ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2016 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 серпня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2015 року,

в с т а н о в и в:

Указаним вироком місцевого суду, залишеним без змін ухвалою суду апеляційної інстанції, визнано винуватим та засуджено
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
раніше неодноразово судимого, останнього разу: вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 вересня 2013 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки та на підставі ст. 75 КК України звільненого від його відбування з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 3 роки,
- за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років із конфіскацією всього майна, що є його власністю.
На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, ОСОБА_5 частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 вересня 2013 року і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років із конфіскацією всього майна, що є його власністю.
Вирішено питання про розподіл процесуальних витрат та долю речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за те, що він у невстановлений час, у невстановленому місці, при невстановлених обставинах незаконно придбав із метою збуту не менш ніж 7,8542 гр. речовини коричневого кольору, яка містила в собі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений, «опій ацительований», який незаконно зберігав із метою збуту за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 .
21 квітня 2015 року близько 13:15 год. ОСОБА_5 , перебуваючи в кв. АДРЕСА_2 , незаконно збув за 200 грн ОСОБА_6 (залегендована особа, яка діяла у рамках оперативної закупки), медичний шприц із особливо небезпечним наркотичним засобом - опієм ацетильованим, маса якого становила 0, 0444 г.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 посилається на незаконність судових рішень щодо ОСОБА_5 , зазначає вимогу про їх скасування та призначення нового розгляду в суді першої інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Обґрунтовуючи свої вимоги, захисник фактично не погоджується із оцінкою доказів, наявних у матеріалах провадження, зазначає про невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, наголошує на тому, що судом були відхилені його клопотання про допит певних осіб і витребування відповідних процесуальних документів, тобто фактично вказує про неповноту судового розгляду та з огляду на зазначене стверджує про недоведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. Окрім того, захисник аналізуючи докази, наявні у матеріалах провадження, посилається на те, що відеозапис оперативної закупки від 21 квітня 2015 року не містить даних про збут ОСОБА_5 за 200 грн наркотичного засобу ОСОБА_6 . Зауважує, що суд у вирок не чітко зазначив порядок застосування положень ст. 71 КК України при визначенні ОСОБА_5 остаточного покарання за сукупністю вироків. Також указує про те, що судом у вироку не зазначено, які саме процесуальні витрати були покладені на ОСОБА_5 , що на думку захисника, є істотним порушенням вимог КПК України. Посилається на формальний розгляд провадження судом апеляційної інстанції.

Перевіривши касаційну скаргу, долучені копії судових рішень, колегія суддів вважає, що немає підстав для відкриття провадження з мотивів, наведених у касаційній скарзі.
Так, дослідження доказів, встановлення та визнання доведеними обставин, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, про що захисник фактично зазначає у касаційній скарзі, відповідно до положень статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

З огляду на це, суд касаційної інстанції при перевірці судових рішень виходить із фактичних обставин встановлених судом.

Так, у скарзі захисник не заперечує того, що ОСОБА_5 передавав, тобто збував, наркотичні засоби залегендованій особі, яка діяла у рамках оперативної закупки, здійснення якої проводилося на підставі ухвали суду, тобто в передбаченому законом порядку.
При цьому, із копії вироку суду першої інстанції та ухвали суду апеляційної інстанції вбачається, що суд при вирішенні питання про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, керуючись вимогами ст. 94 КПК України, дослідив всі обставини кримінального провадження, дав належну оцінку доказам, наявним у провадженні, виходячи із засад їх допустимості, достатності, достовірності та належності.
Одночасно, у вироку суд зазначив про те, що в судовому засіданні було переглянуто відеозапис оперативної закупки від 21 квітня 2015 року, в якій міститься хронологія проведення оперативної закупки наркотичних засобів у ОСОБА_5 , а саме зафіксовано як останній бере гроші у залегендованої особи і передає їй шприц, а також твердження засудженого про те, що якість наркотичного засобу ним не змінювалась.
З огляду на викладене, доводи захисника про те, що відеозапис оперативної закупки від 21 квітня 2015 року не містить даних про збут ОСОБА_5 за 200 грн наркотичного засобу залегендованій особі ( ОСОБА_6 ) є безпідставними.
Окрім того, як видно із ухвали суду апеляційної інстанції, судом також було перевірені та визнані безпідставними твердження сторони захисту про обмеження їх прав на реалізацію усіх способів здійснення захисту, недоведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, оскільки це не відповідає фактичним обставинам провадження, встановлених судом, та спростовується доказами, наявними у матеріалах провадження.
У колегії суддів суду касаційної інстанції немає підстав не довіряти даним висновкам судів першої та апеляційної інстанцій, а у скарзі захисника немає обґрунтованих належним чином доводів на їх спростування.
Також суд апеляційної інстанції перевірив доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі, які є аналогічними доводам касаційної скарги, про порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, в тому числі у частині застосування ст. 71 КК України та призначення покарання за сукупністю вироків, та визнав їх безпідставними, із чим зокрема погоджується і колегія суддів касаційної інстанції.
Окрім того, суд касаційної інстанції вважає правильним наведений в ухвалі висновок суду апеляційної інстанції про те, що питання стягнення процесуальних витрат може бути вирішене в порядку ст. 537 КПК України та не є безумовною підставою для скасування оскаржуваних судових рішень щодо ОСОБА_5 .
Інших доводів щодо незаконності судових рішень, які могли б бути безумовними підставами для скасування вироку місцевого суду та ухвали суду апеляційної інстанції, як про це просить захисник ОСОБА_4 , касаційна скарга не містить.
Виходячи з викладеного, з мотивів, наведених у касаційній скарзі, наданих до неї судових рішень убачається, що підстави для її задоволення відсутні, а тому у відкритті провадження слід відмовити.

Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 серпня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2015 року щодо ОСОБА_5 .
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3