Справа № 175/2548/16-к
Провадження № 1-кс/175/615/16
Ухвала

Іменем України

04 липня 2016 року смт. Слобожанське

Слідчий суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого Дніпропетровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування, внесеного 13.04.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000955, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,
встановив:

До Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання слідчого Дніпропетровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області про арешт майна.

В обґрунтування свого клопотання слідчий зазначив, що в період часу з 12.09.2015 року по 10.03.2016 року, маловідомий чоловік на ім`я ОСОБА_2 , шляхом зловживання довірою гр. ОСОБА_3 , заволодів автомобілем марки «Мерседес МС 350» д/н НОМЕР_1 2013 року випуску.

В ході допиту потерпілої ОСОБА_3 , було встановлено, що 12.09.2015 року в соціальній мережі потерпіла познайомилася з чоловіком на ім?я ОСОБА_4 який представився учасником АТО зі званням полковника, який начебто знаходиться на лікуванні після поранення в воєнному госпіталі у м. Львів з котрим потерпіла спілкувалась в телефонному режимі та одного разу зв`язувалася по «скайпі», обличчя впізнати зможе, вказаний зв`язок тривав до 29.12.2015 року.

За час їхнього спілкування від нього надходили квіти та коштовні подарунки. Близько 14.09 2015 року ОСОБА_3 розповіла ОСОБА_2 що звільнила свого водія на що він мені порадив свого водія так як він зараз без роботи, тому що ОСОБА_2 поранений знаходиться в госпіталі. На його пропозицію вона погодилась.

17.09.2015 року потерпіла приїхала до автовокзалу м. Дніпропетровськ куди приїхав чоловік на ім?я ОСОБА_5 (близько 27-28 років), якого вона зустріла та поселила до готелю «Бонзай», з його слів він приїхав з м. Кременчук, коли вони їхали то вони зупинилися біля банкомату «Приват Банк», розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Пастера, 10, де ОСОБА_5 зняв грошові кошти, це відбувалося близько 21:00 годин. Наступного дня він приступив до своїх обов`язків, в якості водія.

ОСОБА_5 працював період часу з 17.09.2015 року по 25.09.2015 року, на передодні подзвонив ОСОБА_2 , та повідомив, що у нього є для потерпілої сюрприз, а саме: путівка до ОСОБА_6 . Після чого ОСОБА_3 під`їхала до туристичного агентства, яке розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, по вул. Комсомольська, 11, та забрала путівку.

Далі водій ОСОБА_5 відвіз потерпілу до аеропорту «Борисполь» Київської області, на її автомобілі Mercedes-Benz ML 350 Blue TEC 4Matic W166 WDC1660241A138529 д/з НОМЕР_2 та після прильоту ОСОБА_5 мав її зустріти. 25.09.2015 року ОСОБА_3 полетіла до Єгипту на сім днів. В автомобілі залишилися її документи, оригінал паспорту громадянки України, технічний паспорт на її вищевказаний автомобіль. Автомобіль і документи вона залишила спокійно, так як цілком довіряла ОСОБА_7 і ОСОБА_2 .

02.10.2015 року ОСОБА_3 повернулася до України вона з ОСОБА_2 та водієм ОСОБА_7 мали зустрітись в аеропорту «Борисполь» Київської області, та разом поїхати до Дніпропетровська.

На момент відпочинку в Єгипті вона постійно в телефонному режимі розмовляла з ОСОБА_2 . 30.09.2015 року їй телефонує ОСОБА_2 та повідомляє, що в нього проблеми. Ніби то в кафе напали на водія ОСОБА_7 , та заступаючись за ОСОБА_7 , ОСОБА_2 ранив зі свого іменного пістолету чоловіка який на них напав, та той помер не доїхавши до лікарні, а він з своїм водієм знаходяться в розшуку, так як вони були на її автомобілі то на деякий час його треба також заховати, щоб до потерпілої не виникало питань. Так як ОСОБА_3 повністю довіряла ОСОБА_2 , будь яких сумнівів у правдивості його слів у неї не виникло.

Після чого він просив у ОСОБА_3 матеріальну допомогу на адвокатів та для відшкодування моральної шкоди родичам чоловіка якого він застрелив.

28.10.2016 року потерпіла переслала 85000 грн. на ім?я ОСОБА_8 (на карту ПриватБанк НОМЕР_3 ), як він їй пояснив, що це помічник його адвоката.

20.11.2015 року ОСОБА_2 у потерпілої знову попросив грошові кошти, для вирішення питання, по автомобілю, а саме зняти його з арешту, та на послуги адвоката, вона надіслала платіж, знову на ім?я ОСОБА_9 215000 гнр. (на карту ПриватБанку НОМЕР_4 ). Коли вона намагалася вияснити про цю особу, то в соц. мережі вказується що вона працює в пенітенціарній службі.

29.12.2015 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 написав смс повідомлення останній раз, в якому було вказано, що він їде до неї в м. Дніпропетровськ, що у нього все владналося.

Також від потерпілої ОСОБА_3 , надійшла про те, що вона просить долучити до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу, другий екземпляр ключа від замка запалювання двигуна на вказаний транспортний засіб, так як вона купуючи вищевказаний автомобіль до нього додатково додавався другий екземпляр ключа.

Відповідно відповіді регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області на запит, було встановлено, що 29.09.2015 року автомобіль марки Mercedes-Benz ML 350 Blue TEC 4Matic W166 WDC1660241A138529 д/з НОМЕР_2 , було перереєстровано на громадянку ОСОБА_10 . Реєстрація автомобіля відбулася га підставі довідки-рахунку ААЕ № 587047 від 28.09.2015 ВРЕР-1 УДАІ в м. Київ (8001), та присвоєно номерний знак НОМЕР_5 . Далі 30.09.2015 року вказаний автомобіль знято з обліку для реалізації. Подальша реєстрація автомобіля відбулась на гр. ОСОБА_11 , на підставі довідки-рахунку ААЕ № 923618 від 23.10.2015 ВРЕР-6 УДАІ в м. Київ (8006), та присвоєно номерний знак НОМЕР_6 .

Досудовим слідством, встановлено, що момент першої реєстрації та зняття з обліку вищевказаного автомобіля ОСОБА_3 , знаходилася за кордоном.

Слідчий суддя, заслухавши прокурора, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання слідчого з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України, арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Також, згідно ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

-підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна;

-перелік і види майна, що належить арештувати;

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Вказана норма також узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Із клопотання слідчого Дніпропетровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області про арешт майна, в порушення вимог ст. 214 КПК України, відсутні відомості, стосовно ОСОБА_11 , ніякої попередньої кваліфікації її діям не надано, також їй не оголошувалась підозра у зазначеному кримінальному провадженні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що слідчий зініціював питання про накладення арешту на майно з тих підстав, які не відповідають обставинам кримінального провадження.

Таким чином, дослідивши матеріали за клопотанням, суд приходить до висновку, що слідчим не були дотримані вимоги ст. 170, 171, 173 КПК України, тому суд не вбачає правових підстав про застосування арешту на автомобіль марки Mercedes-Benz ML 350 Blue TEC 4Matic W166 НОМЕР_7 за номерним знаком НОМЕР_6 , 2013 року випуску.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170-174 КПК України, слідчий суддя

постановив:
У задоволенні клопотання слідчого Дніпропетровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування, внесеного 13.04.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000955, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня отримання її копії.
Суддя: ОСОБА_1