ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/2723/16-к
Провадження № 1-в/210/1340/16

"24" червня 2016 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

представника адміністрації КВК №80: ОСОБА_4 ,

засудженого: ОСОБА_5 ,

захисника засудженого, - адвоката: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, в режимі відеоконференції (дистанційного провадження), клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває строк покарання за вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2010 року, яким засуджений за ст.ст.187 ч.3, 70 ч.4 КК України, до покарання у вигляді 11 років 6 місяців позбавлення волі, з конфіскацією усього особисто йому належного майна, про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, -

В С Т А Н О В И В:

23 травня 2016 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

В обґрунтування клопотання засуджений ОСОБА_5 зазначає, що у нього на даний час відсутні діючи стягнення, відбув необхідну частину призначеного вироком суду покарання, має належну поведінку, тим самим довів ступінь свого виправлення.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 , та його захисник, - адвокат ОСОБА_6 , надали пояснення по суті справи, підтримали клопотання у повному обсязі та просили суд його задовольнити.

Представник адміністрації колонії та прокурор проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_5 не заперечували.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, вивчивши надані матеріали особової справи, дійшов наступних висновків.

Так, вимогами ст.ст.67 ч.2, ст.103 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є те, що засуджений став на шлях виправлення (ст.82 ч.3 КК).

Згідно положень п.17 вказаної постанови Пленуму ВСУ №2 від 26 квітня 2002 року, судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Однією з умов застосування до засудженого положень ст.82 КК України є те, що він став на шлях виправлення. Про вказане може свідчити його сумлінна поведінка і ставлення до праці.

На час звернення засудженого ОСОБА_5 до суду, останній відбув 2/3 строку призначеного вироком суду покарання.

В ході судового засідання матеріалами та документами особової справи судом встановлено відомості щодо того, що засуджений ОСОБА_5 став на шлях виправлення.

Так, в матеріалах особової справи №108-К-09 наявні відомості про те, що засуджений протягом строку відбування покарання не мав заохочень, мав вісім стягнень, котрі є погашеними у встановленому законом порядку.

Із матеріалів, що характеризують особу засудженого ОСОБА_5 вбачається, що останній на даний час характеризується посередньо, залучається до праці на виробництві колонії. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. До виконання робіт із благоустрою намагається ставитися з розумною ініціативою. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу. Не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення професійно-технічних навичок мотивуючи тим, що має вищу освіту. Бере участь у роботі самодіяльних організацій, проявляє соціально-корисну активність в організації їх роботи. Прагне ввійти до складу ради колективу засуджених (стати фізоргом відділення). Підтримує зв`язки з рідними шляхом листування, телефонних переговорів. На профілактичному обліку установи не перебуває, згідно вироку суду має позов, котрий планує відшкодувати після звільнення.

Згідно виписки із протоколу №48 від 07 грудня 2015 року, засудженому ОСОБА_5 відмовлено у застосуванні положень ст.101 КВК України, щодо переведення до дільниці соціальної реабілітації на підставі його заяви.

Оцінивши поведінку засудженого ОСОБА_5 за весь період відбуття покарання, суд приходить до висновку, що він своєю поведінкою довів своє виправлення.

Відповідно до ст.6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Згідно ст.50 ч.2 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що надані матеріали свідчать про те, що засуджений ОСОБА_5 на даний час став на шлях виправлення та щодо нього може бути прийнято рішення щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким в порядку, визначеному ст.82 КК України, а тому клопотання засудженого необхідно задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.376 ч.2 КПК України, ст.82 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває строк покарання за вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2010 року, яким засуджений за ст.ст.187 ч.3, 70 ч.4 КК України, до покарання у вигляді 11 років 6 місяців позбавлення волі, з конфіскацією усього особисто йому належного майна, про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, - задовольнити.

Засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перевести для подальшого відбування покарання із виправної колонії в місця обмеження волі на всю невідбуту частину строку покарання, яка становить, - 01 рік 10 місяців 23 дні.

Запобіжний захід залишити без змін, - утримання під вартою.

Звільнити з-під варти після прибуття до виправного центру.

Зарахувати час слідування під вартою до виправного центру за правилами, передбаченими ст.72 КК України.

На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення прокурор та засуджений можуть подати апеляції до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя: ОСОБА_1