АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/15/16 Справа № 203/1616/13-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001016, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 лютого 2013 року, за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 11 серпня 2014 року, ухвалений щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Нікополь Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, працюючого складальником дерев`яних виробів в ТОВ «Компанія-Беркана», який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України,-
за участю: прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 серпня 2014 року ОСОБА_9 засуджено за ч. 1 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_10 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 20225,00 грн. та у рахунок відшкодування моральної шкоди 20000,00 грн.
Вироком також вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2014 року апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а вирок щодо ОСОБА_9 залишено без змін.
16 червня 2015 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження у суду апеляційної інстанції задоволено, ухвалу суду апеляційної інстанції щодо ОСОБА_9 скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
В поданій апеляційній скарзі прокурор ставить питання про скасування вироку місцевого суду щодо ОСОБА_9 і ухвалення нового вироку, яким призначити більш суворе покарання, посилаючись на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість покарання.
В обґрунтування доводів скарги прокурор вказує, що судом при призначенні покарання не достатньо враховано те, що обвинувачений ОСОБА_6 своєї вини не визнав та надав неправдиві показання, спричинив потерпілій ОСОБА_10 значні моральні страждання шляхом застосування фізичного насильства. Також прокурор звертає увагу на те, що суд, призначаючи мінімальне покарання ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 187 КК України, не врахував відсутність обставин, що пом`якшують покарання.
В запереченнях на апеляційну скаргу обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_8 , просять апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, вирок скасувати з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, оскільки на їх думку суд не врахував належним чином позитивну характеристику ОСОБА_6 , його міцні соціальні зв`язки, а також те, що потерпіла апеляційну скаргу не подавала. Окрім того, захисник звернув увагу суду апеляційної інстанції на те, що 27 березня 2015 року ОСОБА_6 звільнився з місць позбавлення волі в зв`язку з гарною поведінкою та зауважує, що в апеляційній скарзі прокурор не вказує яку саме міру покарання необхідно призначити ОСОБА_6 .
За вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України за таких обставин.

26 грудня 2012 року близько 18-30 годин, ОСОБА_6 , маючи умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, прослідував за ОСОБА_10 , до третього під`їзду будинку АДРЕСА_3 , зайшов до вказаного під`їзду та штовхнув потерпілу і наніс їй удар по голові молотком, що знаходився при ньому, від чого потерпіла впала на підлогу, а ОСОБА_6 , наніс їй ще декілька ударів молотком по голові та по лівій руці, завдавши ОСОБА_10 тілесні ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та тілесні ушкодження середньої тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я. Після чого ОСОБА_6 , підняв з підлоги пакет, який впустила ОСОБА_10 під час заподіяння їй ударів молотком, тим самим заволодівши її майном, яке знаходилось в ньому, завдавши потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 21433,40 грн.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції прокурор підтримав вимоги апеляційної скарги, просив вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 більш суворе покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років.

Обвинувачений та його захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили вирок суду залишити без змін та обмежитись тим покаранням, яке обвинувачений відбув.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке він засуджений, є обґрунтованими, кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 187 КК України є правильною та в поданій апеляційній скарзі не оспорюються, тому ці висновки перегляду в апеляційному порядку не підлягають.

В той же час, доводи скарги прокурора щодо м`якості призначеного ОСОБА_6 покарання, колегія суддів вважає слушними.
Згідно з ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Відповідно до положень ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При призначенні покарання необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку вказані вимоги закону належним чином не виконав.

З вироку вбачається, що, призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд вказав на ступень тяжкості вчиненого ним злочину, на відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Щодо особи обвинуваченого суд послався на те, що ОСОБА_6 раніше не судимий, на спеціальних обліках не перебуває, на утриманні має цивільну дружину і неповнолітню дитину, позитивно характеризується та у 2012 році врятував жінку похилого віку, яку виніс з палаючого будинку, тим самим проявивши відвагу.
На переконання колегії суддів, суд вірно дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуттям, разом з цим не навів переконливих доказів та обставин, які є підставою для призначення обвинуваченому мінімального покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 187 КК України.
Поза увагою місцевого суду залишилось те, що обвинуваченим вчинено кримінальне правопорушення, яке, згідно зі ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких та належним чином не враховано загально - небезпечний характер дій ОСОБА_6 , який наніс значну кількість ударів молотком потерпілій в життєво - важливий орган - голову, його особисте ставлення до вчиненого та небажання усувати шкідливі наслідки вчиненого діяння, а також позицію потерпілої щодо призначення покарання.

Наведені обставини суттєво підвищують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 та свідчать про небезпечність обвинуваченого, як особи для суспільства.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що призначене судом покарання, хоч і не виходить за межі, встановлені законом України про кримінальну відповідальність, але за своїм розміром, навіть з врахуванням даних про особу обвинуваченого, наведених увироку, є явно несправедливим через м`якість та недостатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових злочинів.

Згідно з п. 3 ч.1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Виходячи з викладеного та погоджуючись з доводами, наведеними в апеляційній скарзі прокурора, а також з урахуванням висновків викладених в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 червня 2015 року, колегія суддів вважає за необхідне вирок в частині призначеного покарання скасувати, призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на більш тривалий термін, ніж призначений місцевим судом.
Разом з тим, з урахуванням даних про стан здоров`я ОСОБА_6 та часткове відшкодування ним шкоди, спричиненої потерпілій, що встановлено під час розгляду судом апеляційної інстанції та визнається обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого у кримінальному провадженні, колегія суддів дійшла висновку про можливість його виправлення за менш короткий термін, ніж запропонований прокурором.
Отже, призначаючи покарання ОСОБА_6 з урахуванням наведеного, а також тяжкості вчиненого обвинуваченим, його особи, відсутність обставин, щообтяжують покарання, наявність обставин, що пом`якшують покарання у цьому кримінальному провадженні, встановлених судом апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку про необхідність ухвалення нового вироку, в силу п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України, з призначенням більш суворого покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції ч.1 ст.187 КК України, яке буде справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів.
Даних, які б свідчили, що у кримінальному провадженні допущено істотне порушення норм кримінального процесуального закону, які б тягли за собою безумовне скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

При цьому, колегія суддів не входить в обговорення доводів заперечень сторони захисту, поданих на апеляційну скаргу прокурора, оскільки апеляційна скарга на вирок суду ними не подавалась.
Окрім того, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, колегія суддів вважає за необхідне зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення в межах цього кримінального провадження, з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 16 січня 2013 року з моменту його затримання по 27 березня 2015 року включно, беручи до уваги, що вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 був скасованийухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 червня 2015 року, та він має статус обвинуваченого.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції - задовольнити частково.

Вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 серпня 2014 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання -скасувати.

Призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири ) роки 6 (місяців) місяців.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_6 обчислювати з дня його фактичного затримання.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення в межах цього кримінального провадження з 16 січня 2013 року по 27 березня 2015 року включно з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В іншій частині - вирок залишити без змін.

Вирок набирає чинності з дня його проголошення, але може бути оскаржений у кассаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом 3 місяців з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:
___________________ _____________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4