АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 211/1982/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/684/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі 20 жовтня 2016 року апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні №0000069 на вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 липня 2016 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.149 КК України, який визнаний винним та засуджений за ч.2 ст.149 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та встановлено випробувальний строк на 3 роки.
На підставі ст.76 ч.1 п.п.2, 3, 4 КК України зобов`язано ОСОБА_6 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Цивільні позови потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 - задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування спричиненої їй моральної шкоди 20 000 гривень та понесені витрати на сплаті судового збору в розмірі 551 гривні 20 копійок.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування спричиненої їй моральної шкоди 20 000 гривень та понесені витрати на сплаті судового збору в розмірі 551 гривні 20 копійок.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування спричиненої їй моральної шкоди 20 000 гривень та понесені витрати на сплаті судового збору в розмірі 551 гривні 20 копійок.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування спричиненої їй моральної шкоди 40 000 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 439 гривень 19 копійок та понесені витрати на сплаті судового збору в розмірі 551 гривні 20 копійок.
Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_11

обвинувачений ОСОБА_6

захисник ОСОБА_12 .

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 липня 2016 року відносно ОСОБА_6 скасувати в частині призначеного покарання. Ухвалити свій вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.149 КК України у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. В іншій частині вирок залишити без змін.

Вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 липня 2016 року ОСОБА_6 був визнаний винним та засуджений за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.149 КК Україниза наступних обставин.

ОСОБА_6 не пізніше 20.01.2016 року (більш точна дата досудовим розслідуванням не встановлена), при не встановлених досудовим розслідуванням обставинах, діючи умисно, в особистих інтересах, спільно з особою, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, з метою сексуальної експлуатації жінок, що знаходяться в уразливому стані, вирішив здійснювати їх вербування на території України та подальше переміщення на територію м. Москва Російської Федерації для надання ними сексуальних послуг за матеріальну винагороду.
Так, не пізніше 20.01.2016 року (більш точна дата досудовим розслідуванням не встановлена), ОСОБА_6 при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, реалізуючи свої злочинні наміри, діючи умисно, із корисливої заінтересованості, спільно з особою, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, розробили план злочинних дій, відповідно до якого ОСОБА_6 за грошову винагороду, перебуваючи на території Дніпропетровської області, буде підшукувати жінок, що знаходяться в уразливому стані та здійснюватиме їх вербування з метою сексуальної експлуатації шляхом психічного впливу на них у формі запрошення, умовляння чи переконання надавати послуги сексуального характеру за матеріальну винагороду, а також подальше переміщення на територію м. Москва Російської Федерації.
Після цього особа, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, здійснюватиме сексуальну експлуатацію завербованих жінок на території м. Москва Російської Федерації, а саме: займатиметься пошуком клієнтів, які б за грошову винагороду отримували послуги сексуального характеру від завербованих осіб жіночої статі, встановлюватиме та доводитиме до них ціни та умови надання сексуальних послуг, отримуватиме від клієнтів грошову винагороду за надані послуги сексуального характеру, частину яких виплачуватиме завербованим жінкам за зайняття проституцією.
Розробивши та ознайомившись з зазначеним планом, ОСОБА_6 та особа, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, усвідомлюючи протиправність і злочинний характер своїх дій кожний, надали один одному добровільну згоду на його реалізацію та таким чином досягли спільного злочинного наміру (вступили в попередню змову) на вербування та переміщення людини, вчинене з метою експлуатації, з використанням уразливого стану особи.
В подальшому, 20.01.2016 року ОСОБА_6 , реалізуючи спільний злочинний намір, діючи за попередньою змовою групою осіб з особою, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, відповідно до раніше розробленого плану злочинних дій, при невстановлених слідством обставинах, телефонним зв`язком запропонував раніше не знайомій йому ОСОБА_10 роботу з високою заробітною платою, призначивши їй зустріч 21.01.2016 року на автовокзалі в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, за адресою: АДРЕСА_2 , для обговорення умов працевлаштування.
Продовжуючи реалізовувати свої злочинні наміри, 21.01.2016 року приблизно о 12.30 год., ОСОБА_6 перебуваючи на автовокзалі м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, за адресою: Дніпропетровське шосе, 1-а, діючи за попередньою змовою групою осіб з особою, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, відповідно до відведеної йому ролі у вчинені злочину зустрівся з ОСОБА_10 та під час спілкування з останньою, використовуючи психологічний вплив на ґрунті її уразливого стану, а саме матеріальних проблем через відсутність роботи, збіг тяжких особистих та сімейних обставин, про які йому стало відомо під час спілкування, запропонував ОСОБА_10 надавати сексуальні послуги на території м. Москва Російської Федерації.
В подальшому, під час телефонних розмов ОСОБА_10 з ОСОБА_6 , які відбувалися в період часу з 21.01.2016 року по 23.01.2016 року, останній продовжуючи реалізовувати свої злочинні наміри, діючи за попередньою змовою групою осіб з особою, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, відповідно до раніше розробленого плану злочинних дій, використовуючи уразливе становище потерпілої, зміцнював її упевненість в необхідності та правильності прийняття позитивного рішення про виїзд до м. Москва Російської Федерації для надання послуг сексуального характеру за грошову винагороду, що виразилося у переконанні вигідності платного надання таких послуг, в результаті чого домігся її згоди, чим завербував ОСОБА_10 з метою її подальшої сексуальної експлуатації.
Після цього, ОСОБА_6 , при не встановлених досудовим розслідуванням обставинах, продовжуючи реалізовувати свої злочинні наміри, діючи за попередньою змовою групою осіб з особою, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, відповідно до відведеної йому ролі у вчинені злочину, здійснив замовлення квитка для ОСОБА_10 на 25.01.2016 року на рейсовий мікроавтобус «Мерседес-Бенс (Vito)», д.н.з. НОМЕР_1 , сполученням «Дніпропетровськ Україна - Москва Російська Федерація».
Приблизно о 19.00 год. ОСОБА_10 , діючи відповідно до отриманих від ОСОБА_6 вказівок, прибула на автовокзал м. Дніпропетровська, після чого на вищевказаному рейсовому мікроавтобусі «Мерседес-Бенс (Vito)», д.н.з. НОМЕР_1 , прослідувала до міжнародного пункту пропуску «Гоптівка», розташованого у Харківській області, де пройшла паспортний контроль та перетнула державний кордон України, а в подальшому 26.01.2016 року приблизно о 16.00 год. прибула до м. Москва Російської Федерації.
Вказаними діями ОСОБА_6 вчинив переміщення ОСОБА_10 з метою її подальшої сексуальної експлуатації.
Крім того, 29.01.2016 року ОСОБА_6 , реалізуючи спільний злочинний намір, вчиняючи свої дії щодо кількох осіб, діючи повторно та за попередньою змовою групою осіб з особою, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, відповідно до раніше розробленого плану злочинних дій, при невстановлених слідством обставинах, телефонним зв`язком запропонував раніше не знайомій йому ОСОБА_7 роботу з високою заробітною платою, призначивши їй зустріч 29.01.2016 року на автовокзалі м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, за адресою: Дніпропетровське шосе, 1-а, для обговорення умов працевлаштування.
Продовжуючи реалізовувати свої злочинні наміри, 29.01.2016 року у вечірній час доби, ОСОБА_6 перебуваючи на автовокзалі м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, за адресою: Дніпропетровське шосе, 1-а, вчиняючи свої дії щодо кількох осіб, діючи повторно та за попередньою змовою групою осіб з особою, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, відповідно до відведеної йому ролі у вчинені злочину, зустрівся з ОСОБА_7 та під час спілкування з останньою, дізнавшись в ході спілкування, що вона є неповнолітньою, її подальшої сексуальної експлуатації. використовуючи вікову незрілість та наївність, у зв`язку з її неповноліттям, запропонував ОСОБА_7 надавати сексуальні послуги на території м. Москва Російської Федерації.
В подальшому, під час телефонних розмов ОСОБА_7 з ОСОБА_6 , які відбувалися в період часу з 29.01.2016 року по 15.02.2016 року, останній продовжуючи реалізовувати свої злочинні наміри, вчиняючи свої дії щодо кількох осіб, діючи повторно та за попередньою змовою групою осіб з особою, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, відповідно до раніше розробленого плану злочинних дій, використовуючи вікову незрілість та наївність потерпілої у зв`язку з її неповноліттям, зміцнював її упевненість в необхідності та правильності прийняття позитивного рішення про виїзд до м. Москва Російської Федерації для надання послуг сексуального характеру за грошову винагороду, що виразилося у переконанні вигідності платного надання таких послуг, в результаті чого домігся її згоди, чим завербував ОСОБА_7 з метою її подальшої сексуальної експлуатації.
Крім того, 09.02.2016 року ОСОБА_6 , реалізуючи спільний злочинний намір, вчиняючи свої дії щодо кількох осіб, діючи повторно та за попередньою змовою групою осіб з особою, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, відповідно до раніше розробленого плану злочинних дій, при невстановлених слідством обставинах, телефонним зв`язком запропонував раніше не знайомій йому ОСОБА_8 роботу з високою заробітною платою, призначивши їй зустріч 10.02.2016 року на автовокзалі м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, за адресою: АДРЕСА_2 , для обговорення умов працевлаштування та про, що остання, в подальшому розповіла своїй знайомій ОСОБА_9 .
Продовжуючи реалізовувати свої злочинні наміри, 10.02.2016 року приблизно о 14.00 год., ОСОБА_6 перебуваючи на автовокзалі м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, за адресою: Дніпропетровське шосе, 1-а, вчиняючи свої дії щодо кількох осіб, діючи повторно та за попередньою змовою групою осіб з особою, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, відповідно до відведеної йому ролі у вчинені злочину, зустрівся з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , та під час спілкування з останніми, використовуючи психологічний вплив на ґрунті їх уразливого стану, а саме матеріальних проблем через відсутність роботи, збіг тяжких особистих та сімейних обставин, про які йому стало відомо під час спілкування, запропонував ОСОБА_8 та ОСОБА_9 надавати сексуальні послуги на території м. Москва Російської Федерації.
В подальшому, під час телефонних розмов ОСОБА_9 з ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , які відбувалися в період часу з 10.02.2016 року по 14.02.2016 року, останній продовжуючи реалізовувати свої злочинні наміри, вчиняючи свої дії щодо кількох осіб, діючи повторно та за попередньою змовою групою осіб з особою, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, відповідно до раніше розробленого плану злочинних дій, використовуючи уразливе становище потерпілих, зміцнював їх упевненість в необхідності та правильності прийняття позитивного рішення про виїзд до м. Москва Російської Федерації для надання послуг сексуального характеру за грошову винагороду, що виразилося у переконанні вигідності платного надання таких послуг, в результаті чого домігся їх згоди, чим завербував ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з метою їх подальшої сексуальної експлуатації.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор посилається на ті обставини, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 із застосуванням положень ст.75 КК України, судом не враховано низку обставин, які вказують на необхідність призначення йому більш суворого покарання, а саме: ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, наявність попередньої змови декількох осіб на вчинення злочинів, мотиви вчинення злочинів користь, умисне вчинення злочину проти неповнолітньої ОСОБА_7 . Крім того, злочини проти потерпілих були скоєні ним із використанням їх уразливого стану, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку особи обвинуваченого. Також, суд не врахував спосіб вчинення злочинів, а саме ретельне планування злочину, підшукування жінок, що знаходяться в уразливому стані та їх вербування з метою сексуальної експлуатації. Не надано належної оцінки тому, що обвинувачений за час проведення досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не виявив бажання виправити ситуацію, добровільно не відшкодував завдані збитки, заподіяні потерпілим внаслідок злочинів, що свідчить про те, що каяття засудженого є удаваним, спрямованим на уникнення покарання. Судом встановлено, що ОСОБА_6 не працює, не одружений, дітей не має. Зазначене у сукупності свідчить, що обвинувачений веде соціально девіантний спосіб життя, не має постійного законного джерела доходу, що є причиною вчинення ним злочинів проти волі, честі та гідності, а також забезпечення власного існування за рахунок протиправної експлуатації інших осіб.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді прокурор підтримав апеляцію прокурора, що приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції у кримінальному провадженні, просив колегію суддів задовольнити її в повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_12 в судовому засіданні при апеляційному розгляді кримінального провадження, кожен окремо, апеляцію прокурора просили залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та їх представник ОСОБА_13 в судове засідання не з`явились, надали суду заяву про розгляд апеляційної скарги прокурора за їх відсутності, в задоволенні апеляційної скарги прокурора просили відмовити, а вирок суду першої інстанції залишити без змін, оскільки завдана їм моральна шкода частково відшкодована.

Відповідно до ст. 402 КПК України обвинуваченим ОСОБА_6 були надані заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких він просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора, а вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 14 липня 2016 року залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як видно з вироку суду, судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 було здійснено на підставі положень ч.3 ст.349 КПК України.
При цьому, суд першої інстанції дотримався вимог норм ч.3 ст.349 КПК України, допитав обвинуваченого, потерпілих і, за згодою всіх учасників процесу, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорювались.
На підставі викладеного, колегія суддів, відповідно до ст.404 ч.1 КПК України, не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, які не оскаржувалися і стосовно яких, відповідно до вимог ст.349 ч.1 КПК України докази не досліджувались.
Кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.2 ст.149 КК України в апеляційній скарзі також не оскаржується.
Доводи, викладені в апеляції прокурора про м`якість призначеного ОСОБА_6 покарання із застосуванням положень ст.ст.75, 76 КК України, не підлягають задоволенню, так як призначене покарання обвинуваченому відповідає вимогам ст.65 КК України.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення.

Як було встановлено колегією суддів, вимоги вказаної норми закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Як видно із вироку суду, при визначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд врахував характер та ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які згідно ст.12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого судом визнано те, що він вину визнав повністю у вчиненому розкаявся, хворіє, має на утриманні матір - пенсіонерку, яка також хворіє та потребує постійного медикаментозного амбулаторного лікування (том 3 а.кп102-111).

Обставин, що обтяжують покарання, під час судового розгляду не встановлено.

Також судом враховані дані про особу ОСОБА_6 , а саме те, що він раніше не судимий (том 2 а.кп.116), на обліку у лікаря-психіатра не перебуває (том 2 а.кп.119), але, як встановлено колегією суддів, з 2000 року перебуває під диспансерно-динамічним наглядом у лікаря-нарколога з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності (том 2 а.кп.120), не працює (том 2 а.кп.123-125), за місцем останньої роботи характеризується позитивно (том 3 а.кп.84), вину визнав повністю, у вчиненому розкаявся.

Таким чином, колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції з приводу того, що вищезазначені обставини дають підстави вважати, що для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 , йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень ст.ст.75, 76 КК України.

Крім того, згідно пояснень, які були надані потерпілими та їх представником в судовому засіданні, вони не наполягали на суворому покаранні обвинуваченого та просили врахувати цей факт при ухваленні вироку.

Також, сам обвинувачений свою вину у вчиненому визнав в повному обсязі, щиро розкаявся у вчиненому та не заперечував проти задоволення цивільних позовів, пред`явлених до нього потерпілими. Вказаний факт підтверджується журналом судового засідання від 14 червня 2016 року (том 3 а.кп.92) та звукозаписом судового засідання від вказаної дати (40-41 хвилини звукозапису).

В зв`язку з вищевикладеним, на думку колегії суддів, суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_6 покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, тому законних підстав для призначення обвинуваченому більш суворого покарання колегія суддів не вбачає.

Крім того, не знайшли свого підтвердження доводи апеляції прокурора з приводу того, що каяття засудженого є удаваним та спрямованим на уникнення покарання, з наступних підстав.

Обвинувачений ОСОБА_6 з самого початку судового слідства давав правдиві покази, вину свою у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнавав в повному обсязі та щиро розкаювався у скоєному, що підтверджується вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 липня 2016 року (том 3 а.кп.117-120) та технічним записом перебігу судового розгляду, що був прослуханий колегією суддів під час підготовки до апеляційного розгляду кримінального провадження.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора не підлягають задоволенню, а вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 липня 2016 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 липня 2016 року відносно ОСОБА_6 , засудженого за ч.2 ст.149 КК України залишити без змін.

Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим у той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4