Справа № 472/751/15-к
Веселинівський районний суд Миколаївської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"04" липня 2016 р. смт. Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду смт. Веселинове Миколаївської області кримінальні провадження внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань№0000133 від 07.03.2015 року, №0000383 від 18.06.2015 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Покровка, Веселинівського району, Миколаївської області, не працюючого, з середньою освітою, не одруженого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого:

15.02.1999 року Веселинівським районним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 206, ч. 1 ст.229-6, 42 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився 14.08.2001 року відповідно до Постанови Арбузинського районного суду Миколаївської області звільнений умовно-достроково на 1 рік 8 місяців 28 днів;

20.03.2002 року Веселинівським районним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185, 71 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнився 18.07.2005 року відповідно до Постанови Казанківського районного суду Миколаївської області звільнений умовно-достроково на 8 місяців 9 днів;

08.06.2006 року Веселинівським районним судом Миколаївської області за ч. 2 ст.121, ст. 71 КК України до 8 років 4 місяців позбавлення волі, звільнився 03.07.2014 року по відбуттю покарання;

23.09.2015 року Баштанським районним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ст.395 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , потерпілою ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:
Суд визнав доведеним, що 13.02.2015 року, приблизно о 08:00 годин ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, переслідуючи ціль незаконного збагачення, шляхом вільного доступу до території домоволодіння ОСОБА_7 , яке розташоване в с. Штукар, Веселинівського району Миколаївської області, здійснив крадіжку велосипеду «Україна» вартістю 384 гривні, який знаходився на подвір`ї поряд з приміщенням гаражу домоволодіння.
Після здійснення крадіжки ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, спричинивши потерпілій ОСОБА_7 матеріальні збитки на суму 384 гривні.
Крім того, 14.02.2015 року, приблизно о 14:00 годині ОСОБА_3 , перебуваючи на території домоволодіння мешканця с. Покровка, Веселинівського району, ОСОБА_8 , діючи умисно та повторно, шляхом вільного доступу до домоволодіння, здійснив крадіжку машинок для стрижки волосся «Evroluх» та «Domotec» з насадками.
Після здійснення крадіжки ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальні збитки на суму 276 гривень. Викрадені машинок для стрижки волосся приніс до домоволодіння ОСОБА_9 де проживав, АДРЕСА_1 .
03.03.2015 року, приблизно о 23 годині 00 хвилин ОСОБА_3 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вступивши в злочинну змову з ОСОБА_9 , який засуджений вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 29.07.2015 року за даний злочин, з метою здійснення крадіжки речей з домоволодіння ОСОБА_10 , прийшли до домоволодіння останнього, яке розташоване в с. Варюшине Веселинівського району Миколаївської області. Діючи умисно, переслідуючи ціль незаконного збагачення, скориставшись відсутністю господаря, шляхом зламу скоби вхідних дверей, проникли до приміщення кухні дачного будинку, звідки здійснили крадіжку: макаронів фасованих «Київські» в кількості 5 пачок по одному кілограму; гречки фасованої в кількості 2 пачки по одному кілограму; фасованої перлової крупи в кількості 1 пачка вагою один кілограм; одну пачку лаврового листа; одну пачку перця чорного меленого; одну пачку перця чорного горошком; одну пачку кориці; пляшку шампанського «Радянське»; чай «Індійський» вагою 100 грам; одну літру соняшникової олії; трилітрову банку з медом; трилітрову скляну банку; сумку поліетиленову; газовий балон; редуктор до газового балону; пательню «ІсооК» зі скляною кришкою діаметром 20 сантиметрів; пательню «ІсооК» зі скляною кришкою діаметром 30 сантиметрів; механічну м`ясорубку; емальований ківшик; емальований судок.

Після здійснення крадіжки ОСОБА_3 та ОСОБА_9 , з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, викрадені речі принесли до домоволодіння ОСОБА_9 , спричинивши потерпілому ОСОБА_10 матеріальних збитків на загальну суму 3353 гривні 25 копійок.
Крім того, в ніч на 05.03.2015 року ОСОБА_3 вступивши в злочинну змову з ОСОБА_9 , який засуджений вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 29.07.2015 року за даний злочин, з метою здійснення крадіжки речей з домоволодіння ОСОБА_10 , прийшли до домоволодіння останнього, яке розташоване в с. Варюшине Веселинівського району Миколаївської області. Діючи умисно та повторно, переслідуючи ціль незаконного збагачення, скориставшись відсутністю господаря, шляхом зламу скоби вхідних дверей, проникли до приміщення дачного будинку, звідки здійснили крадіжку: поліетиленового бідону, в якому було 15 кг. цукру; телевізору « ІНФОРМАЦІЯ_2 »; електрообігрівача повітряного; телевізору «Panasonic»; DVD-програвача «Rainford»; електрочайнику «Maxwell»; відеомагнітофону «HQ»; десять DVD-дисків із записом відеофільмів; покривало плед двоспальне; самовар; сумку поліетиленову.

Після здійснення крадіжки ОСОБА_3 та ОСОБА_9 , з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, викрадені речі принесли до домоволодіння ОСОБА_9 , спричинивши потерпілому ОСОБА_10 матеріальних збитків на загальну суму 2757 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому злочині за ч. 3 ст. 185 КК України визнав повністю, в своїх поясненнях повністю підтвердив фактичні обставини скоєння злочину. Пояснивши, що 13.02.2015 року вживав спиртні напої разом з громадянкою ОСОБА_7 у її домоволодінні, згодом прийшов чоловік останньої та попросив покинути дім, після чого вийшовши на подвір`я помітив велосипед, взяв його та поїхав у с. Покровка. 14.02.2015 року вживав спиртні напої з громадянином ОСОБА_8 у його домоволодінні та викрав у останнього дві машинки для стрижки. 03.03.2015 року перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння разом з ОСОБА_9 в с. Варюшине Веселинівського району Миколаївської області шляхом зламу замку з вхідних дверей, проникли до приміщення кухні дачного будинку, звідки здійснили крадіжку продуктів харчування. Також, 05.03.2015 року перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння разом з ОСОБА_9 шляхом зламу скоби вхідних дверей, проникли до приміщення дачного будинку, звідки здійснили крадіжку речей, в скоєному щиро кається.
Крім визнання своєї вини обвинуваченим, його вина доведена і підтверджується доказами дослідженими в судовому засіданні:

- Протоколом огляду місця події від 07.03.2015 року с. Варюшене, згідно якого, об`єктом огляду являється домоволодіння ОСОБА_11 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , огорожена. Вхід на територію домоволодіння здійснюється через дерев`яні ворота, які на момент огляду знаходяться у відчиненому стані. З лівої сторони від входу на відстані 5 м знаходиться одноповерхова камяна споруда крита шифером. Вхід до приміщення споруди здійснюється через одностулкові деревяні двері, які на момент огляду знаходяться у відчиненому виді. На момент огляду вушко дверей рами пошкоджене. Прямо від ходу знаходиться приміщення кімнати №1 розміром 1,8х2,2м. Справа від входу на відстані 1м знаходиться одностулкові деревяні двері, які на момент огляду знаходяться відчиненому стані. Прямо від дверей мається приміщення кімнати АДРЕСА_3 від входу до споруди знаходяться деревяні двері які ведуть до кімнати АДРЕСА_4 розміром 1х2,8м. З лівої сторони від входу до споруди мається дверний отвір, який веде до приміщення кімнати АДРЕСА_5 . Прямо від входу до території домоволодіння на відстані 15м знаходиться приміщення літньої кухні. Під час огляду вхідні деревяні двері відчинені, скоба металева в дверній рамі пошкоджена. Відразу від входу мається приміщення розміром 2,5х1,8м. Під час огляду вказаної кімнати в лівому дальньому куту мається частина обрізаного шланга. На підлозі розкиданий цукор. До протоколу надано фототаблиця;

- Протоколом огляду місця події від 07.03.2015 року с. Варюшене, згідно якого, об`єктом огляду являється домоволодіння ОСОБА_9 , яке розташоване за адресою с. Варюшене Веселинівського району Миколаївської області. Територія домоволодіння розміром 40х25м, огороджена деревяним забором висотою 1,2м. Вхід до території домоволодіння здійснюється через деревяну хвіртку. З лівої сторони від входу на відстані 10м знаходиться одноповерхова камяна споруда крита комишем «житловий будинок». Біля входу до житлового будинку виявлений газовий балон пофарбований червоною фарбою. Газовий балон з частиною шланги. Зверху біля крану мається металева таблиця з номером НОМЕР_1 , НОМЕР_2 . ОСОБА_9 пояснив, що даний балон від викрав в березні місяці у будинку місцевої мешканки. До протоколу надано фототаблиця;

- Протоколом огляду домоволодіння від 02.04.2015 року с. Варюшене, згідно якого, об`єктом огляду являється домоволодіння ОСОБА_9 , яке розташоване за адресою с. Варюшене Веселинівського району Миколаївської області. Територія домоволодіння розміром 40х25м, огороджена деревяним забором висотою 1,2м. Вхід до території домоволодіння здійснюється через деревяну хвіртку. З лівої сторони від входу на відстані 10м знаходиться одноповерхова камяна споруда крита комишем «житловий будинок» позаду якого господарчі споруди. Під час проведення огляду ОСОБА_9 добровільно видав перукарську машину «Domotec», «Evroluх», модель №00-7013, 230 в, 50 Ач, 35 в, машина «Domotec» синього кольору з вставками червоного кольору, машина «Evroluх» сірого кольору з вставками чорного кольору та шість насадок. ОСОБА_9 пояснив, що дані машинки приніс до його будинку ОСОБА_3 .До протоколу надано фототаблиця;

- Протоколом огляду домоволодіння від 02.04.2015 року с. Штукар, згідно якого, об`єктом огляду являється домоволодіння ОСОБА_7 , яке розташоване за адресою с. Штукар Веселинівського району Миколаївської області. Територія домоволодіння розміром 15х30м. На території знаходиться житловий будинок та гараж. ОСОБА_7 показала на місце де знаходився викрадений велосипед зеленого кольору. До протоколу надано фототаблиця;

- Протоколом огляду домоволодіння від 02.04.2015 року с. Н.Городок, згідно якого, об`єктом огляду являється домоволодіння ОСОБА_12 , яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 . Територія домоволодіння розміром 15х25м. Під час огляду ОСОБА_12 добровільно видав велосипед марки «Україна», зеленого кольору та пояснив що даний велосипед він купив за 50 гривень в лютому місяці у Додон Сергія. До протоколу надано фототаблиця;

- Товарознавчою експертизою (оцінка) по визначенню залишкової вартості майна від 07.04.2015 року, згідно якої вартість велосипеда «Україна» становить 384 гривні;

- Товарознавчою експертизою (оцінка) по визначенню залишкової вартості майна від 07.04.2015 року, згідно якої загальна вартість машинок для стрижки «Domotec» та «Evroluх» становить 276 гривень;

- Товарознавчою експертизою (оцінка) по визначенню залишкової вартості майна від 11.03.2015 року, згідно якої загальна вартість газового бідону 50 л., відеомагнітофону «HQ»; DVD-програвача «Rainford»; телевізору «LG Flatron»; електрочайнику «Maxwell», поліетиленового бідону, становить 1215 гривень.

- Товарознавчою експертизою (оцінка) по визначенню залишкової вартості майна від 30.03.2015 року, згідно якої загальна вартість редуктору до газового балону, електросамовару, покривала-плед, м`ясорубки механічної, емальованого ковшику, емальованого судка, сковорідки «ІсооК» з кришкою діаметром 20 сантиметрів; сковорідки «ІсооК» з кришкою діаметром 30 сантиметрів, становить 3136 гривень;

- Довідкою про вартість телевізору «Panasonic»; Довідки про вартість одного кілограму цукру-піску; Довідки про вартість одного літра соняшникової олії, трилітрової банки меду, трилітрової скляної банки, сумки поліетиленової; Довідки про вартість макаронів «Київські», гречки фасованої, фасованої перлової крупи, пляшки шампанського «Радянське», чаю «Індійського», лаврового листа, перцю чорного меленого, перцю чорного горошок, кориці; Довідки про вартість одного DVDдиска.
Ураховуючи вищевикладене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до переконання, що вину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у приміщення, вчинена повторно та за попередньою змовою групою осіб, стороною обвинувачення - доведено.
Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України віднесений до категорії тяжких злочинів та дані про особу обвинуваченого.

Згідно характеристики Варюшинської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, обвинувачений характеризується посередню. Відповідно до довідок Веселинівської ЦРЛ на психіатричному чи наркологічному обліку не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочину.

Обвинувачений скоїв тяжкий злочин, раніше неодноразово судимий, вчинив нові злочини менш ніж через рік після звільнення від відбування покарання, що характеризує обвинуваченого, як небезпечну для суспільства особу, яка вперто не бажає виправлятися. З урахуванням викладеного, суд приходить до переконання про неможливість виправлення ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства та необхідність призначення остаточного покарання у виді позбавлення волі, що є справедливим і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

Вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 23.09.2015 року ОСОБА_3 було засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, строк відбуття покарання обчислювати з моменту його затримання, тобто 24.08.2015 року, запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін. Вирок суду набрав законної сили 26.10.2015 року.

Ухвалою суду від 28.10.2015 року ОСОБА_3 , на період розгляду даного кримінального провадження, було тимчасово залишено в СІЗО м. Миколаєва.

Згідно ч. 5 ст. 72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У строк попереднього ув`язнення включається, зокрема згідно пункту а) строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; пункту в) строк тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; пункт ґ) строк перебування особи, яка відбуває покарання в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Так, як злочин ОСОБА_3 в даному кримінальному проваджені вчинено до постановлення вироку Баштанського районного суду Миколаївської області від 23.09.2015 року, то остаточне покарання слід призначати за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, при цьому згідно вказаної частини статті, в строк покарання остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком.

Отже згідно ч. 4 ст. 70 КК України, ОСОБА_3 в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, слід зарахувати покарання повністю відбуте за попереднім вироком.

Крім того, Відповідно до обвинувального акта у кримінальному проваджені за №0000383, яке ухвалою суду від 04.09.2015 року було об`єднане з кримінальним провадженням за №0000133, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395, ч.2 ст.185 КК України, за таких підстав:

Що 03.07.2014 ОСОБА_3 звільнився з місць позбавлення волі, проте після звільнення на шлях виправлення не став, не працевлаштувався, продовжив зловживати спиртними напоями, порушувати громадський порядок та вчиняти адміністративні правопорушення, за що неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності: 31.03.2015 за ч. 1 ст. 187 КУпАП, 03.03.2015 за ч. 1 ст. 178 КУпАП, 07.03.2015 за ч. 2 ст. 178 КУпАП, 30.03.2015 за ст. 176 КУпАП. У зв`язку з цим начальником Веселинівського РВ УМВС України в Миколаївській області до Веселинівського районного суду внесено подання про встановлення відносно ОСОБА_3 адміністративного нагляду, яке було задоволене та на підставі ухвали суду від 30.03.2015, яка набрала законної сили 08.04.2015, стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлено адміністративний нагляд строком на 1 (один) рік з встановленням наступних обмежень адміністративного нагляду: заборона виходу з будинку за місцем проживання з 21 години 00 хвилин до 05 години 00 хвилин ранку наступного дня, заборона виїзду з Веселинівського району без дозволу керівництва Веселинівського РВ УМВС, заборона відвідувати бари, кафе та інші місця, де продаються спиртні напої на розлив з метою її придбання.

Під час адміністративного нагляду відносно ОСОБА_3 працівниками міліції здійснювався комплекс профілактичних заходів, в тому числі шляхом відібрання у ОСОБА_3 пояснень та проведення профілактичних бесід з ним, під час яких останній неодноразово під підпис попереджався про необхідність недопущення порушень встановлених правил і обмежень адміністративного нагляду, а також громадського порядку і прав інших осіб.

Проте, незважаючи на це, ОСОБА_3 на шлях виправлення не став та здійснив порушення адміністративного нагляду, за що 09.04.2015 та 12.05.2015 був притягнутий до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 187 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 та ч. 3 ст. 185 КК України, по яким йому було повідомлено про підозру та обвинувальний акт направлено до Веселинівського районного суду. Також на розгляді Баштанського районного суду перебував обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 185 КК України. Під час судового розгляду ОСОБА_3 неодноразово підлягав примусовому приводу через неявку у судові засідання без поважних причин, які б перешкоджали його своєчасному прибуттю (на 30.04.2015, 14.05.2015 та 27.05.2015), 27.05.2015 відносно нього винесено ухвалу про надання дозволу на затримання обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Встановлено, що неявка ОСОБА_3 до суду та до Веселинівського РВ УМВС пов`язана з тривалою відсутністю його за місцем проживання, так як останній умисно з метою ухилення від адміністративного нагляду та покладених на нього обов`язків, а також з метою уникнення покарання за вчиненні кримінальні правопорушення (злочини), своє місце проживання самовільно залишив без поважних причин та без дозволу керівництва Веселинівського РВ УМВС, прокурора та суду, здійснивши виїзд до Миколаївського району, де перебував без визначеного місця проживання, а в середині серпня 2015 року прибув в с. Новий Городок, Веселинівського району, де проживав у нежитлових напівзруйнованих будівлях, ухиляючись від виконання своїх обов`язків, передбачених адміністративним наглядом, про своє місцезнаходження Веселинівський РВ УМВС не повідомив та 19.08.2015 знову вчинив злочин проти чужого майна.

Так, 19 серпня 2015 року приблизно о 08:00 годині, точний час досудовим розслідуванням встановити не вдалося, ОСОБА_3 , перебуваючи під адміністративним наглядом, знаходився в одній із кімнат житлового будинку домоволодіння ОСОБА_5 , яке знаходиться за адресою: с. Покровка, Веселинівського району, Миколаївської області. Перебуваючи в даному житловому будинку, ОСОБА_3 в кімнаті побачив светр білого кольору, вартістю 100 гривень, казан чавунний, вартістю 224 гривні та електричну плитку, вартістю 43 гривні, які належать ОСОБА_5 . В цей момент у ОСОБА_3 виник умисел на заволодіння даним майном. Діючи умисно, переслідуючи корисний мотив та ціль незаконного збагачення, ОСОБА_3 з метою таємного викрадення чужого майна, взяв в кімнаті светр білого кольору, казан чавунний та електричну плитку, виніс їх за межі домоволодіння та в подальшому розпорядився вказаним майном па власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 спричинив матеріальні збитки потерпілій ОСОБА_5 на загальну суму 367 (триста шістдесят сім) гривень.

Вказані дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано як порушення правил адміністративного нагляду, тобто самовільному залишенні особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду та таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395, ч. 2 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину не визнав, суду показав, що він не ухилявся від адміністративного нагляду, так як весь час був за місцем проживання, де його бачили працівники міліції і де він і був затриманий. Щодо викрадення речей у ОСОБА_5 , обвинувачений пояснив, що перебував у домоволодінні ОСОБА_5 де вживав спирті напої з ОСОБА_5 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , вранці він разом з громадянином ОСОБА_15 поїхав додому, речей він не викрадав. Під час судового розгляду пояснював, що речі які нібито були викрадені, працівники міліції виявили в домоволодінні потерпілої ОСОБА_5 . Також зазначив, що обвинувальний акт за обвинуваченням його в вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 185, ст. 395 КК України він не отримував, з матеріалами кримінального провадження його не знайомили.
На підтвердження вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України, стороною обвинувачення представлені покази свідків, яких суд безпосередню допитав у судовому засіданні.
Згідно показів свідка ОСОБА_16 , він знає ОСОБА_3 який жив в с. Н.Городок, заробляв тимчасовими заробітками у с. Варюшене на підприємстві по переробці очерету, прибиранні території, працював до березня місяця 2015 року.

Згідно показів свідка ОСОБА_17 , він проживає в АДРЕСА_6 , ОСОБА_3 проживав по сусідству взимку чи восени 2015 року, точно не пам`ятає. Також повідомив, що ОСОБА_3 йому повідомляв, що відносно нього встановлений адміністративний нагляд і потрібно втекти.

Також стороною обвинувачення на підтвердження вини ОСОБА_3 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ст. 395 КК України,надано такі докази:

- Ухвалу Веселинівського районного суду Миколаївської області від 30.03.2014 року про встановлення адміністративного нагляду, згідно якою відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлено адміністративний нагляд на 1 рік, та встановлено обмеження: заборонити вихід з будинку за місцем проживання з 21 години 00 хвилин до 05 годин 00 хвилин ранку наступного дня; заборонити виїзд за межі Веселинівського району без дозволу керівництва Веселинівського РВ УМВС; заборонити відвідування барів, кафе та інших місць, де здійснюється продаж спиртних напоїв на розлив; реєстрацію проходити у Веселинівському РВ УМВС України у Миколаївській області 5,10,15,25 числа кожного місяця. Ухвала суду набрала законної сили 07 квітня 2015 року;

- Довідки від 14.04.2015 року та від 03.05.2015 року про проведення бесіди з піднаглядним ОСОБА_3 про недопущення порушень правил адміністративного нагляду;

- Поясненнями від 18.04.2015 року, від 21.04.2015 року, 11.05.2015 року наданими ОСОБА_3 дільничному інспектору, що йому відомо про встановлення відносно нього адміністративного нагляду;

- Протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 187 КУпАП від 12.05.2015 року, згідно якого ОСОБА_3 , не прибув на реєстрацію до Веселинівського РВ УМВС 10.05.2015 року;

- Протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 187 КУпАП від 20.05.2015 року, згідно якого ОСОБА_3 , не прибув на реєстрацію до Веселинівського РВ УМВС 25.05.2015 року;

- Протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 187 КУпАП від 22.05.2015 року, згідно якого ОСОБА_3 , не прибув на реєстрацію до Веселинівського РВ УМВС 05.04.2015 року;

- Ухвалу Баштанського районного суду Миколаївської області від 27.05.2015 року, згідно якої було дозволено клопотання прокурора про надання дозволу на затримання ОСОБА_3 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обвинувачення будується лише на тому, що ОСОБА_3 не з`являвся до Веселинівського РВ УМВС на реєстрацію, тому самовільно залишив місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

З даного приводу суд зазначає, що не реєстрація у Веселинівському РВ УМВС України у Миколаївській області є не кримінальним праворушенням, передбаченого ст. 395 КК України, а тягне за собою адміністративну відповідальність передбаченою ст. 187 КУпАП.

Тим паче, згідно вищезазначених довідок, пояснень, протоколів про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 , надавав працівникам міліції свої пояснення станом на 14.04.2015 року, 18.04.2015 року, 21.04.2015 року, 03.05.2015 року, 11.05.2015 року, 20.05.2015 року, 22.05.2015 року, та які були складені за участю ОСОБА_3 , тому не можна кваліфікувати як ухилення від адміністративного нагляду шляхом самовільного залишення місця проживання, так як працівникам міліції було відомо місце проживання та знаходження ОСОБА_3 станом на вказані дати.

В обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_3 09.04.2015 року та 12.05.2015 року був притягнутий до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 187 КУпАП, але постанови суду про притягнення до відповідальності ОСОБА_3 стороною обвинувачення не було надано.

Відповідно до ст. 221 КУпАП, судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені зокрема ст. 187 цього Кодексу.

Тому посилання обвинувачення, що ОСОБА_3 був притягнутий до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 187 КУпАП, є безпідставним та необґрунтованим.

Також в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_3 своє місце проживання самовільно залишив без поважних причин та без дозволу керівництва Веселинівського РВ УМВС, прокурора та суду, здійснивши виїзд до Миколаївського району, де перебував без визначеного місця проживання, а в середині серпня 2015 року прибув в с. Новий Городок, Веселинівського району.

Будь-яких доказів, що ОСОБА_3 з 22.05.2015 року (дата останнього складання протоколу про адміністративне правопорушення за участю ОСОБА_3 ) по 24 серпня 2015 року (дата затримання ОСОБА_3 ), був на території Миколаївського району, стороною обвинувачення не надано, тому суд вказане твердження розцінює як припущення.
На підтвердження вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, стороною обвинувачення представлені покази потерпілої ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_13 , яких суд безпосередню допитав у судовому засіданні.
Потерпілою ОСОБА_5 показала, що вона разом з ОСОБА_3 , ОСОБА_13 в літку 2015 року вживали спиртні напої в її домоволодінні. На наступний день вона помітила, що зникла сумка з речами в якій знаходилися електрична плита, казан алюмінієвий, чоловічий светр білого кольору. Також повідомила, що на наступний день ОСОБА_3 разом з ОСОБА_14 покинули її домоволодіння на мотоциклі, в руках у них ні чого не було, сумка в якій знаходилися викрадені речі на момент коли дім покидав ОСОБА_3 знаходилася в будинку. ОСОБА_3 та ОСОБА_14 до її домоволодіння не поверталися. Їй повідомили, що можливо її речі викрав ОСОБА_3 , та пішла в с. Н.Городок, де в занедбаній хаті, в якій ні хто не проживає та нікого на той момент не було, знайшла сумку, в якій знаходилася викрадена електрична плита та чоловічий светр, алюмінієвий казан стояв окремо та в ньому готувалася їжа. Сумку з викраденими речами занесла до сусідки. Як вилучалися речі у сусідки вона не знає. Заяву про прилучення до матеріалів кримінального провадження викрадених речей та розписку про отримання на зберігання речей вона писала дільничному інспектору ОСОБА_18 , який повинен був завести вказану заяву та розписку у Веселинівське РВ УМВС та повернути їх викрадені речі. Викрадені речі їй ні хто не повертав. Також повідомила, що коли писала заяву про прилучення речей, речей при ній не було, заяву та розписку написала під диктовку дільничного інспектора ОСОБА_18 .

Свідок ОСОБА_13 показала, що дату не пам`ятає відпочивала разом з ОСОБА_3 , ОСОБА_14 та ОСОБА_5 у домоволодінні останньої. Наступного дня вранці розійшлися. В обідній час прийшла ОСОБА_5 і повідомила, що можливо ОСОБА_3 викрав у неї речі. Разом з ОСОБА_5 пішли у с. Н.Городок де в занедбаній хаті в якій ні хто не проживає та нікого на той момент не було знайшли викрадені речі. Речі були складені в сумку, казан був алюмінієвий, їжа в ньому не готувалася. Сумку з речами занесли до сусідки. Працівники міліції приїжджали наступного для після того, як вона разом з ОСОБА_5 виявили речі в занедбаній хаті, та ОСОБА_5 разом з працівниками поїхала на машині.
Також стороною обвинувачення на підтвердження вини ОСОБА_3 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,надано такі докази:

- Протокол про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 20.05.2015 року, прияй тої від громадянки ОСОБА_5 , згідно якої 19.08.2015 року в ранці з її домоволодіння громадянин ОСОБА_3 викрав електричну плиту, казан алюмінієвий на 7 літрів, чоловічий светр білого кольору;

- Протокол огляду місця події від 20.08.2015 року с. Покровка, згідно якого, об`єктом огляду являється територія домоволодіння ОСОБА_5 , яке розташоване за адресою с. Покровка, Веселинівського району Миколаївської області. Під час огляду місця події виявлено відсутність светра, плитки, казана. До протоколу надано фототаблиця.

- Товарознавчу експертизу (оцінка) по визначенню залишкової вартості майна від 21.08.2015 року, згідно якої вартість светра, казана чавунного, електричної плити складає 367 гривень.

- Заяву ОСОБА_5 про долучення до матеріалів кримінального провадження алюмінієвого казану ємкістю 7 літрів, електричної плити та светра чоловічого білого кольору.

- Постанову про визнання та прилучення до справи речових доказів від 20.08.2015 року, згідно якої слідчий ОСОБА_19 визнав як речовий доказ чавунний казан, светр та електричну плиту. Вказані речові докази були надані на зберігання ОСОБА_5

- Розписка від 20.08.2015 року, згідно якої ОСОБА_5 отримала від працівників міліції викрадене майно: алюмінієвий казан ємкістю 7 літрів, светр чоловічий білого кольору, електричну плитку, та зобов`язується зберігати.
Обвинувачення будується на заяві потерпілої ОСОБА_5 та на її показах, що вранці 19.08.2015 року у неї було викрадено майно, яка була подана 20.08.2015 року про викрадення у неї майна та одночасно вона викрадене майно надає працівникам міліції для прилучення до матеріалів кримінального провадження. Водночас вона повідомляє, що сумка з викраденими речами на момент коли дім покинув ОСОБА_3 була при ній.

Також суд зазначає, що потерпіла ОСОБА_5 , під час допиту надавала непослідовні покази, весь час їх змінювала, головні моменти не пам`ятає. Свідчення ОСОБА_5 та ОСОБА_13 , які одночасно були очевидцями одних і тих самих подій - різняться.

Відповідно до вимог ст. 104 КПК України, хід і результати проведення процесуальної дії фіксуються у протоколі, який повинен відповідати вимогам частини третьої вказаної статті, зокрема, складається з описової частини, яка повинна містити відомості про послідовність дій, отриманні в результаті процесуальної дії відомості, важливі для цього кримінального провадження. За правилами ст. 106 КПК України протокол під час досудового розслідування складається слідчим або прокурором, які проводять відповідну процесуальну дію, під час її проведення або безпосередньо після її закінчення. До складу слідчої (розшукової) дії входять також дії щодо належного упакування речей і документів та інші дії, що мають значення для перевірки результатів процесуальної дії.

Стороною обвинувачення не надано протокол, який складався під час надання потерпілою речей, які вона просила долучити, що є порушенням ст. ст. 104, 106 КПК України. Водночас потерпіла ОСОБА_5 повідомила, що речі вона не надавала працівникам міліції, речі були вилучені у сусідки, а заява та розписка була написана під диктовку дільничного ОСОБА_18 .

Згідно заяви, ОСОБА_5 надає алюмінієвий казан, водночас слідчий згідно постанови від 20.08.2015 року визнає речовим доказом чавунний казан та на експертизу був наданий чавунний казан. Згідно розписки про отримання на зберігання викраденого майна, слідчий повернув потерпілій ОСОБА_5 алюмінієвий казан. Отже мова йде про різні казани.

Виходячи з вищенаведеного, працівниками міліції були порушені вимоги КПК України, щодо збирання та прилучення речових доказів, тому суд визнає речові докази такі як електрична плита, светр чоловічий білого кольору недопустимими доказами. А чавунний казан визнає неналежним доказом.

Також стороною обвинувачення не наданого будь-якого доказу, який підтверджував, що занедбаний дім, в якому були виявлені викрадені речі, належить ОСОБА_3 або перебуває у його володінні або те, що останній там проживав на момент виявлення речей. Огляд домоволодіння (занедбаного дому), де були виявленні речі, не проводився.
Захисник ОСОБА_6 вказав, що документи, які надав прокурор по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 395, ч. 2 ст. 185 КК України є недопустимими, так як вказані документи в порядку ст. 290 КПК України не були відкритті.

Судом встановлено, що згідно протоколу про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 26.08.2015 року, слідчий ОСОБА_19 ознайомив ОСОБА_3 з матеріалами досудового розслідування №0000383 в кабінеті №20 Веселинівського РВ УМВС в Миколаївській області в період часу з 18 годин 00 хвилин по 18 годин 55 хвилин 26.08.2015 року (т.2 а.с 101).

Обвинувачений ОСОБА_3 суду повідомив, що не міг бути ознайомлений з матеріалами досудового розслідування, так як в цей час перебував в СІЗО м. Миколаєва, та не міг бути в кабінеті №20 Веселинівського РВ УМВС в Миколаївській області.

Відповідно до довідки СІЗО м. Миколаєва від 05.02.2016 року №20/2/3-244, що була надана на запит суду, ОСОБА_3 , 1977 р.н., в СІЗО м. Миколаєва утримується з 26.08.2015 року по теперішній час. Слідчі дії в умовах СІЗО 26.08.2015 року та 31.08.2015 року за участю ОСОБА_3 не проводились. (т.2 а.с. 96).

Згідно довідки СІЗО м. Миколаєва від 30.03.2016 року №20/2/3-828, ОСОБА_3 , 1977 р.н., до СІЗО м. Миколаєва прибув 26.08.2015 року о 13 годині 45 хвилин, де і знаходиться по теперішній час. (т.2 а.с. 142).

Отже виходячи з викладено, ОСОБА_3 не міг ознайомитися з матеріалами досудового розслідування в кабінеті №20 Веселинівського РВ УМВС в Миколаївській області з 18 годин 00 хвилин по 18 годин 55 хвилин 26.08.2015 року, так як в цей час перебував в СІЗО м. Миколаєва.

Суд критично ставиться до обставин, які встановлені в Постанові від 26.05.2016 року про закриття кримінального провадження №0000045 зареєстрованого в ЄРДР 11.03.2016 року за ч. 1 ст. 366 КК України відносно слідчого СВ Веселинівського РВ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_19 в зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину, яке було відкрито за заявою захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_3 , виходячи з нижче зазначеного.

Так, в Постанові про закриття кримінального провадження від 26.05.2016 року, зазначено, що «23 серпня 2015 року працівниками Веселинівського РВ УМВС України в області ОСОБА_3 затриманий та доставлений в райвідділ, де слідчим йому вручено повідомлення про підозру. В подальшому слідчий ОСОБА_19 вручено ОСОБА_3 обвинувальний акт та реєстр матеріалів провадження в СІЗО м. Миколаєва. Під час ознайомлення з матеріалами справи №0000383 слідчий ОСОБА_19 склав протокол відповідно до ст. 290 КПК України та допустив арифметичну помилку щодо дати та часу його заповнення. ОСОБА_3 ознайомився з матеріалами справи поставив свій підпис та власноруч написав що він ознайомлений заяв та доповнень не має».

Згідно розписки про отримання копій обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування, ОСОБА_3 отримав обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000383 31.08.2015 року. (т.1 а.с. 83).

Отже слідчий стверджує, що обвинувальний акт було отримано та матеріали кримінального провадження були відкритті 31.08.2015 року в СІЗО м. Миколаєва.

Водночас, як вже зазначалося вище, згідно довідки СІЗО м. Миколаєва від 05.02.2016 року №20/2/3-244, слідчі дії в умовах СІЗО 26.08.2015 року та 31.08.2015 року за участю ОСОБА_3 не проводились. (т.2 а.с. 96).

Виходячи з викладеного, суд приходить до переконання, що не тільки матеріали кримінального провадження не були відкритті слідчим ОСОБА_19 згідно вимог ст. 290 КПК України, а також і те, що обвинуваченому ОСОБА_3 не було вручено обвинувального акту, що є порушенням ст. 293 КПК України.

Обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження за обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185, ст. 395 КК України за клопотанням обвинуваченого ОСОБА_3 йому було надано під час розгляду справи у суді.

Також досліджуючи Постанову про закриття кримінального провадження від 26.05.2016 року, суд вказує, про відсутність посилання на покази заявника ОСОБА_3 при розгляді кримінального провадження №0000045 за підозрою слідчого ОСОБА_19 , що дає суду можливість стверджувати, що ОСОБА_3 взагалі не був допитаний, щодо обставин викладених в постанові.

Виходячи з вищенаведеного, обставини викладені в Постанові про закриття кримінального провадження від 26.05.2016 року є необ`єктивними та не відповідають матеріалам даної кримінальної справи.
Згідно ч. 1 ст. 290 КПК України, визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, прокурор або слідчий зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Частиною 12 ст. 290 КПК України передбачено, якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

Відповідно до ст. 293 КПК України, одночасно з переданням обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику, захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Згідно п. 1 ч.3 ст. 42 КПК України, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують.

Відповідно до ст. 6 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: a) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього; b) мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.

Стаття 63 Конституції України встановлює, що підозрюваний, обвинувачений чи підсудний має право на захист.

Виходячи з вищенаведеного, під час досудового розслідування було порушено вимоги КПК України, Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та призвело до того, що ОСОБА_3 по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 185, ст. 395 КК України, був позбавлений можливості знати в якому злочині його звинувачують, мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.

Враховуючи викладене та на підставі ст. 89 КПК України, суд визнає нижче перераховані докази в кримінальному провадженні за №0000383 - недопустимими, а саме:

- Ухвалу Веселинівського районного суду Миколаївської області від 30.03.2014 року про встановлення адміністративного нагляду;

- Довідки від 14.04.2015 року та від 03.05.2015 року про проведення бесіди з піднаглядним ОСОБА_3 ;

- Поясненнями від 18.04.2015 року, від 21.04.2015 року, 11.05.2015 року наданими ОСОБА_3 дільничному інспектору;

- Протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 187 КУпАП від 12.05.2015 року;

- Протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 187 КУпАП від 20.05.2015 року,

- Протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 187 КУпАП від 22.05.2015 року;

- Ухвалу Баштанського районного суду Миколаївської області від 27.05.2015 року.

- Протокол про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 20.05.2105 року;

- Протокол огляду місця події від 20.08.2015 року с. Покровка;

- Товарознавчу експертизу (оцінка) по визначенню залишкової вартості майна від 21.08.2015 року;

- Заяву ОСОБА_5 про долучення до матеріалів кримінального провадження алюмінієвого казану ємкістю 7 літрів, електричної плити та светра чоловічого білого кольору;

- Постанову про визнання та прилучення до справи речових доказів від 20.08.2015 року;
Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому у відповідності до ст.17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого; обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Згідно зі ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.

Відповідно до ст. 86 КПК України недопустимий доказ не може бути використаний під час прийняття процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд під час ухвалення судового рішення.

Згідно ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Ураховуючи вищевикладене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до переконання, що вину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст. 395, ч. 2 ст. 185 КК України, стороною обвинувачення не доведено належними доказами поза розумним сумнівом. Суд приходить до загального висновку про недоведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину, що є підставою для його виправдання.
У кримінальному проваджені судових витрат не має. Цивільний позов не пред`явлений.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст.100, 368-371, 373, 374 КПК України суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 , визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 4 /чотири/ роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та за вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 23.09.2015 року, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 4 /чотири/ роки і 3 /три/ місяці.

ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Строк відбування покарання обчислювати з 04 липня 2016 року.

ОСОБА_3 в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів за даним вироком, зарахувати покарання відбуте за вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 23.09.2015 року, а саме з 24 серпня 2015 року по 03 липня 2016 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_3 у строк відбуття покарання у виді позбавлення волі, строк попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а саме з 24 серпня 2015 року по 04 липня 2016 року (включно).

ОСОБА_3 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 395 КК України, та виправдати за обставин недоведеності, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

ОСОБА_3 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статі 185 КК України (за епізодом від 19 серпня 2015 року), та виправдати за обставин недоведеності, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Речові докази по справі:

1. відеомагнітофон «HQ», DVD-програвач «Rainford», телевізор «LG Flatron», електрочайник «Maxwell», поліетиленовий бідон, газовий балон з редуктор, пательня «ІсооК» зі скляною кришкою діаметром 20 сантиметрів, пательня «ІсооК» зі скляною кришкою діаметром 30 сантиметрів, механічна м`ясорубка, емальований ківшик, емальований судок, покривало плед двоспальне, самовар, які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_20 - залишити останньому за належністю.

2. велосипед «Україна», який переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_7 залишити останній за належністю.

3. електричні машинки для стрижки волосся «Evroluх» та «Domotec» з насадками, які передані на відповідне зберігання потерпілому ОСОБА_8 залишити останньому за належністю.
4. алюмінієвий казан, електрична плита, чоловічий светр білого кольору, які здані на зберігання потерпілій ОСОБА_5 залишити останній за належністю.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Миколаївської області через Веселинівський районний суд Миколаївської області протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, а учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1