Справа № 629/1213/16-к
Номер провадження 1-кп/629/176/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 червня 2016 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Лозівського міськрайонного суду Харківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000587 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Володимирівка, Сакського району, Республіки Крим, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не військовозобов`язаного, раніше судимого:

- 15.03.2016 року Лозівським міськррайонним судом Харківської області за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільненого на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробувальним терміном 2 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

- обвинувачення прокурорів Лозівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

- захисту обвинуваченого ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи раніше засуджений, маючи не зняту та не погашену судимість за скоєння злочину, передбаченого ст. 185 КК України, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, вчинене повторно при наступних обставинах:

В кінці грудня 2015 року близько 19-00 години, ОСОБА_3 , проходячи біля території домоволодіння АДРЕСА_3 помітив, що на гаражі, який розташований на території вищевказаного домоволодіння відсутні ворота і в приміщенні знаходяться металеві вироби та в цей час у нього виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_3 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи з умислом направленим на таємне викрадення чужого майна, повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, виражених в таємному викраденні чужого майна, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у виді заподіяння майнової шкоди потерпілому і бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, з метою наживи, переліз через паркан, проникнувши таким чином на територію домоволодіння, та зайшов у незамкнений гараж, звідки таємно викрав передні праві двері автомобіля «Fiat tempra», вартістю 1300 гривень. Після вчинення вказаного кримінального правопорушення, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 1300 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе в скоєнні злочину визнав та пояснив у судовому засіданні, що щиро кається у скоєному ним злочині. Також пояснив, що дійсно скоїв злочини при зазначених обставинах, а саме наприкінці грудня 2015 року, він переліз через паркан та проникнув на території домоволодіння АДРЕСА_3 , та зайшов у незамкнений гараж, звідки таємно викрав передні праві двері автомобіля «Fiat tempra». Викраденим розпорядилися на власний розсуд.

Визнавальні свідчення обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає правильними та достовірними, а також такими, що відповідають матеріалам справи, оскільки вони надані послідовно, несуперечливо та кладе в основу обвинувального вироку.

Зважаючи на те, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, погодився з правовою кваліфікацією своїх дій, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про позбавлення в подальшому права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, за відсутності сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежився допитом обвинуваченого.

Таким чином, суд знаходить вину обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доказаною, а скоєне ним підлягаючим кваліфікації за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_3 скоїв злочин середньої тяжкості.

Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше судимий, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога з приводу синдрому залежності від алкоголю з 1997 року, не одружений, має середню - спеціальну освіту, не працює, не військовозобов`язаний.

Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставинами, пом`якшуючими покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття в скоєному.

Відповідно до вимог ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Суд приходить до висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєного злочину, не зменшують суспільну небезпеку злочину до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України призначення більш м`якого покарання, яке передбачено законом.

Із врахуванням ступеня тяжкості скоєного злочину, особи обвинуваченого, обставин, які пом`якшують і обтяжують покарання, обставин скоєння злочину та відношення до скоєного, суд дійшов висновку про те, що виправлення обвинуваченого можливо без його ізоляції від суспільства і призначає покарання ОСОБА_3 в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, яке сприятиме його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

При призначенні покарання, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 15.03.2016 року був засуджений за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України обвинувачений ОСОБА_3 був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.

Так, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України до постановлення вироку Лозівським міськрайонним судом Харківської області, в зв`язку з чим при визначенні покарання обвинуваченому суд застосовує правила ч. 4 ст. 70 КК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку по справі буде встановлено, що обвинувачений винний ще і в другому злочині, скоєному ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Речові докази по справі відсутні.

Відповідно до ст.124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого витрати за проведення судової експертизи.

Керуючись ст. ст. 371, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

Визнати ОСОБА_7 винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та піддати його покаранню у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначеного за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 15.03.2016 року у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі та 2 (двох) років, призначених за даним вироком, призначити остаточно до відбування покарання ОСОБА_3 позбавлення волі строком 4 (чотири) роки 6 місяців.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення:

- судової - автотоварознавчої експертизи № 175 від 25.03.2016 року в розмірі 351 гривні 84 копійки (код доходів 24060300, р/р 0005, код банку 37999680, МФО 851011, УДКС України в Комінтернівському районі м. Харкова).

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1