Справа № 750/9376/15-к провадження № 11-кп/795/538/2016 Категорія - ч.2 ст.289 КК України Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 травня 2016 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
розглянувши, у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0005060 від 12 липня 2015 року за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , прокурора Чернігівської місцевої прокуратури, потерпілого ОСОБА_7 на вирок Деснянського районного суду міста Чернігова від 18 березня 2016 року,

про обвинувачення
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця села Красне Чернігівського району Чернігівської області, який проживає за адресою: квартира
АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 289 КК України,
з участю:
прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі, обвинувачений, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, просив змінити вирок місцевого суду в частині призначення покарання, звільнивши його на підставі статті 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку один рік.
В апеляційній скарзі, прокурор не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеності вини ОСОБА_6 у вчинені злочину та кваліфікацію його дій, порушив питання про скасування вироку суду першої інстанції та ухвалення нового вироку, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 289 КК України та призначити останньому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років без конфіскації майна.

Потерпілий ОСОБА_7 в поданій ним апеляційній скарзі просив призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

В поданих запереченнях, прокурор просив залишити апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення, як необґрунтовану.

Вироком Деснянського районного суду міста Чернігова від 18 березня 2016 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 289 КК України та призначено покарання із застосуванням статті 69 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки, без конфіскації майна.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 922 грн. 50 коп. процесуальних витрат на залучення експерта.

Питання про речові докази вирішено в порядку статті 100 КПК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, обвинувачений послався на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, оскільки за своїм розміром є явно несправедливим через суворість.

На думку обвинуваченого суд першої інстанції не в повній мірі врахував, визнання ним вини, щире каяття, наявність постійного місця роботи.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, прокурор вказав, що місцевим судом не в повній мірі виконані вимоги статті 65 КК України, не враховано позицію потерпілого, який наполягав на призначенні ОСОБА_10 суворого покарання, та не враховані інші обставини, що можуть вплинути на можливість застосування статті 69 КК України.

Потерпілий в обґрунтування викладених в апеляційній скарзі вимог вказав, що призначене ОСОБА_6 судом першої інстанції покарання не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, і за своїм розміром є несправедливим через м`якість.

Судом першої інстанції було встановлено, що у період з 18 год. 30 хв. 11 липня 2015 року по 18 год. 00 хв. 12 липня 2015 року ОСОБА_6 , перебуваючи на території пересувної механізованої колони №59, розташованої за адресою: м. Чернігів, вулиця Лісова, 42, шляхом вільного проникнення до автомобіля марки «Опель Кадет» червоного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_7 , та запуску двигуна автомобіля, перемістив його до села Анисів Чернігівського району, внаслідок чого, діючи повторно, незаконно, умисно заволодів вказаним транспортним засобом всупереч волі потерпілого ОСОБА_7 , спричинивши йому матеріальну шкоду на суму 28 355 грн. 90 коп.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого, який підтримав подану ним апеляційну скаргу з наведених в них підстав; думку прокурора, котрий заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та просив ухвалити новий вирок, призначивши обвинуваченому більш суворе покарання, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що останні не підлягають задоволенню.

Вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 289 КК України, повністю доведена в суді першої інстанції зібраними під час досудового і судового слідства доказами, які були оцінені судом з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих доказів з точки зору достатності і взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, що в апеляційній скарзі не оспорюється.

За встановлених у кримінальному провадженні фактичних обставин, дії обвинуваченого ОСОБА_6 за частиною 2 статті 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненим повторно, кваліфіковано місцевим судом правильно, що також не оспорюється в апеляційних скаргах.

За змістом статті 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Суд першої інстанції призначив покарання ОСОБА_6 у відповідності до вимог статті 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який за місцем проживання негативних характеристик не має, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, його щире каяття, наявність на утриманні малолітньої дитини, повернення викраденого автомобіля потерпілому, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

За змістом статті 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті Особливої частини цього Кодексу.

Місцевий суд обґрунтовано дійшов висновку про можливість призначення обвинуваченому покарання із застосуванням статті 69 КК України, що є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

За таких обставин доводи прокурора та потерпілого про м`якість призначеного судом першої інстанції покарання обвинуваченому, є необґрунтованими.

Доводи обвинуваченого про суворість призначеного судом першої інстанції покарання не заслуговують на увагу. Підстав для застосування положень статті 75 КК України не вбачається.

Порушень кримінального процесуального та кримінального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченого, на кваліфікацію його дій та необґрунтованість призначеного покарання, не вбачається.

Керуючись статтями 405, 407, 419, 532 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 , прокурора Чернігівської місцевої прокуратури на вирок Деснянського районного суду міста Чернігова від 18 березня 2016 року, залишити без задоволення.
Вирок Деснянського районного суду міста Чернігова від 18 березня 2016 року, щодо ОСОБА_6 , залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4