АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/310/16 Справа № 705/2681/14-к Категорія: ч. 3 ст. 185 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20.01.2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_1 , останній раз судимий вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20.11.2013 року за ч. 3 ст. 186 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі,

засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки 7 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднано не відбуту частину покарання у виді 7 місяців позбавлення волі призначеного вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20.11.2013 року і остаточно призначено до відбування ОСОБА_7 5 років 1 місяць позбавлення волі.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 в строк покарання у виді позбавлення волі строк його попереднього ув`язнення з 26.12.2013 року по 22.04.2014 року та з 08.12.2014 року по 20.01.2016 року, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що становить 525 днів або 2 роки 10 місяців.

Вирішено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в загальній сумі 734 грн. 16 коп.

В порядку ст. 100 КПК України вирішена доля речових доказів,

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за те, що він 13.01.2013 року близько 19 години з метою викрадення чужого майна, повторно через незачинені вхідні двері проник до квартири АДРЕСА_2 , звідки повторно, таємно викрав барсетку зі шкіри коричневого кольору в якій знаходились гроші в сумі 3000 грн. та документи на ім`я ОСОБА_8 , чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 майнової шкоди на загальну суму 3000 грн.

Він же, 15.01.2013 року близько 19 години з метою викрадення чужого майна через незачинені вхідні двері проник до квартири АДРЕСА_3 , звідки повторно, таємно викрав жіночу сумку зі шкірозамінника чорного кольору в якій знаходились гроші в сумі 415 грн. та майно, яке належать потерпілій ОСОБА_9 , чим спричинив останній майнової шкоди на загальну суму 722 грн.

Також ОСОБА_7 16.01.2013 року близько 18 години 30 хвилин з метою викрадення чужого майна через незачинені вхідні двері проник до квартири АДРЕСА_4 , звідки повторно, таємно викрав жіночу сумку зі шкіри чорного кольору в якій знаходились гроші в сумі 40 грн. та майно, яке належать потерпілій ОСОБА_10 , чим спричинив останній майнової шкоди на загальну суму 807 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичні обставини справи, які суд визнав доведеними і правильність кваліфікації його дій, порушує питання про зміну вироку суду першої інстанції у зв`язку з невірним зарахуванням йому в строк покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення за вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20.11.2013 року в період з18.02.2013 року по 20.11.2013 року та просить звільнити його з-під варти в залі суду по відбуттю покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_7 в підтримку поданої апеляційної скарги, міркування прокурора про законність та обґрунтованість судового рішення та відсутність підстав для задоволення апеляційних вимог обвинуваченого, останнє слово обвинуваченого ОСОБА_7 про зарахуванням йому в строк покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з18.02. по 20.11.2013 року, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який він засуджений, відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на доказах, досліджених судом в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, та ніким не оспорюється.

Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням в житло, є правильною і в колегії суддів сумнівів не викликає.

Що стосується призначеного судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, то колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст. 409, 413 КПК України підставою для зміни вироку, серед інших, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Неправильним застосуванням кримінального закону при призначенні покарання є застосування кримінального закону, який не підлягає застосуванню, недотримання правил призначення покарання за сукупністю вироків або сукупністю злочинів.

Згідно ч. 4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, покарання призначається за правилами, передбаченими в частинах першій - третій ст. 70 КПК України, а в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_7 вказаних вимог кримінального закону суд першої інстанції не дотримався, помилково застосувавши принцип призначення покарання відповідно до ст.71 КК України.

Зокрема, як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 20.11.2013 року був засуджений Смілянським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 3 ст. 186 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

Згідно оскаржуваного вироку суду від 20.01.2016 року, злочин ОСОБА_7 вчинений 13.01., 15.01 та 16.01.2013 року, тобто до постановлення попередного вироку суду від 20.11.2013 року.

Оскільки злочин в даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 вчинив до постановлення попереднього вироку Смілянського міськрайонного суду Черкаської області суду від 20.11.2013 року, то суд першої інстанції повинен був згідно ч. 4 ст. 70 КК України призначити йому остаточне покарання за сукупністю злочинів, зарахувавши покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком суду.

Отже, районний суд при постановленні вироку в частині призначення остаточного покарання ОСОБА_7 допустив неправильне застосування кримінального закону, що є підставою для його зміни. З врахуванням того, що апеляційний суд змінює норму закону, якою слід керуватися при призначенні покарання ОСОБА_7 , остаточне покарання останньому підлягає приведенню у відповідність до вимог ч. 4 ст. 70 КК України.

Окрім того, як видно з вироку суду ОСОБА_7 відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк покарання у виді позбавлення волі, строк його попереднього ув`язнення з 26.12.2013 року по 22.04.2014 року та з 08.12.2014 року по 20.01.2016 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Проте, як видно з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 до постановлення щодо нього вироку Уманського міськрайонного суду від 20.01.2016 року, був засуджений вироком Смілянського міськрайонного суду від 20.11.2013 року за злочин, вчинений ним до попереднього вироку і покарання йому належить призначенню за ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, що фактично об`єднує обидва кримінальні провадження щодо ОСОБА_7 , в одне. При цьому, згідно вироку суду від 20.11.2013 року під час провадження за вказаним вироком, до нього не було зараховано попереднє ув`язнення з 18.02.2013 року по 21.12.2013 року, яке при постановлені вироку від 20.01.2016 року, судом першої інстанції відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, в зв`язку з цим не було перераховано з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

З огляду на наведене, вказаний строк знаходження ОСОБА_7 в місцях попереднього ув`язнення підлягає до зарахування в строк покарання відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України.

При таких обставинах, відповідно до ч.2 ст.404 КПК України та ч.5 ст.72 КК України належить до зарахування в строк відбування покарання у виді позбавлення волі обвинуваченому ОСОБА_7 строк його попереднього ув`язнення в умовах слідчого ізолятора з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі за періоди: з 18.02. по 21.12.2013 року; з 26 грудня 2013 року по 22 квітня 2014 року та з 08 грудня 2014 року по 24 березня 2016 року - тобто з дня набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. 405, п.2 ч.1 ст. 407 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20.01.2016 року відносно ОСОБА_7 - змінити.

Виключити з вироку суду посилання на призначення остаточного покарання ОСОБА_7 на підставі ст. 71 КК України у виді 5 років 1 місяців позбавлення волі.

Вважати засудженим ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки 7 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначеного покарання у виді позбавлення волі з покаранням, призначеним за вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області суду від 20.11.2013 року, остаточно призначити ОСОБА_7 до відбуття покарання - 5 років 1 місяць позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 в строк покарання у виді позбавлення волі строк його попереднього ув`язнення: з 18.02. по 21.12.2013 року, з 26.12.2013 року по 22.04.2014 року, з 08 грудня 2014 року по 24 березня 2016 року.

В решті - вирок залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :