Ухвала
іменем україни

Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

головуючої ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 14 квітня 2016 року касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 02 лютого 2016 року,

в с т а н о в и в:
Як убачається з матеріалів провадження за скаргою, ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 02 лютого 2016 року задоволено клопотання ОСОБА_5 та на підставі ч. 5 ст. 72 КК засудженому зараховано в строк відбуття покарання, призначеного за вироком Апеляційного суду Чернівецької області від 06 грудня 2010 року, строк утримання його під вартою з 08 вересня 2008 року по 24 квітня 2012 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Захисник ОСОБА_4 звернулася зі скаргою, яка по суті є касаційною, до якої додає копію оскаржуваної ухвали та просить суд касаційної інстанції вирішити питання про зарахування строку перебування ОСОБА_5 в установі тимчасового тримання (термін слідування під вартою засудженого з установи тимчасового тримання до установи виконання покарань) у строк покарання.
Перевіривши касаційну скаргу та додану до неї копію судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 424 КПК у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Зі змісту наданої ухвали убачається, що вона стосується питання пов`язаного із виконанням вироку і постановлена відповідно до розділу VIII«Виконання судових рішень» КПК. Крім того, ухвалення такого рішення не охоплюється поняттям «кримінальне провадження», визначення якого дано в п. 10 ч. 1 ст. 3 цього Кодексу.
Таким чином, виходячи з положень статей 424, 539 КПК, оскаржуване судове рішення не може бути переглянуто в касаційному порядку.
До того ж, порушене захисником питання про зарахування строку перебування засудженого в установі тимчасового тримання у строк покарання, не належить до компетенції суду касаційної інстанції. Відповідно до положень КПК та Закону України від 26 листопада 2015 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» зазначене питання може бути вирішено судом, що виніс обвинувальний вирок або місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок (за правилами ст. 539 КПК).

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції, а тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Керуючись ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального Кодексу України, суд
п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 02 лютого 2016 року щодо засудженого ОСОБА_5 .
Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3