АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1085/16 Справа № 192/1706/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2016 року м. Дніпропетровськ

26 травня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську матеріали за поданням адміністрації Солонянської виправної колонії № 21 та спостережної комісії Солонянської районної державної адміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 за його апеляційною скаргою на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2016 року, якою було відмовлено в задоволенні вищенаведеного подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Радгоспне П`ятихатського району Дніпропетровської області, засудженого 7 травня 2014 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна.

На зазначену ухвалу ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу місцевого суду та застосувати до нього статтю 81 КК України.

В якості доводів апеляції засудженим вказується на необґрунтованість постановленої ухвали, оскільки за переконанням ОСОБА_7 , він довів сумлінною поведінкою і ставленням до праці своє виправлення. Автором апеляції вказується на те, що він півтора роки працював нічним днювальним відділення № 3, останній місяць працює в промисловій зоні слюсарем по виготовленню захисного дроту для ЗСУ. Також, звертається увага на дотримання за час відбування покарання у виправній колонії правил внутрішнього розпорядку, відсутність стягнень, наявність двох заохочень. Зазначається засудженим і на те, що він, відбуваючи покарання, приймає участь у виховних заходах, самодіяльних організаціях, у програмі диференційованого виховного впливу «Повернення».

Провадження № 11-кп/774/1085/16 Головуючий в суді I інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст. 81 КК України Суддя-доповідач ОСОБА_2
Як вбачається з ухвали, суд встановивши, що засуджений ОСОБА_7 відбув 3/4 частини строку покарання, працевлаштований у виправній колонії з березня 2015 року по теперішній час днювальним відділення, на даний період часу має два заохочення за сумлінне ставлення до праці /26 січня 2016 року та 4 березня 2016 року/, до цього заохочень не мав, прийшов до висновку про відсутність підстав для визнання, засудженого таким, що належно ставиться до праці, оскільки, на думку суду, наявні у засудженого заохочення мають разовий, а не систематичний характер і є недостатніми для оцінки ставлення до праці засудженого, як належне. Крім того, суд також врахував, що засуджений перебуваючи в колонії з 17 липня 2014 року, працевлаштований лише з березня 2015 року.

При цьому, місцевим судом було встановлено, що засуджений за весь період відбування покарання має два стягнення за порушення режиму утримання, за весь період відбування покарання характеризувався добре, а 31 липня 2015 року, адміністрацією колонії було відмовлено засудженому у застосуванні зміни умов тримання, як такому, що не став на шлях виправлення, у зв`язку з чим, місцевий суд, не визнав поведінку засудженого за весь період покарання сумлінною.

Вищенаведене послугувало місцевому суду підставою для відмови в задоволенні подання адміністрації виправної колонії та спостережної комісії райдержадміністрації про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 , оскільки на думку суду, засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.

Перед судом апеляційної інстанції в режимі дистанційного судового провадження ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу, підтвердив доводи викладені в ній та просив задовольнити скаргу.

Захисник ОСОБА_8 також підтримав подану засудженим апеляцію і просив її задовольнити.

На думку прокурора, апеляційна скарга засудженого є безпідставною та задоволенню не підлягає, оскільки наявні матеріали підтверджують факт недоведеності виправлення останнього.

Вислухавши учасників судового провадження та їх доводи в судових дебатах, проаналізувавши доводи, які викладені в апеляційній скарзі і співставивши їх з наявними матеріалами провадження, колегія суддів вважає, що принесена апеляція задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 про необґрунтованість постановленого судом першої інстанції рішення є безпідставними.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

Апеляційним переглядом ухвали суду першої інстанції встановлено, що судове рішення, яке оскаржується, в повному обсязі відповідає вищенаведеним вимогам закону.

Відмовляючи в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання суд обґрунтовано послався на досліджені під час судового розгляду матеріали та вказав в судовому рішенні на те, що засуджений, відбуваючи покарання, мав тільки два заохочення, які були застосовані до нього напередодні звернення адміністрації до суду з поданням, тобто заохочення, які застосовувались до ОСОБА_7 мали разовий, а не систематичний характер.

Отже, місцевий суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_7 належним чином не довів своє виправлення, а тому об`єктивно відмовив в задоволенні подання, оскільки формально-юридичних підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання недостатньо, а фактичні дані, які б підтверджували сумлінність поведінки та ставлення до праці засудженого, відсутні.

Таким чином, підстави для задоволення апеляції засудженого відсутні, оскільки рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів та підстав.

З огляду на викладене, керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 376, 404, 405, 407, 539 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:
апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2016 року, якою було відмовлено в задоволенні подання адміністрації Солонянської виправної колонії № 21 та спостережної комісії Солонянської районної державної адміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 , без змін.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області