Справа № 206/5073/15-к
Провадження № 1-кп/206/14/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"13" липня 2016 р. Самарський районний суд м. Дніпро у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження, що внесене до ЄРДР за №0001343 від 24.11.2014 року відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, не працюючого, одруженого, має неповнолітню дитину 2010 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125 КК України,-
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника-адвоката ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
представника потерпілого-адвоката ОСОБА_8
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , 04.08.2014 року приблизно о 09 годині 30 хвилин, прийшовши до будинку АДРЕСА_1 , побачив ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , з якими в нього на побутовому ґрунті раніше склалися неприязні відносини. На ґрунті вказаних неприязних відносин між останніми виникла сварка, в ході якої у обвинуваченого ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, реалізуючи який в той же день, тобто 04.08.2014 року приблизно о 09 годині 30 хвилини у будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_3 діючи умисно, виштовхав ОСОБА_6 на подвір`я, де продовжуючи діяти з прямим умислом, правою рукою завдав одного удару по тулубу ОСОБА_6 , яка намагаючись захиститись від удару, виставила праву руку. Після чого ОСОБА_3 правою рукою взяв ОСОБА_6 за шию, а лівою рукою - за ліву руку останньої і виштовхав її до воріт вказаного домоволодіння.
У результаті умисних дій ОСОБА_3 ОСОБА_6 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: синця та садна по задній поверхні правого передпліччя від середньої до нижньої третини, які, згідно висновку судово-медичної експертизи №3603 е від 17.09.2014 року, за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.
Крім того, ОСОБА_3 в той же день, тобто 04.08.2014 року приблизно о 10 годині 00 хвилин, знаходячись на прибудинковій території вищезазначеного домоволодіння, побачив ОСОБА_7 , з яким в нього на побутовому ґрунті раніше склалися неприязні відносини. На ґрунті вказаних неприязних відносин між останніми виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, реалізуючи який 04.08.2014 року приблизно о 10 год. 00 хв. у дворі домоволодіння АДРЕСА_1 , обвинувачений ОСОБА_3 , діючи умисно, кулаком своєї правої руки завдав не менше одного удару в голову ОСОБА_7 .
В результаті умисних дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_7 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, які, згідно висновку судово-медичної експертизи № 3582 е від 16.09.2014 року, за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6 діб, але не більше, як три тижні (21 день).
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень не визнав в повному обсязі та пояснив наступне, що 04.08.2014 року його вранці розбудила його дружина ОСОБА_10 та повідомила, що її батьки не можуть зайти до його , обвинуваченого, будинку, який розташований по АДРЕСА_1 , через те, що замінена хвіртка. Після чого він разом із своєю знайомою-юристом поїхав туди та дійсно побачив, що хвіртка замінена разом із замками, із-за цього він переліз через паркан та відчинив ворота, а його дружина викликала працівників міліції. Він направився до дверей будинку, де, почувши, що всередині хтось є, почав стукати, однак двері ніхто не відчинив, тому він заліз у вікно, пішов до коридору та відчинив двері. Стверджував, що у будинку у нього зберігалось приблизно 10000 гривень. Вийшли тітка ОСОБА_11 його мачуха та невідома вагітна дівчина, які почали на нього кричати, щоб він забирався геть, оскільки це не його будинок. Його дружина попросила його вийти на вулицю, щоб уникнути конфлікту, на що він погодився, та всі стали чекати на приїзд працівників міліції. Раптом у двір прийшов його батько ОСОБА_7 з невідомою жінкою та почав із ним лаятись, однак він на це не звертав уваги. Потім приїхали працівники міліції, подивились документи, відібрали пояснення, після чого він звідти поїхав. Зауважив на тому, що йому не відомо звідки у його батька та мачухи ОСОБА_7 та ОСОБА_6 тілесні ушкодження та пропонував альтернативну версію подій за участі батька, який нібито сам собі та дружині наносив ушкодження, про що йому стало відомо від сусідки.
Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини, винуватість останнього повністю підтверджується безпосередньо дослідженими під час судового розгляду доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила суду, що 04.08.2014 року приблизно о 09 год. 00 хв. їй зателефонувала її вагітна невістка ОСОБА_12 , яка почувалась зле, попросила прийти до неї додому, отже , коли вона прийшла до будинку АДРЕСА_1 , то почула гуркіт, крізь вікно влазив в дім її пасинок ОСОБА_13 з криками «гроші». ОСОБА_14 схопив за волоси невістку Лілію, витягнув на ганок та почав її лупцювати. Після чого витягнув і її, потерпілу , схопив за шию правою рукою і почав тягти, бив лівою рукою по правій руці та по колінах ногами, штовхаючи до самих воріт. Потім у зв`язку з тим, що невістка ОСОБА_15 встигла зателефонувати її чоловікові ОСОБА_7 , той прийшов в дане домоволодіння, однак без з`ясування обставин ОСОБА_13 , почав лупцювати і батька. Після чого вони викликали працівників міліції.
Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив суду, що 04.08.2014 року приблизно о 10 год 00 хв. до нього зателефонувала його жінка ОСОБА_6 та попросла прийти до будинку АДРЕСА_1 , оскільки обвинувачений б`є вагітну невістку ОСОБА_16 . Він разом з сусідкою ОСОБА_17 побігли туди, коли прийшли, побачили , що ворота у домоволодіння були відчинені, а у кінці будинку з правої сторони стояла ОСОБА_18 , тримаючись за вольєр, а ОСОБА_14 тягнув її за волосся та бив. Тонконог ОСОБА_19 у цей час намагалась заважати обвинуваченому бити вагітну невістку, хапаючи його за руки та відтягуючи від неї. Потім ОСОБА_14 побачив його та схопив ОСОБА_6 , придавив її до землі та почав тягнути до самого паркану, при цьому наносив удари мачусі ногами. Потім обвинувачений підійшов до нього та вдарив 3-4 рази правою рукою у голову, від нанесених ударів він, потерпілий, впав.
З показів обвинуваченого та потерпілих судом встановлено, що між ними тривалий час існують неприязні стосунки через спір про належність будинку АДРЕСА_1 , однак покази у цій частині не стосуються розгляду кримінального провадження, а є прерогативою цивільного судочинства.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 повідомила суду, що обвинувачений є братом її чоловіка, з яким у неї склались погані стосунки, 04.08.2014 року вона вранці подзвонила свекрусі ОСОБА_6 та попрохала її прийти до неї додому, так як почувалась на останніх місяцях вагітності зле, свекруха знаходилась біля неї, коли вона лежала на ліжку, подавала воду, поруч був її малолітній син. В цей яас приблизно о 10 год. ранку вони почули грюкання воріт, після чого у вікно вліз брат її чоловіка ОСОБА_13 , схопив її за волосся та почав тягнути через коридор за межі будинку, при цьому наносив удари, дотягнувши до ганку, кинув її і повернувся за ОСОБА_6 . У цей час вона зателефонувала свекру ОСОБА_7 , щоб той прийшов. Після чого ОСОБА_3 знов схопив її, однак її почала захищати свекруха ОСОБА_6 , намагаючись відтягнути обвинуваченого, однак той почав і її лупцювати руками по тілу, схопив правою рукою за ліву руку та за шию і почав тягнути до виходу. У цей момент прийшов ОСОБА_7 , і ОСОБА_13 вдарив його кулаком правої руки по голові приблизно 4-5 разів. Вона викликала працівників міліції. Після всього цього ОСОБА_3 вийшов за ворота і перебував там разом із своєю дружиною та юристом до приїзду оперативної групи.
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що вона є дружиною обвинуваченого ОСОБА_3 , 04.08.2014 року її батьки поїхали копати картоплю за адресою: АДРЕСА_1 , але не змогли потрапити у двір, через те , що була замінена хвіртка, про що вони їй повідомили у телефонній розмові, у зв`язку з цим вони з чоловіком зателефонували їх адвокату та всі разом направились за вищевказаною адресою. Коли приїхали, то побачили, що дійсно все було змінено, а тому ОСОБА_3 переліз через паркан та відчинив ворота. Потім він заліз у вікно будинку та відчинив вхідні двері, при цьому з будинку вибігли ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , які почали ображати, штовхати та кричати на її чоловіка. Тому вона викликала працівників міліції, а їх адвокат запропонувала вийти на вулицю, щоб уникнути конфлікту. Коли вони стояли на вулиці, чекаючи на приїзд працівників міліції, приїхали її батьки, підійшов ОСОБА_7 з якоюсь жінкою. ОСОБА_7 консультував ОСОБА_6 та ОСОБА_9 щодо показів, які їм буде необіхно дати, коли приїде міліція. Стверджувала, що її чоловік нікому того дня тілесних ушкоджень не спричиняв.
Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні пояснила, що 04.08.2014 року до неї зателефонував ОСОБА_3 та повідомив, що його будинок зачинений, приїхавши на місце за адресою: АДРЕСА_1 вона порадила ОСОБА_21 залізти у вікно, де на той час перебували ОСОБА_6 та ОСОБА_9 . Після чого ОСОБА_3 , залізши у вікно, відчинив двері будинку з середини, на порозі стояла ОСОБА_9 , а ОСОБА_6 вибігла та почала виштовхувати їх з подвір`я, схопила її за руку та у цей час ОСОБА_3 відштовхнув свою мачуху від неї, свідка. Після чого вона порадила дружині обинуваченого викликати працівників міліції. Приблизно через годину-півтори прийшов ОСОБА_7 з якоюсь жінкою та почав консультувати ОСОБА_9 та ОСОБА_6 з приводу дачі пояснень працівникам міліції.
Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні пояснила суду, що приблизно о 09 год. - 10 год. ранку вона прийшла до ОСОБА_7 за побутовим спорядженням і він попросив її сходити у інший будинок по АДРЕСА_1 , підійшовши до даного будинку, вони побачили машину сина потерпілих- ОСОБА_14 , з будинку ОСОБА_14 витягував вагітну жінку, вона схопилась за вольєр, а в цей час її лупцював ОСОБА_14 , ОСОБА_6 намагалась його відтягнути , тоді він переключився на неї, і правою рукою схопив за шию, а лівою скрутив ліву руку і виштовхував за двір, тоді їй на допомогу кинувся ОСОБА_7 та ОСОБА_14 вдарив і його декілька разів кулаком по голові і той впав. Потім ОСОБА_3 вийшов з подвір`я. У потерпілої були побиті руки та ноги, а потерпілий лежав на землі без свідомості, крові на ньому не було та були гематоми, «шишки» на голові, обличчя «зчісане». Потім потерпілого посадили на стілець та перенесли на ліжко, а коли приїхали працівники міліції вивели на вулицю.
Експерт ОСОБА_23 в судовому засіданні показала, що вона повністю підтримує свої експертні висновки, окрім того підтвердила, що нею було проведено судово-медичне дослідження (обстеження) № 3359 02.09.2014 року ОСОБА_7 , за направленням з Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області. Пояснила, що проводила дослідження та складала висновок на підставі амбулаторної картки, медичної документації лікаря - нейрохірурга та огляду ОСОБА_7 . Зазначила, що тривалість курсу лікування потерпілого ОСОБА_7 не визначає ступінь тяжкості отриманих ним тілесних ушкоджень. Крім того пояснила, що надана на дослідження медична документація дала їй підстави віднести виявлені у потерпілого тілесні ушкодження за ступенем тяжкості до легких, а не до середнього ступеню тяжкості. Також пояснила, що проведений слідчий експеримент, не може впливати на визначення нею ступеню тяжкості отриманих тілесних ушкоджень.

Експерт ОСОБА_24 також підтвердила наявність тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_6 , що витікало з описової частини акту судово-медичного дослідження та з тих даних, які були отримані нею, як експертом. Вважає, що висновок судово-медичної експертизи № 3603 е від 15.09.2014 року про ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілої ОСОБА_6 , даний нею у відпровідності до Правил судово- медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень та Інструкції про проведення судово- медичної експертизи і жодних протиріч з правовою базою не має.

Винність обвинуваченого, окрім показів потерпілих, свідків, експертів, даних безпосередньо в судовому засіданні, також підтверджується й іншими письмовими доказами, перевіреними та дослідженими в судовому засіданні.
Протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 19.08.2014 року (т.1 а.п 19).
Протоколами огляду місця події від 04.08.2014 року зразу ж після виклику ОСОБА_9 працівників міліції та 19.08.2014 року ( т.1 а.п. 10-11, 22-23).
Із даних протоколів огляду місця події з таблицею зображень від 04.08.2014 року та 19 серпня 2014 року вбачається, що була оглянута та детально описана ділянка території за адресою: АДРЕСА_1 , де відбувались події 04 серпня 2014 року (т.1 а.п. 22-23).
Згідно висновку експерта № 3582е від 16 вересня 2014 року у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, що спричинені від дії тупих твердих предметів. За своїм характером виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що зумовили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше як три тижні (21 день) (т. 1 а.п. 50-51).
З висновку експерта № 3603е від 17.09.2014 року вбачається, що у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: синця та садна по задній поверхні правого передпліччя від середньої до нижньої третини. Виявлені у неї тілесні ушкодження не відображають на собі характерологічні особливості та розміри травмуючого предмету, яким були нанесені. Можливо лише вказати, що вони спричинені від дії тупого твердого предмету, з обмеженою контактуючою поверхнею, що діяв в область правого передпліччя. Враховуючи харктер та локалізацію виявлених у неї тілесних ушкоджень, ступінь ознак їх загоєння (синець синюшно-фіолетового кольору з нечіткими жовто-зеленими контурами; садно під буро-коричневою коринкою вище рівня оточуючої шкіри, яка відшаровується по периферії), можливо вказати, що термін їх спричинення становить біля 4-6 діб до моменту огляду, тобто вони могли бути отримані і в термін на який вказує обстежена та слідчий у постанові. Виявлені у неї тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. Враховуючи характер, локалізацію та кількість виявлених у неї тілесних ушкоджень, можливо вказати, що вони могли бути спричинені і від 1-ї механічної дії (т. 1 а.п. 58-59).
Крім того, суд приймає до уваги дані акту судово-медичного дослідження (обстеження) ОСОБА_6 № 2985 від 08.08.2014 року, відповідно до якого у неї виявлені тілесні ушкодження у вигляді: клінічно встановленого діагнозу: «забій лівого колінного суглобу», синця та садна в області правого передпліччя, що спричинені від дії тупого твердого предмету, можливо з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо в термін , на який вказує обстежена. За своїм характером виявлені у неї тілесні ушкодження в області передпліччя відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. Та акту судово-медичного дослідження (обстеження) ОСОБА_7 № 3359 від 02.09.2014 року, відповідно до якого у нього виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, що спричинені від дії тупого твердого предмету (предметів), можливо в термін, на який вказує обстежений. За своїм харктером виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше, як три тижні (21 день) (т. 4 а.п. 77-80).
Висновком додаткової судово-медичної експертизи № 2598е від 04.07.2016 року, призаченої судом за клопотанням строни захисту, відповідно до якого виявлені у ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку. За своїм характером виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що зумовили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше як три тижні (21 день). На підставі пункту 2.3.3 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6. Враховуючи дані повторної консультації лікаря нейрохірурга, можливо вказати, що діагноз: «ЗЧМТ, струс головного мозку» (04.08.2014 року) встановлений правильно, на основі факту втрати свідомості, наростання координаторних розладів, лікворної гіпертензії (по даним ЕХО ЕГ). Лікування в гострому періоді черепно-мозкової травми відрізняється від призначень лікарем при судинній вестибулопатії. В подальшому лікування судинної патології та гострої черепно-мозкової травми передбачає отримання судинних препаратів (т. 4 а.п. 195-196).
При цьому як вбачається з акту судово- медичного обстеження потерпілого ОСОБА_7 № 3359 від 02.09.2014 року потерпілий ОСОБА_7 звернувся до лікаря - невропатолога 06.08.2014 року зі скаргами на короткочасну втрату свідомості після того, як 04.08.2014 року був побитий сином. Проходив курс лікування, але від гостіпалізації відмовився ( т.3 а.п.79-80), і це підтверджує покази потерпілого ОСОБА_7 про те, що він своєчасно звернувся за меддопомогою, а відмовився від госпіталізазії лише з огляду на те, що боявся залишати саму дружину вдома, так як син веде себе по відношенню до них дуже агресивно
Тобто суд вважає, що висновок додаткової судово-медичної експертизи підтвердив наявність у потерпілого ОСОБА_7 тілесних ушкоджень у вигляді черепно-мозкової травми та струсу головного мозку, з приводу чого він і проходив курс лікування, а не з приводу наявної у нього, як у літньої людини, хронічної хвороби судин головного мозку.
В ході судового розгляду потерпілі достатньо послідовно повідомили про обставини їх побиття обвинуваченим. Хронологія та послідовність розвитку подій 04 серпня 2014 року, встановлених судом на підставі проаналізованих доказів, з переконливістю вказують на те, що тілесні ушкодження потерпілим були нанесені саме обвинуваченим і саме при обставинах, встановлених в судовому засіданні, і на які вказує орган досудового слідства в обвинувальному акті.
А незначні розбіжності між показами потерпілих та свідка ОСОБА_9 на думку суду є результатом тривалого часу між вказаними подіями та судовим розглядом справи, що могло призвести і до забування деяких подій свідком.
Аналіз свідчень ОСОБА_3 в суді, зважаючи на рівень їх аргументованості, переконливості та послідовності, а також інших факторів, дає підстави вважати покази обвинуваченого в частині його тверджень, що він не наносив жодних ударів потерпілим 04.08.2014 року - неправдивими, оскільки вони спростовуються дослідженими судом доказами.
Версія обвинуваченого ОСОБА_3 та сторони захисту, про те що ОСОБА_7 наніс сам собі та ОСОБА_6 тілесні ушкодження, а потім змусив її та невістку оговорити його, ОСОБА_3 , крім того твердження обвинуваченого, що цьому факту є очевидці, сусіди, які це все бачили, нічим об`єктивно не підтверджена, жодним доказом не підкріплена та навіть не названо суду імен очевидців цих подій. До того ж суду не мотивовано чому, якщо ОСОБА_6 тілесні ушкодження нанесені ОСОБА_7 , вона не повідомила про це працівників міліції, та з яких підстав почала оговорювати свого пасинка.
Суд позбавлений права збору доказів вини обвинувачених за власною ініціативою та при розгляді справи не вправі перебирати на себе функції обвинувачення чи захисту, залишаючись об`єктивним і неупередженим, при цьому суд в ході розгляду справи створив всі необхідні умови для виконання сторонами їхніх процесуальних прав та обов`язків, розглядаючи справу на підставі наданих суду доказів.
Позицію обвинуваченого в судовому засіданні суд вважає продиктованою бажанням уникнути відповідальності за скоєне ним.
Суд зазначає, що захисником обвинуваченого було заявлено клопотання про допит сімейного лікаря потерпілих ОСОБА_25 , на що він вказував і в апеляційній скарзі на попередній вирок по даній справі, як на підставу не повноти та необ`єктивності дослідження доказів по справі, однак ним же самим дане клопотання під час даного судового розгляду було зняте.
Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 7 КПК України та ч.ч. 1 та 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом, а суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.
В ході судового розгляду досліджено судом достатньо доказів, які беззаперечно свідчать про пряму причетність ОСОБА_3 до нанесення умисного легкого тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_6 та умисного легкого тілесного ушкодження, що призвело до короткочасного розладу здоров`я потерпілому ОСОБА_7 .
Позиція обвинуваченого щодо не визнання ним своєї вини у вчиненні даних кримінальних правопорушень на думку суду є неправдивою, направленою на пом`якшення своєї вини, та розцінюється судом як спосіб захисту власних інтересів та спробу уникнути кримінальної відповідальності, оскільки дана позиція повністю спростовується сукупністю зібраних по справі письмових доказів, та показами потерпілих, свідків, експертів.
Виходячи із сукупності всіх обставин вчинених діянь, зокрема, враховуючи спосіб, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, механізм їх спричинення, поведінку винного і потерпілих, що передувала події, місце вчинення злочину, суд вважає, що обвинувачений, спричиняючи потерпілим легкі тілесні ушкодження, та легкі тілесні ушкодження, які призводять до короткочасного розладу здоров`я, усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій, бажав їх настання, оскільки умисно наніс потерпілим удари через довгі неприязні стосунки, що склались між сторонами. Обставин, які б вказували на отримання потерпілими тілесних ушкоджень у інший, ніж це встановлено висновками експертиз, спосіб під час судового розгляду не встановлено.
Згідно ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Суд не приймає до уваги заперечення захисника в частині необхідності визнання висновків судово-медичних експертів ОСОБА_23 та ОСОБА_26 недопустимими доказами з тих підстав, що вони були отримані не у відповідності до вимог закону, з залученням лікаря - нейрохірурга обласної клінічної лікарні, на що експерт ОСОБА_23 не мала, на думку захисту, права, без зазначення анкетних даних такого фахівця, так як судово-медичними експертами проводились експертні дослідження у встановленому законом порядку, на підставі Інструкції про проведення судово-медичної експертизи № 6 від 17.01.1995 року, згідно п.1.5 якої експерт має право без додаткового узгодження з особою, що призначила експертизу, залучити до участі в проведенні судово-медичних експертиз як експертів фахівців закладів охорони здоров`я так і інших відомств, а відсутність у ньому анкетних даних лікаря-нейрохірурга не несе доказового змісту, оскільки до уваги судовим експертом беруться саме медичні показники обстежуваного, а тому докази- висновки судово-медичних експертиз, отримані у встановленому законом порядку, є належними та допустимими.
Показання свідка ОСОБА_7 в частині того, що її чоловік того дня не наносив жодних тілесних ушкоджень потерпілим, суд розцінює як недостовірні. Мотивом цьому суд вважає родинні зв`язки з обвинуваченим ОСОБА_7 , які мають на меті створення алібі останньому.
Також суд критично ставиться і до показів свідка ОСОБА_20 , яка, як вона сама зазначила в судовому засіданні, є представником ОСОБА_3 у всіх цивільних справах при розгляді цивільно - правових спорів відносно належності даного будинку, тому остання не може бути об`єктивним свідком по справі. Крім того, свідок в судовому засіданні пояснила, що вона з дозволу слідчого, в провадженні якого спочатку перебувало дане кримінальне провадження, ознайомлювалась з показами всіх свідків, та знайомилась з іншою доказовою базою, тобто в порушення вимог ст. 45 КПК України, не являючись адвокатом, відомості про якого внесені до Єдиного реєстру адвокатів України, фактично була допущена до ознайомлення з матеріалами справи.
Також суд вважає за доцільне зазначити, що відповідно до статті 55 КПК України, потерпілим у кримінальнму провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. Якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою. За відсутності такої згоди особа в разі необхідності може бути залучена до кримінального провадження як свідок. Положення цієї частини не поширюються на провадження, яке може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого (кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення).

Оскільки 15.10.2014 року слідчим було отримано від ОСОБА_6 заяву про її залучення до провадження як потерпілого та вручено пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого, тому суд вважає, що її процесуальний статус як потерпілої в даному провадженні визначено слідчим у відповідності до вимог кримінально-процесуального законодавства.
Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, оскільки він вчинив умисні дії, які виразилися у нанесенні умисного легкого тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_6 .
Також суд вважає правильною кваліфікацію умисних дій ОСОБА_3 і за ч. 2 ст. 125 КК України, які виразились в нанесенні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілому ОСОБА_7 .
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, особу винуватого та його відношення до скоєного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставин, що пом`якшють покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.
До обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , суд відносить вчинення злочину щодо осіб похилого віку та повторність.
Відповідно до ст. 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а відповідно до ст. 65 КК України встановлено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а тому суд , враховуючи вищезазначене, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, обтяжуючі покарання обставини та відсутність пом`якшуючих покарання обставин, позитивну характеристику з місця проживання, та беручи до уваги думку потерпілих, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах, передбачених санкціями ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт та ч. 2 ст. 125 КК України у виді арешту з застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглиненя менш суворого покарання більш суворим покаранням. Суд вважає, що саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого, та запобігання вчинення ним нових злочинів. Підстав для застосування ст. 75 КК України, суд не вбачає, оскільки виправлення обвинуваченого неможливе без реального відбування покарання обвинуваченим.
Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 заявили уточнений позов про стягнення моральної (немайнової) шкоди до обвинуваченого ОСОБА_3 , в розмірі 10000 гривень кожному, збільшивши суму, в порівнянні з первинним позовом, вдвічі.
Прокурор підтримав заявлений позов в повному обсязі.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 цивільний позов не визнав.
Позовні вимоги позивачами обгрунтовано отриманням моральної травми через тілесні ушкодження від близької людини, постійними душевними хвилюваннями, почуттям образи від цього, а збільшення позовних вимог потерпілими мотивовано повторним розглядом кримінального провадження після скасування вироку, а також необхідністю їм постійно приїжджати на судові засідання, невизнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини, що змущує їх нести додаткові витрати на проїзд, однак за змістом п.п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року (зі змінами й доповненнями) - відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Враховуючи, що потерпілим внаслідок неправомірних дій обвинуваченого були завдані душевні страждання, вони знаходилися в стані розпачу та психологічного стресу, був порушений їх звичний життєвий уклад, суд приходить до висновку, що діями ОСОБА_3 їм була завдана моральна шкода, яку суд оцінює у 5000 грн. кожному, оскільки вважає, що заявлена сума в цій частині позову завищена, а мотиви її збільшення не стосуються характеру та обсягу страждань, оскільки зведені лише до часу розгляду кримінального провадження та процесуальної позиції обвинуваченого.
При цьому суд вважає за потрібне зазначити , що згідно до п. 1 ч. 1 ст. 57 КПК України законодавцем на потерпілого в кримінальному провадженні покладено обов`язок прибути за викликом до суду, а в разі неможливості своєчасного прибуття - завчасно повідомити про це суд.
Міра запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 не застосовувалась.
Судові витрати по справі відсутні.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання:
-за ч. 1 ст. 125 КК України у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.
-за ч. 2 ст. 125 КК України у виді 6 ( шести) місяців арешту.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів призначити отстаточне покарання ОСОБА_3 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді 6 ( шести) місяців арешту.
Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_3 , після набрання даним вироком законної сили.
Після набрання законної сили даним вироком зобов`язати Самарський ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області затримати ОСОБА_3 , помістивши його в Дніпропетровську установу виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровський області (№4) для подальшого етапування до місць відбування покарання.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 5000 (п`ять тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 5000 (п`ять тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпро протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1