Справа № 346/1235/16-к
Провадження № 1-кп/346/92/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2016 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Коломия обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні внесеному в єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000030 від 17 лютого 2016 року про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Михалків, Коломийського району, Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта вища-спеціальна, одруженого, на утриманні двоє малолітніх дітей, не працюючого, депутатом не являється, несудимого, у вчиненні кримінального правопорушення за ст. 369-2 ч. 2 КК України,
в с т а н о в и в:
Між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором військової прокуратури Тернопільського гарнізону старшим лейтенантом юстиції ОСОБА_3 24 лютого 2016 року укладена угода про визнання винуватості у відповідності до ст. 472 КПК України, відповідно до якої підозрюваний ОСОБА_5 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість за 369-2 ч. 2 КК України.
Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_5 призначений наказом начальника Управління державної служби з надзвичайних ситуацій України в Івано-Франківській області від 29 квітня 2013 року №7 «Про призначення осіб начальницького складу» на посаду начальника Тисменицького районного відділу Управління державної служби з надзвичайних ситуацій України в Івано-Франківській області (далі - Тисменицький РВ УДСНС України в Івано-Франківській області).
Окрім цього, ОСОБА_5 , будучи посадовою особою, тобто особою, яка постійно обіймає посаду у Тисменицькому РВ УДСНС України в Івано-Франківській області, пов`язану із виконанням організаційно-розпорядчих функцій, зобов`язаний діяти відповідно до вимог ст. 19 Конституції України, згідно якої посадові особи органів державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до порядку проходження служби цивільного захисту, передбаченого ст. 101 Кодексу цивільного захисту України, на осіб начальницького складу служби цивільного захисту поширюються вимоги та обмеження, передбачені Законом України «Про запобігання корупції».

Згідно із ст. 22 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_5 як службовій особі, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах.
Статтею 24 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що службова особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняні до них особи у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язані невідкладно вжити таких заходів:1) відмовитися від пропозиції; 2) за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію; 3) залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників; 4) письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.
Натомість, майор служби цивільного захисту ОСОБА_5 , порушуючи обмеження, встановлені Законом України «Про запобігання корупції» вчинив умисний корисливий корупційний злочин за наступних обставин.

Так, громадянин ОСОБА_6 відповідно до наказу начальника УДСНС України в Івано-Франківській області від 25.05.2015 року призначений на посаду пожежного рятувальника державного пожежно-рятувального поста 4 державної пожежно-рятувальної частини УДСНС України в Івано-Франківській області (смт. Солотвин Івано-Франківської області).
На початку листопада 2015 року у зв`язку із сімейними обставинами ОСОБА_6 виявив бажання перевестись на рівнозначну посаду до 2 державної пожежно-рятувальної частини УДСНС України в Івано-Франківській області (м. Тисмениця Івано-Франківської області). У цей же період часу громадянка ОСОБА_7 , яка являється мамою цивільної дружини ОСОБА_6 , звернулася до начальника Тисменицького районного відділу УДСНС України в Івано-Франківській області майора служби цивільного захисту ОСОБА_5 з приводу переміщення її зятя ОСОБА_6 до підрозділів УДСНС України в Івано-Франківській області у м. Тисмениці.
Тоді ж, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на отримання неправомірної вигоди для себе за переміщення в іншу місцевість ОСОБА_6 для проходження подальшої служби в підрозділах цивільного захисту.
19 листопада 2015 року о 15 годині 42 хвилини начальник Тисменицького РВ УДСНС України в Івано-Франківській області майор служби цивільного захисту ОСОБА_5 , враховуючи займану ним посаду, її авторитет і пов`язані із цим можливості, умисно, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи можливість перемістити ОСОБА_8 на посаду пожежного-рятувальника 2 державної пожежно-рятувальної частини Управління ДСНС в Івано-Франківській області у м. Тисмениця, під час телефонної розмови із громадянкою ОСОБА_7 повідомив останній, що йому за вирішення вищевказаних питань необхідно передати грошові кошти в сумі 200 євро, на що остання погодилась.

Поряд із цим 11 листопада 2015 року майор служби цивільного захисту ОСОБА_5 будучи начальником Тисменицького РВ УДСНС України в Івано-Франківській області, особисто зазначив у рапорті ОСОБА_6 про те, що він, ОСОБА_5 не заперечує проти переміщення останнього на посаду пожежного-рятувальника 2 державної пожежно-рятувальної частини Управління ДСНС в Івано-Франківській області (м. Тисмениця Івано-Франківської області).
23 листопада 2015 року відповідно до наказу начальника Управління ДСНС в Івано-Франківській області №855 молодшого сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_6 призначено на посаду пожежного-рятувальника 2 державної пожежно-рятувальної частини Управління ДСНС в Івано-Франківській області (м. Тисмениця Івано-Франківської області).
У подальшому, 26 листопада 2015 року о 10 годині 09 хвилин, реалізуючи свій злочинний умисел майор служби цивільного захисту, ОСОБА_5 знову зателефонував громадянці ОСОБА_7 та повідомив, що він, ОСОБА_5 вирішив усі питання щодо переведення молодшого сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_6 та останній уже призначений на посаду в м. Тисмениця Івано-Франківської області, при цьому категорично вказав про необхідність передачі йому грошових коштів в сумі 200 євро у найкоротший термін.
14 грудня 2015 року близько 9 години ранку ОСОБА_7 зателефонувала майору служби цивільного захисту ОСОБА_5 на мобільний номер НОМЕР_1 та повідомила, що у неї в наявності мається 200 євро та запитала яким чином передати наведені грошові кошти останньому. Тоді ж ОСОБА_5 повідомив, що йому вказані грошові кошти потрібно перевести у гривні та помістити на його, ОСОБА_5 , картковий рахунок відкритий у Публічному Акціонерному Товаристві Комерційний Банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк»), при цьому ОСОБА_5 особисто продиктував номер свого карткового рахунку НОМЕР_2 .
16 грудня 2015 року о 11 годині 08 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи у Коломийському відділенні №1 ПАТ КБ «ПриватБанк», що розташоване за адресою: Івано-Франківська область, м. Коломия, вул. Тараса Шевченка 23, здійснила поповнення карткового рахунку НОМЕР_2 , що зареєстрований на ОСОБА_5 , готівкою на суму 5300 гривень.
Таким чином, ОСОБА_5 16 грудня 2015 року об 11 годині 08 хвилин,діючи умисно, протиправно, переслідуючи корисливий мотив та мету власного збагачення, одержав від громадянки ОСОБА_7 неправомірну вигоду у розмірі 5300 гривень шляхом поміщення вказаних грошових коштів на його картковий рахунок НОМЕР_2 ПАТ КБ «ПриватБанк» через термінал самообслуговування, що розташований у Коломийському відділенні №1 ПАТ КБ «ПриватБанк» за адресою: Івано-Франківська область, м. Коломия, вул. Тараса Шевченка 23, за здійснення впливу на прийняття рішення начальником УДСНС України в Івано-Франківській області щодо переміщення молодшого сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_6 на посаду пожежного-рятувальника 2 державної пожежно-рятувальної частини Управління ДСНС в Івано-Франківській області (м. Тисмениця Івано-Франківської області) та в подальшому розпорядився грошовими коштами на власний розсуд, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 369-2 КК України.

Ураховуючи викладене, досудовим розслідування встановлено достатньо підстав для обвинувачення начальника Тисменицького РВ УДСНС України в Івано-Франківській області майора служби цивільного захисту ОСОБА_5 у зловживанні впливом одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженої на виконання функцій держави, тобто у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 369-2 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно та у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 369-2 КК України, в обсязі згідно повідомленої йому підозри 23 лютого 2016 року, а саме в тому що він: будучи начальником Тисменицького РВ УДСНС України в Івано-Франківській області, тобто службовою особою, на яку покладались організаційно-розпорядчі обов`язки, у порушення вимог ст. ст. 19, 68 Конституції України, ст.ст. 22, 24 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 року, усупереч інтересів служби та своїх службових обов`язків, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, використовуючи своє службове становище, 16 грудня 2015 року о 11 годині 08 хвилин,діючи умисно, протиправно, переслідуючи корисливий мотив та мету власного збагачення, одержав від громадянки ОСОБА_7 неправомірну вигоду у розмірі 5300 гривень шляхом поміщення вказаних грошових коштів на його картковий рахунок НОМЕР_2 ПАТ КБ «ПриватБанк» за здійснення впливу на прийняття рішення начальником УДСНС України в Івано-Франківській області щодо переміщення молодшого сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_6 на посаду пожежного-рятувальника 2 державної пожежно-рятувальної частини Управління ДСНС в Івано-Франківській області (м. Тисмениця Івано-Франківської області), тобто вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 369-2 КК України.

Відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні покарання враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини що обтяжують та пом`якшують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Окрім цього, обвинувачений ОСОБА_5 вперше притягається до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання та місцем проходження військової служби, до адміністративної відповідальності не притягувався та в останнього на утриманні перебуває двоє малолітніх дітей 2005 та 2011 року народження.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 не встановлено.

Враховуючи обставини кримінального провадження №0000030 від 17 лютого 2016 року , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, сторони угоди узгодили наступне покарання:

за ч. 2 ст. 369-2 КК України, призначити покарання, у вигляді штрафу у розмірі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 25 500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень.
у відповідності до ч. 2 ст. 55 КК України, з урахуванням характеру злочину, вчиненого ОСОБА_5 за посадою - позбавити права обіймати посади на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 1 (один) рік та 6 (шість) місяців.
Обвинувачений ОСОБА_5 згідний на призначення цього покарання.
У випадку укладення та затвердження даної угоди обвинувачений ОСОБА_5 та прокурор вправі оскаржити вирок з наступних підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди обвинуваченого ОСОБА_5 на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 4, 6, 7 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України, в тому числі, не роз`яснення наслідків укладення угоди.

У разі невиконання обвинуваченим ОСОБА_5 обов`язків, визначених цією угодою, прокурор має право звернутися до суду, який затвердив дану угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Обвинувачений ОСОБА_5 розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України (умисне невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості).

Обвинуваченому роз`яснено, що відповідно до ч. 4 ст. 394, ст. 424 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди. Для обвинуваченого - його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України.
Передбачені у цій нормі права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачують підозрюваного, а також права мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь підозрюваному роз`яснено і є зрозумілими.
Обвинувачений ОСОБА_5 розуміє, що виконання зобов`язання іншою стороною в рамках цієї угоди цілком залежить від дотримання ним Закону і будь-якого положення складеної угоди.
У разі невиконання угоди про визнання винуватості, відповідно до ст. 476 КПК України, прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.
Обвинувачений ОСОБА_5 розуміє, що умисне невиконання угоди засудженим є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.
Прокурор вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги законів і просив затвердити угоду.
Обвинувачений визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, та просив затвердити угоду про визнання винуватості, йому є зрозумілі наслідки укладення та затвердження угоди.
Відповідно до ст. 468 ч.1 п.2 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ст. 469 ч.4 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним та суспільним інтересам.
Суд заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши угоду про визнання винуватості переконався, що кваліфікація дій ОСОБА_5 за ст. 369-2 ч. 2 КК України є правильною, злочин у вчиненні якого він визнав себе винуватим є середньої тяжкості, а шкода завдана лише державним та суспільним інтересам, зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України, обвинувачений цілком розуміє права, передбачені ст. 474 ч.4 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди визначені ст. 473 КПК України і умисного невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.
Умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим є добровільними, відповідають інтересам суспільства та не порушують прав свобод та інтересів сторін та інших осіб, а тому є підстави для її затвердження, та визнання винним ОСОБА_5 за 369-2 ч. 2 КК України, призначення узгодженого сторонами покаранняз урахуванням обставин, які пом`якшують покарання, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, вперше притягається до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання та місцем проходження військової служби, до адміністративної відповідальності не притягувався та в останнього на утриманні перебуває двоє малолітніх дітей 2005 та 2011 року народження, за ч. 2 ст. 369-2 КК України, призначити покарання, у вигляді штрафу у розмірі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 25 500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) грн. та у відповідності до ч. 2 ст. 55 КК України, з урахуванням характеру злочину, вчиненого ОСОБА_5 за посадою - позбавити права обіймати посади на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 1 (один) рік та 6 (шість) місяців.

Речовий доказ документ про рух коштів за картковим рахунком НОМЕР_2 який належить ОСОБА_5 та який долучено до матеріалів кримінального провадження необхідно зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Заставу внесену ОСОБА_9 28.12.2015 року згідно квитанції № 0.0.483007603.1 в розмірі 48720 грн. після вступу вироку в законну силу необхідно повернути заставодавцю ОСОБА_9 .
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 182, 314, 368, 369, 373, 374, 394, 395, 468, 469, 474, 475, 476 КПК України, суд
з а с у д и в :
Затвердити угоду про визнання винуватості від 24 лютого 2016 року укладену між прокурором військової прокуратури Тернопільського гарнізону старшим лейтенантом юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 по кримінальному провадженню №0000030 від 17 лютого 2016 року про обвинувачення ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення за ст. 369-2 ч. 2 КК України.

Визнати ОСОБА_5 винним за ст. 369-2 ч. 2 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання за ст. 369-2 ч. 2 КК України штраф у розмірі 1 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 25 500 грн. та позбавити права обіймати посади на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 1 (один) рік та 6 (шість) місяців.
Речовий доказ документ про рух коштів за картковим рахунком НОМЕР_2 який належить ОСОБА_5 та який долучено до матеріалів кримінального провадження - зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Заставу внесену ОСОБА_9 28.12.2015 року згідно квитанції № 0.0.483007603.1 в розмірі 48720 грн. після вступу вироку в законну силу повернути заставодавцю ОСОБА_9 .
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Івано-Франківської області на протязі 30 днів з дня його проголошення через Коломийський міськрайонний суд з підстав передбачених п.1), 2), ч.4 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1