УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2016 року м. Хмельницький
Суд заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали скарги, кримінальне провадження приходить до наступного.
Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України зазначено, що прокурор, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті що виправдовують підозрюваного, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Ст. 91 КПК України встановлено обставини, які підлягають доказуванню, а ст. 92 даного кодексу обов`язок доказування покладається на слідчого, прокурора. На виконання даних вимог сторона обвинувачення в силу ст. 93 КПК України здійснює збирання доказів. Згідно вимог ст. 110 КПК України вказано, що мотивувальна частина повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставою для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.
Відповідно до оскаржуваної постанови було встановлено, що 26 квітня 2013 року до ЦВ ВМ Хмельницького МВ УМВС України звернувся ОСОБА_4 із заявою про те, що 26.04.2013 року біля 17 години невстановлена особа, перебуваючи на перехресті вул. Соборна та Прибузька у м. Хмельницькому неподалік автостанції №3 в ході конфлікту заподіяла йому побої.
В ході досудового розслідування був неодноразово допитаний потерпілий ОСОБА_4 , який щоразу вказував хто і як йому заподіяв тілесні ушкодження. Його покази також підтверджуються і висновком експерта №498 від 30.04.2013 року. Слідством також були допитані свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які давали протилежні покази потерпілому.
За результатами досудового розслідування слідчим неодноразово виносились постанови про закриття кримінального провадження за відсутністю складу злочину, слідством було внесено відомості до ЄРДР за ст.125 КК України. Постанови слідчих про закриття кримінального провадження були тричі скасовані ухвалами слідчих суддів, в яких вказано, що необхідно дослідити та один раз скасовано процесуальним прокурором. Слідчим не виконані вимоги вказані в ухвалах слідчих суддів, та не врахована головна вимога щодо оцінки доказів та здійснення відповідних правових висновків.
Так, слідчий за результатами розслідування прийшов до висновку, що у ОСОБА_4 виявлені легкі тілесні ушкодження, але у діях ОСОБА_6 відсутні ознаки злочину передбаченого ст. 125 КК України, оскільки свідки вказують, що ніхто ніяких ударів потерпілому не наносив, що виключає факт отримання тілесних ушкоджень саме від ОСОБА_6 , як стверджує скаржник, а встановити де він отримав тілесні ушкодження не представилось можливими. Даний висновок підтверджує подію злочину і нанесення ОСОБА_4 тілесних пошкоджень, а відповідно до вимог ст. 9, 91-93 КПК України слідчий зобовьязаний встановити обставини і хто скоїв злочин, а не закривати провадження, якщо в діях іншої особи не вбачається склад злочину.
Одночасно слідчий суддя зазначає, що зроблені слідчим висновки не відповідають обставинам та матеріалам кримінального провадження.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження в 18 год. було складено протокол від 26.04.2013 року про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення, в якому вказувалось, що заявника біля 17 години побив на той час невідомий (а.к.п. 7), а згідно копії травмкартки на ОСОБА_4 (а.к.п. 90) було зафіксовано звернення до ХМЛ 26.04.2013 року о 18 год. 33 хв. Таким чином слідчий припустив, що з 17 години до 18 год. 33 хв. потерпілий міг отримати тілесні ушкодження, проте дані обставини не дослідив не допитав особу, яка складала 26.04.2013 року протокол про прийняття заяви про вчинення злочину та відбирала пояснення щодо наявності в ОСОБА_4 тілесних ушкоджень. В оскаржуємій постанові слідчий послався, що при спілкуванні із ОСОБА_9 , якій відбирав пояснення не пам`ятає, проте будь-яких доказів та процесуальних дій із даною особою слідчий не проводив, таким чином виклав у постанові позапроцесуальні обставини, що говорить про необґрунтованість та не законність даних обставин.
В ході досудового розслідування слідчими суддями та прокурорам ставилось в обов`язок допитати ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , про те ця вимога не виконана, з мотивів, що останні відмовились від допиту, що є прямим обов`язком свідка передбаченим ч. 2 ст. 66 КПК України, дані обставини і вимоги слідчим проігноровані і не обґрунтовано не прийнятті до уваги з цього приводу вказівки прокурора від 11.06.2015 ир.
Доводи прокурора про судову перспективу даної справи є не професійними та такими, що не заслуговують на увагу, оскільки діючий КПК України надав йому повноваження приймати рішення відносно даних обставин: п. 3 ч. 1 ст.284 КПК України.
На підставі вище викладеного, слідчий суддя вважає, що постанова є не вмотивованою, винесена без дотримання вимог ст.ст. 91-94,110 КПК України і тому підлягає скасуванню, а кримінальне провадження має бути проведено та завершено з метою встановлення всіх обставин, в ході якого слід виконати зазначені вище судом процесуальні та слідчі дії та провести оцінку доказів: показів потерпілого з урахуванням об`єктивних доказів висновку експерта, показів свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 і їх відношення, та стосунки із ОСОБА_6 з метою з`ясування і оцінки їх показів з врахуванням об`єктивних обставин та доказів, прийняти рішення щодо всіх обставин справи в порядку КПК України.
Одночасно слід зазначити, що у разі відсутності достатніх доказів, щодо доведеності вини в суді, слідчий не вправі закривати провадження, оскільки ОСОБА_4 отримав легкі тілесні ушкодження і це вправі робити лише прокурор.
Керуючись ст. ст. 303-307 КПК України, -
Згідно вимог ст. 307, 309 КПК України ухвала слідчого суді за результатами розгляду скарги апеляційному оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1