Справа № 545/2486/16-к
Провадження № 1-в/545/1235/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01.07.2016 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2 ,

з участю прокурора: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві спільне подання Надержинщинської виправної колонії УДПтСУ в Полтавській області (№65) та спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

Адміністрація Надержинщинської виправної колонії УДПтСУ в Полтавській області (№65) та спостережна комісія при Полтавській райдержадміністрації звернулись до суду із спільним поданням про застосування щодо засудженої ОСОБА_4 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання посилаючись на те, що вона відбула встановлені законом 3/4 строку покарання і довела своє виправлення.

У судовому засіданні прокурор проти задоволення клопотання заперечував з тих підстав, що засуджена ОСОБА_4 за час відбуття покарання мала 21 стягнення, тому вона не довела своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці; вважає, що до неї не може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від покарання.

Засуджена ОСОБА_4 та представник Надержинщинської виправної колонії УДПтСУ в Полтавській області №65 у судове засідання не з`явилися, попередньо надавши заяви про розгляд справи без їх участі.

Суд, заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Пунктом 3 частини 3 статті 81 КК України визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Згідно з п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Згідно з п.17 вказаної постанови Пленуму при розгляді питання про умовно дострокове судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці і навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, виправно-трудової установи, а також наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджена вироком Соснівського районного суду м.Черкаси від 28.04.2011 року за ч. 3 ст. 307 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна. Згідно з вироком суду початок строку відбування покарання засудженій рахувати з 28.04.2011 року, зарахувавши в термін відбутого покарання термін попереднього ув`язнення з 25.08.2010 року по 03.09.2010 року. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 30.03.2016 року зараховано в строк попереднього ув`язнення засудженій ОСОБА_4 в строк відбуття покарання період з 25.08.2010 року по 03.09.2010 року та з 28.04.2011 року по 15.11.2011 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України.

Таким чином, на момент звернення до суду з поданням, ОСОБА_4 відбула 3/4 строку призначеного судом покарання, тобто формально має право на розгляд питання щодо застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Відповідно до частини 2 статті 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається з довідки про заохочення та стягнення, за час відбуття покарання засуджена ОСОБА_4 мала 21 стягнення, які на момент звернення до суду погашені.

Також щодо засудженої застосовано 2 заохочення за активну участь у роботі самодіяльних організацій засуджених установи.

Як вбачається з характеристик засудженої, які знаходяться в матеріалах особової справи, та, зокрема, від 29.10.2015 року (с.239), ОСОБА_4 характеризується негативно, не стала на шлях виправлення. Крім того, згідно з протоколами № 21 від 09.07.2014 року, № 27від 10.09.2015 року комісією установи постановлено відмовити в переведенні до дільниці соціальної реабілітації як такій, що не стає на шлях виправлення; згідно з протоколами № 12 від 20.04.2015 року та №30 від 29.10.2015 року комісією установи відмовлено у застосуванні щодо засудженої умовно дострокового звільнення та заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, оскільки вона не довела своє виправленні.

Проте характеристика від 02.06.2016 року на засуджену ОСОБА_4 є виключно позитивною.

З матеріалів особової справи вбачається, що обидва заохочення застосовувались до засудженої за активну участь у роботі самодіяльних організацій засуджених установи. Разом з тим, ця обставина може свідчити лише про позитивні тенденції у поведінці засудженої, проте не дає підстави вважати, що засуджена сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення і до неї може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

За таких обставин у задоволенні подання слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст.537, 539 КПК України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні спільного подання Надержинщинської виправної колонії УДПтСУ в Полтавській області (№65) та спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний суд протягом 7 днів з моменту її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1