Провадження № 1-кп/734/124/16 Справа № 734/2388/16-к
В И Р О К

іменем України

08 серпня 2016 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретареві ОСОБА_2 ,

із участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хлівчани Сокальського району Львівської області, українця, громадянина України, одруженого, із середньо-спеціальною освітою, військовослужбовця, інструктора навчального взводу 1-ї навчальної батареї військової частини польова пошта НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , звання молодший сержант, зареєстрованого в АДРЕСА_2 , жителя військової частини польова пошта НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в:

21 квітня 2015 року ОСОБА_5 призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №15/2015 від 14 січня 2015 року. 22 квітня 2015 року молодший сержант ОСОБА_5 за наказом № 78 від 22 квітня 2016 року командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 АДРЕСА_1 зарахований до списків особового складу частини, на всі види забезпечення з 22 квітня 2015 року та призначений на посаду курсанта навчального взводу навчальної батареї.

Відповідно до ст.ст. 2, 4 і 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» молодший сержант ОСОБА_5 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацією» вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення.

У такий спосіб, із моменту видання первинного Указу Президента України № 303 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває і до теперішнього часу.

Відповідно до ст.ст. 17 і 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Відповідно до ст.ст. 1 і 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

Під час проходження військової служби в умовах особливого періоду молодший сержант ОСОБА_5 відповідно до положень Військової присяги та ст.ст. 11, 16, 127 і 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1 і 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів.

Однак, приблизно о 7.00 годині 14 вересня 2015 року молодший сержант ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової частини польова пошта НОМЕР_1 , із хибних розумінь про встановлений законодавством порядок проходження військової служби, нехтуючи вимогами ст.ст. 17 і 65 Конституції України, ст.ст. 1 і 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 127 і 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1 і 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не маючи на те поважних причин, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, знаючи про те, що повинен проходити військову службу за призовом під час мобілізації, не зважаючи на дію в Державі особливого періоду, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України - самовільно залишив розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 АДРЕСА_1 . Під час незаконної відсутності у військовій частині обов`язків із військової служби не виконував, а проводив час на власний розсуд, не пов`язаний із проходженням військової служби.

За наказом № 215 від 14 вересня 2015 року командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_5 , який самовільно залишив військову частину, виключено з усіх видів забезпечення з 14 вересня 2015 року.

22 червня 2016 року ОСОБА_5 затриманий прокурорсько-слідчими працівниками військової прокуратури Деснянського гарнізону на підставі ухвали слідчого судді про дозвіл на затримання з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу №734/1908/16-к та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення військової частини в умовах особливого періоду.

8 серпня 2016 року між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_5 , у присутності захисника ОСОБА_4 , укладена угода про визнання винуватості у відповідності до ст. 472 КПК України. За вказаною угодою прокурор ОСОБА_3 і обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 407 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин. При цьому, обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України. За вказаною угодою обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджене покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді арешту строком 5 (п`ять) місяців із відбуванням покарання на гауптвахті відділення військової служби правопорядку ( АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_4 . В угоді викладені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання цієї угоди.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим. Відповідно до ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано органами досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином. Обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання. Суд дійшов висновку про те, що угода від 8 серпня 2016 року про визнання винуватості між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_5 укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України і Кримінального кодексу України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права свободи та інтереси сторін або інших осіб.

Вивчивши угоду про визнання винуватості, вислухавши думки прокурора ОСОБА_3 і захисника ОСОБА_4 , пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 , суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди від 8 серпня 2016 року, укладеної між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_5 , призначивши обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджене сторонами покарання за ч. 4 ст. 407 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді арешту строком на 5 (п`ять) місяців.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує визнання вини і щире каяття у вперше вчиненому кримінальному правопорушенні (злочинові), активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення (злочину), що є обставинами, які пом`якшують покарання. Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відсутні. При цьому, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину) і особу винного, який задовільно характеризується за місцем проходження військової служби, та позитивно за місцем проживання, і вважає, що за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), з урахуванням особи винного, є можливим призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за ч. 4 ст. 407 КК України у виді арешту із застосуванням ст. 69 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлений. Процесуальні витрати і речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 371, 373, 374 і 475 КПК України, суд

з а с у д и в:

затвердити угоду від 8 серпня 2016 року про визнання винуватості, укладену між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, і призначити йому покарання за ч. 4 ст. 407 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді арешту строком на 5 (п`ять) місяців.

Строк відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_5 відраховувати з часу його фактичного затримання, тобто із 15.50 години 22 червня 2016 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_5 зарахувати час його попереднього ув`язнення з 22 червня 2016 року до 8 серпня 2016 року включно з розрахунку одному дню перебування під вартою відповідають два дні тримання в дисциплінарному батальйоні (гауптвахті).

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 у виді тримання під вартою залишити та утримувати його до набрання вироком законної сили на гауптвахті відділення ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_1 ).

Вирок набирає законної сили через тридцять днів із моменту проголошення, у разі не подання апеляції. Вирок може бути оскаржений із підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Чернігівської області через Козелецький районний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів із дня проголошення.

Суддя