Справа № 495/9359/14-к
Провадження № 1-кп/513/33/16
Саратський районний суд Одеської області

У Х В А Л А
про повернення обвинувального акту

20 квітня 2016 року Саратський районний суд Одеської області у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2

ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

за участю:

прокурора Білгород - Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі Саратського районного суду Одеської області в смт. Сарата Одеської області,

розглянувши обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 40003385 від 13.10.2013 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , громадянина України, офіційно не працевлаштованого, працюючого за наймом, освіта середня, неодруженого, проживаючого в АДРЕСА_2 ,

який звинувачується у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187 КК України,

В С Т А Н О В И В :

обвинувальний акт з матеріалами кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 надійшов до Саратського районного суду Одеської області 29 березня 2016 року із апеляційного суду Одеської області, після скасування вироку Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05.11.2015 року, на підставі ухвали від 21.03.2016 року.

Прокурор ОСОБА_5 просив суд призначити обвинувальний акт до судового розгляду, оскільки вважає, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Також просив суд продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого на 60 днів, мотивуючи тим, що ризики, які були встановлені під час обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 не зменьшилися, підстав для зміни запобіжного заходу немає.

Потерпіла ОСОБА_6 також просила суд призначити судовий розгляд та продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_7 просив суд не призначати справу до судового розгляду і не продовжувати йому строк тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_8 просила суд повернути обвинувальний акт прокурору, т.я. він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, не продовжувати строк тримання під вартою обвинуваченого.

Заслухавши прокурора, потерпілу, обвинуваченого та його захисника, вивчивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт у кримінальному прорвадженні відносно ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 121, ч. 4 ст. 187 КК України, підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

У відповідності до положень п: 24 ч. 1 ст. 3 та ст. 314 КПК України, підготовче судове засідання в судовому провадженні у суді першої інстанції є невід`ємною складовою судового провадження.

Відповідно до вимог ст. 314 КПК України, підготовче судове засідання в судовому провадженні у суді першої інстанції є обов`язковою і самостійною стадією кримінального процесу, в якій суд визначає можливість на законних підставах призначити кримінальне провадження до судового, розгляду.

Положення ч. 2 ст. 314 КПК України регламентують, що саме в підготовчому судовому засіданні, після виконання вимог ст.ст.342-345 КПК України, судом з`ясовується думка учасників судового провадження щодо. наявності чи відсутності перешкод для призначення судового розгляду, а за результатами обговорення цього питання суд приймає одне з передбачених ч. З ст. 314 КПК України рішень та виконує вимоги ст.317 КПК України, які забезпечують права учасників судового провадження.

Згідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення:

3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якіцо вони не відповідають вимогам цього кодексу.

Згідно положенням ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Відповідно до положень п. 13 ч. 1 ст. 3, ч. 4 ст. 110, ч. 1 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт - це процесуальний акт - документ, яким завершується досудове розслідування та у якому формулюється твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, який після його складання слідчим (прокурором) затверджується прокурором. Обвинувальний акт повинен : відповідати вимогам ст. 291 КПК України.

Відповідно до положень п. 5 ч.2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити: 1) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими; 2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) формулювання обвинувачення.

В обвинувальному акті відносно ОСОБА_7 викладені лише анкетні данні обвинуваченого, фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрювався останній на стадії досудового розслідування та правова кваліфікація інкримінованого кримінального правопорушення. Формулювання обвинувачення в обвинувальному акті відсутнє (т.1 а.с. 3-5).

Вказані відомості, згідно до положень ст. 277 КПК України, становлять зміст повідомлення про підозру, а тому ОСОБА_7 , за цим обвинувальним актом - фактично має статус підозрюваного.

З урахуванням того, що в обвинувальному акті після викладення фактичних обставин справи, фактично відсутнє формулювання обвинувачення в розумінні п.13 ч. 1 ст. 3 КПК України, а за правилами ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, суд вважає, що обвинувачення ОСОБА_7 за передбаченою законом процедурою, висунуте не було.

Крім того, з обвинувального акту відносно ОСОБА_7 вбачається, що він складений слідчим, підписаний від імені прокурора ОСОБА_5 , але в ньому відсутня печатка відповідної прокуратури, яка могла б компенсувати ту обставину, що до обвинувального акту, на підтвердження повноважень саме прокурора ОСОБА_5 на затвердження обвинувального акту, не долучено жодного документу, який би підтверджував його повноваження на затвердження обвинувального акту (завірених належним чином копій витягу з ЄРДР або постанови про створення групи прокурорів - процесуальних керівників).

Посвідчення гербовою печаткою прокуратури затвердження обвинувального акту процесуальним керівником по кримінальному провадженню, передбачено положеннями пункту 3 Додатку 61 («Перелік документів, які посвідчуються гербовою печаткою в органах прокуратури України») до п.п. 18.2.1, 18.2.4 «Інструкції з діловодства в органах прокуратури України», затвердженої Наказом Генерального прокурора України № 3 від 15.01.2013 року.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу, оскільки саме з моменту доведення «обвинувачення» до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», № 9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» (ВП), №25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082;95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Крім того, із обвинувального акту вбачається, що слідчий, зазначаючи правову кваліфікацію інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, заздалегідь, без вироку суду стверджує, що останній вчинив злочини - є безпідставним та недопустимим, порушує принцип презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, як засади кримінального провадження, передбаченої ст.17 КПК України, яка базується на принципах закріплених в ст.ст. 62, 129 п. 3 Конституції України, п. 2 ст. 11 Загальної декларації прав людини Генеральної Асамблеї ООН від 10.12.1948 року, п.2 ст.14 Міжнародного пакту про громадські та політичні права Генеральної Асамблеї ООН від 18.12.1966 року, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.).

За змістом вказаних норм національного та міжнародного законодавства - кожна особа вважається невинуватою у вчиненні злочину (кримінального правопорушення) і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду, який відповідає вимогам закону, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що розгляд обвинувального акту у судовому засіданні по суті неможливий, неможливо ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а тому, обвинувальний акт повинен бути повернутий прокурору.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження , в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

Суд вважає необхідним задовольнити клопотання прокурора у частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 на 60 (шістдесят) днів, оскільки ризики встановлені під час обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу не зменьшилися, підстав для зміни запобіжного заходу або застосування застави немає.

Керуючись ч. 1 п. 4 ст. 291, п. 3 ч. 3 ст. 314, 315, 316, 331, п. 3 ч. 1 ст. 392, ст. 395 КПК України,

суд

У Х В А Л И В :

обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0003385 від 13.10.2014 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 121, ч. 4 ст. 187 КК України - повернути прокурору Білгород - Дністровської місцевої прокуратури Одеської області.

Зобов`язати прокурора усунути виявленні недоліки протягом розумного строку з дня проголошення ухвали.

Запобіжний захід ОСОБА_7 , обраний у виді тримання під вартою, продовжити на 60 (шістдесят) днів, до 20 червня 2016 року до 18 годин 50 хвилин.

Копію ухвали негайно направити прокурору для усунення зазначених у ній недоліків.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області, протягом семи днів з дня її оголошення, через Саратський районний суд Одеської області.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3