрольований державою обіг, переведення їх у готівку та їх легалізацію, використовуючи для розміщення, руху та зняття коштів рахунки, які відкриті у ПАТ «ДІВІ БАНК» (МФО 380827), ПАТ КБ «КСГ БАНК» (МФО 380292), АТ «СБЕРБАНК РОСІЇ» (МФО 320627), ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» (МФО 300614), ЗАХІДНЕ ГРУ ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» м. Львів (МФО 325321), ПАТ «БАНК ВОСТОК» (МФО 307123), Акціонерний банк «ПІВДЕННИЙ» (МФО 328209), вчинили фінансові операції по легалізації (зняттю) зазначених коштів в сумі понад 23000000 гривень, яка у 18000 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, тобто є особливо великим розміром.

Дії невстановлених осіб, які, використовуючи підконтрольні їм фіктивні підприємства, здійснюють незаконну діяльність кваліфіковано за ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 209 КК України.

Також органи досудового розслідування вважають встановленим, що зазначена група осіб, використовуючи підконтрольні фіктивні підприємства, з метою прикриття незаконної діяльності, яка направлена на конвертацію безготівкових коштів в готівку, у період 2014 2015 років в ПАТ «ДІВІ БАНК» (МФО 380827) відкрили поточний банківський рахунок суб`єкта підприємницької діяльності, а саме ТОВ «ТЕКСЛАЙФ» () № НОМЕР_1 .

17 грудня 2015 року прокурор відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на кошти, які знаходяться на рахунку ТОВ «ТЕКСЛАЙФ» () № НОМЕР_1 , який відкрито в ПАТ «ДІВІ БАНК» (МФО 380827), юридична адреса: місто Київ, вул. Ігорівська/Набережно-Хрещатицька, буд. 13/5 (літ. А), в частині видатку коштів, з можливістю зарахування на зазначений рахунок коштів, що надходять, із зобов`язанням повідомляти правоохоронні органи усно та письмово про суму коштів, що знаходяться на цьому рахунку за першим запитом прокурора на час його надання і на момент оголошення ухвали слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 17 грудня 2015 року клопотання прокурора було задоволено.

Задовольняючи клопотання прокурора, внесене в межах кримінального провадження № 0000133, про накладення арешту на кошти, які знаходяться на рахунку ТОВ «ТЕКСЛАЙФ» () № НОМЕР_1 , відкритому в ПАТ «ДІВІ БАНК» (МФО 380827), слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення прокурора ОСОБА_8 та,дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку, що існують достатні підстави вважати, що кошти на зазначеному рахунку, відкритомуТОВ «ТЕКСЛАЙФ» () в ПАТ «ДІВІ БАНК» (МФО 380827), є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 209 КК України.

З таким рішенням слідчого судді погодитися неможливо з огляду на наступні обставини.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Однак, зазначених вимог закону слідчий суддя та прокурор не дотрималися.
Зокрема, вказуючи у клопотанні, що ТОВ «ТЕКСЛАЙФ» має ознаки фіктивності та створене з метою протиправного перерахування коштів, прокурор повинен був зібрати та надати слідчому судді достатні на даному етапі досудового розслідування докази того, що у осіб, які стоять за придбанням/створенням ТОВ «ТЕКСЛАЙФ», був відсутній намір здійснювати діяльність, зафіксовану в установчих документах і пов`язану з виробництвом товарів, виконанням робіт чи наданням послуг. Між тим, прокурор жодних доказів, отриманих в результаті проведення слідчих дій, які б підтверджували вказані висновки, слідчому судді не надав. Крім того, прокурор не долучив до матеріалів клопотання протоколи допиту власника ТОВ «ТЕКСЛАЙФ», працівників цього товариства, будь-яких інших осіб, які б підтверджували обставини фіктивного підприємництва, чи будь-яких документальних даних, які б могли свідчити, що ТОВ «ТЕКСЛАЙФ» не здійснює діяльність, зазначену в установчих документах, та створено для прикриття незаконної діяльності.

Твердження прокурора, що через ТОВ «ТЕКСЛАЙФ» обготівковувались грошові кошти з метою мінімізації податкового навантаження та штучного формування податкового кредиту носять абстрактний, абсолютно неконкретизований характер та не мають під собою жодного підґрунтя, а тому не дозволяють дійти висновку, що мала місце подія вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 205 КК України, за участю ТОВ «ТЕКСЛАЙФ».

Крім того, прокурором не надано наявних підстав вважати, що службовими особами ТОВ «ТЕКСЛАЙФ» було здійснено будь-які незаконні дії, спрямовані на те, щоб унеможливити або утруднити встановлення факту одержання коштів внаслідок предикатного діяння, приховати чи замаскувати «справжній характер» грошових коштів.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник власника майна повідомив, що ТОВ «ТЕКСЛАЙФ» здійснює законну господарську діяльність, не має ознак фіктивності і у товариства відсутні операції із переведення безготівкових коштів у готівку.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був упевнений в тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати судді упевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

В клопотанні прокурора про арешт коштів, які знаходяться на рахунку ТОВ «ТЕКСЛАЙФ», жодного доказу не наведено, а тому існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінальних правопорушень за участю службових осіб ТОВ «ТЕКСЛАЙФ» в ухвалі слідчого судді, всупереч вимогам кримінального процесуального закону, є недоведеним.

Також в ухвалі слідчого судді не наведено посилань на жоден доказ вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 205-1, ч. 2 ст. 209 КК України, та не проаналізовано доводи клопотання в контексті тих обставин кримінального провадження, які мають відношення до діяльності ТОВ «ТЕКСЛАЙФ».

Більш того, у кримінальному провадженні не повідомлено про підозру жодній особі, а це, в свою чергу, підтверджує, що орган досудового розслідування на даному етапі кримінального провадження не зібрав достатньої сукупності доказів, які б в тій чи іншій мірі доводили існування обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 205-1 та ч. 2 ст. 209 КК України.

Враховуючи те, що за матеріалами клопотання відсутні достатні докази вчинення кримінальних правопорушень за участю ТОВ «ТЕКСЛАЙФ», в тому числі є недоведеним факт незаконного перерахування коштів на рахунки товариства та їх легалізації шляхом обготівковування, тому наявність підстав вважати, що існує правова підстава для арешту майна цього товариства взагалі спростовується. Тобто, спростовується той факт, що кошти, які знаходяться на рахунку ТОВ «ТЕКСЛАЙФ», є предметом кримінального правопорушення або набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, а отже висновки прокурора та слідчого судді з цього приводу є помилковими.

Крім того, ні прокурор, ні слідчий суддя, в порушення вимог закону, не оцінили розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, як незаконна, а апеляційна скарга задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора як такого, що внесено до суду з порушенням ст. 171 КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ТОВ «ТЕКСЛАЙФ» ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 17 грудня 2015 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 та накладено арешт на кошти, які знаходяться на рахунку ТОВ «ТЕКСЛАЙФ» () № НОМЕР_1 , відкритому в ПАТ «ДІВІ БАНК» (МФО 380827), скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 про накладення арешту на кошти, які знаходяться на рахунку ТОВ «ТЕКСЛАЙФ» () № НОМЕР_1 , відкритому в ПАТ «ДІВІ БАНК» (МФО 380827), відмовити.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4