Справа № 199/4042/16-к
УХВАЛА
08.06.2016 року м. Дніпропетровськ

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання органу досудового розслідування про накладення арешту на майно,

В С Т А Н О В И В:
Прокурор Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, про накладення арешту на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), а саме: земельна ділянка (кадастровий номер :03:189:0029) площею 0.1065 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 ; нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_2 ; житловий будинок за адресою АДРЕСА_3 ; квартира за адресою АДРЕСА_4 ; квартира за адресою АДРЕСА_5 ; квартира за адресою АДРЕСА_6 та ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_1 ) та будь-яким особам у т.ч. за його дорученням на підставі цивільно-правових угод відчужувати вказане майно, розпоряджатися ним та використовувати його.

Клопотання обґрунтовується тим, що у провадженні СВ АНД ВП Дніпропетровського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській областіперебувають матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 26.05.2016 року за № 0000063, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що 19.04.2016 року приватним нотаріусом ОСОБА_6 , на підставі дублікату Свідоцтва про право власності на житло, виданий 22.08.2003 року Управлянням житлового господарства Дніпропетровської міської Ради, зареєстровано право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_7 за ОСОБА_7 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що реєстрація проведена на підставі документів, які мають ознаки фіктивності.

12.05.2016 року на підставі ухвали слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного судум. Дніпропетровська у приватного нотаріуса ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_8 , проведено обшук, з метою відшукання і вилучення речей та документів, що мають значення для досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Під час обшуку вилучено документи, зокрема: копію договору купівлі-продажу нежитлового приміщення №79 буд.5 повул. Планетна ум. Дніпропетровську; копію рішення Київського районного судум. Сімферополя, яким визнано за ОСОБА_8 право власності на нежитлове приміщення №79 буд. АДРЕСА_9 ; копію звіту про оцінку нежитлового приміщення АДРЕСА_1 ; копію договору купівлі-продажу ? частини житлового будинку АДРЕСА_3 ; копію звіту про оцінку житлового будинку АДРЕСА_3 ; копію рішення Київського районного суду м. Сімферополя, яким встановлено факт проживання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю з 2005 року до 2010 року та визнано за ОСОБА_8 право власності на спадкове майно за вищевказаним будинком. Вказані документи були оглянуті та повернуті законному володільцю.

У ході перевірки дійсності вказаних вище документів, встановлено, що рішення Київського районного суду м. Сімферополя по справам № 123/1948/13-ц від 11.10.2013 року та №123/1944/13-ц від 21.10.2013 року у Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутні. Разом з тим, згідно інформація, яка вказана у рішенні по справі № 123/1948/13-ц від 11.10.2013 року встановлено, що 26.06.2013 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення №79, що знаходиться за адресою АДРЕСА_9 . Дане приміщення належало ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу від 20.03.2013 року. У зв`язку з чим Київським районним судом м. Сімферополя, право власності на нежитлове приміщення АДРЕСА_10 визнано за ОСОБА_8 . Проте, за результатами ознайомлення з матеріалами інвентаризаційної справи КП «Дніпропетровське Міжміське бюро технічної інвентаризації» наявні відомості про те, що дана квартира ніколи не приватизувалась та на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_2 від 27.01.2012 року належить Територіальній громаді міста Дніпропетровська, в особі Дніпропетровської міської ради, що свідчить про фіктивність рішення Київського районного суду м. Сімферополя.

Крім того, невідомі особи, які шахрайським шляхом заволоділи квартирою за адресою АДРЕСА_7 отримували звіт про оцінку вказаної квартири у ТОВ «ВКФ Спарта» директором якого являється ОСОБА_10 , а в ході опрацювання документів, вилучених у приватного нотаріуса ОСОБА_6 встановлено, що звіти про оцінку приміщення АДРЕСА_10 та житлового будинку АДРЕСА_3 виконані також ТОВ «ВКФ Спарта» та підписані ОСОБА_10 .

За результатами опрацювання інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.06.2016 року встановлено, що приватним нотаріусом ОСОБА_6 , на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 20.04.2016 року, укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , право власності на нежитлове приміщення АДРЕСА_10 , зареєстровано за ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

Далі, 20.04.2016 року приватним нотаріусом ОСОБА_6 , на підставі договору купівлі-продажу від 20.04.2016 року, укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , зареєстровано право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 за ОСОБА_4 , яке набуто ОСОБА_8 на підставі рішення суду з ознаками фіктивності.

У ході проведення досудового слідства та вивченням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що діями невстановлених осіб після проведення державної реєстрації речових прав на об`єкти нерухомості на підставі документів з ознаками фіктивності, в подальшому нерухоме майно відчужується на користь ОСОБА_4 , який має виступати продавцем майна отриманого злочинним шляхом.

Таким чином, є достатні підстави вважати, що нерухоме майно, яке зареєстровано за ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) є предметом, набутим в результаті вчинення кримінального правопорушення, тому згідно з ч.2 ст. 170 КК України підпадає під майно, яке підлягає арешту.

З метою запобігання ризикам знищення, втрати, пошкодження даного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню іншим чином; встановлення об`єктивної істини по даному кримінальному правопорушенню, та забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), виникла необхідність в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, про що і звертаються до суду з даним клопотанням.

Згідно з Інформацією з Державного реєстраційного реєстру речових прав на нерухоме майно вказане вище майно належить на праві власності ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

Судом досліджено додані до клопотання документи та заслухано прокурора ОСОБА_3 .

Клопотання про арешт майна на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України розглянуте за відсутності власника майна, оскільки це необхідно для забезпечення арешту майна.

Суд виходить з того, що згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

За ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ст. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення.

Встановлено, що зазначене прокурором нерухоме майно є предметом кримінального правопорушення, тобто відповідає критеріям, зазначеним у частині другій статті 167, тому з метою забезпечення повного, всебічного, та неупередженого розслідування кримінального провадження необхідно накласти арешт на зазначене нерухоме майно. Це дасть можливість на час досудового слідства зберегти майно, яке є предметом кримінального правопорушення, за яким розпочато досудове розслідування.
Таке обмеження права власності є розумним та співмірним завданням кримінального провадження, і найменш обтяжливим способом арешту майна є заборона ним розпоряджатися.
На підставі викладеного, клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
Накласти арешт на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), а саме: земельна ділянка (кадастровий номер :03:189:0029) площею 0.1065 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 ; нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_2 ; житловий будинок за адресою АДРЕСА_3 ; квартира за адресою АДРЕСА_4 ; квартира за адресою АДРЕСА_5 ; квартира за адресою АДРЕСА_6 та заборонити ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1 ) та будь-яким особам у т.ч. за його дорученням на підставі цивільно-правових угод відчужувати вказане майно, розпоряджатися ним та використовувати його.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дні проголошення ухвали.

Головуючий: