Ухвала
іменем України

20 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційні скарги засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 04 грудня 2015 року й ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2016 року,
в с т а н о в и л а:
Вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 04 грудня 2015 року
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, який мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу від 27 серпня 2013 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки
засуджено за ч. 4 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
На підставі ст. 71 КК України, до покарання призначеного за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу від 27 серпня 2013 року та остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, який мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого,
засуджено за ч. 4 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.
Цим же вироком задоволено цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 та постановлено стягнути на його користь солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відшкодування моральної шкоди у розмірі 50000 грн.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2016 року вирок щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишено без зміни.

Як вбачається з копій судових рішень, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 засуджено за злочин вчинений за таких обставин. У раніше знайомих між собою ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 виникли неприязні стосунки, в результаті яких у засуджених виник умисел на вчинення хуліганських дій, тобто грубого порушення громадського порядку, які супроводжувались особливою зухвалістю і винятковим цинізмом, із застосуванням насильства до ОСОБА_6 , використовуючи при цьому предмет, заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень, а саме биту, яка знаходилась у машині ОСОБА_4

06 серпня 2014 року в нічний час, дізнавшись про місцезнаходження потерпілого, прибувши до магазину «Степ», розташованого поблизу зупинки громадського транспорту «кінотеатр Олімп» по вул. Мелешкіна в м. Кривий Ріг, розуміючи що вони знаходяться у громадському місці, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 переслідуючи мету побиття потерпілого, яка була пов`язана з порушенням громадського порядку, із застосуванням бити, ОСОБА_4 ударив потерпілого ОСОБА_6 в область голови битою, яку йому передав ОСОБА_5 .

При цьому ОСОБА_5 , підтримуючи злочинні дії ОСОБА_4 направлені на знущання над потерпілим та спричинення йому тілесних ушкоджень, зробив ОСОБА_6 підніжку, в результаті чого той впав на асфальтове покриття. В цей самий час, ОСОБА_4 а потім і ОСОБА_5 битою по черзі почали завдавати потерпілому численні удари в ділянку тулуба, голови та по кінцівкам тіла, які при цьому супроводжувались нецензурною лайкою та приниженням.

Не звертаючи уваги на зауваження громадян, висловлюючись на адресу потерпілого та оточуючих їх громадян грубою нецензурною лайкою, засуджені продовжували побиття потерпілого ОСОБА_6 , який від отриманих ударів в голову втратив свідомість, а коли прийшов до тями то побачив що знаходиться на протилежному боці від магазину «Степ».

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 діючи разом з однією метою нанесли потерпілому не менш ніж по 5-10 ударів ногами, руками та битою в різні частини тіла, чим спричинили потерпілому тілесні ушкодження у виді саден, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів.

У касаційних скаргах, що аналогічні по своїй суті, засуджені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 просять скасувати вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 04 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2016 року та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Вважають, що їхні дії слід кваліфікувати за ст. 173 КУпАП. Зазначають, що апеляційний суд не забезпечив принципів змагальності та свободи сторін у наданні доказів і доведенні їх переконливості перед судом та відмовився досліджувати штучно створені докази, не дослідив та не надав належної оцінки заяві та поясненням потерпілого, висновку експерта.

Засуджений ОСОБА_5 наголошує, що суд апеляційної інстанції зменшив йому покарання до 3 років 6 місяців позбавлення волі, в той час як у вироку зазначено, що його засуджено до 4 років позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_4 вказує, що на його думку, суд не надав належну оцінку кожному доказу та путав його з засудженим ОСОБА_5 .

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Розглянувши доводи наведені в касаційних скаргах та перевіривши надані до них копії судових рішень, касаційний суд дійшов висновку про те, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.

Як вбачається з вироку, свої висновки про винуватість ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, за викладених у вироку обставин, доведено об`єктивними доказами, які перевірені у передбаченому законом порядку та є допустимими.

Зокрема, свої висновки про винуватість ОСОБА_5 та ОСОБА_4 суд першої інстанції обґрунтував дослідивши показання:

засудженого ОСОБА_5 , який, як вбачається з вироку, неодноразово змінював свої показання та вказав, що винним себе за ч. 4 ст. 294 КК України не визнає і його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 125 КК України та цивільний позов не визнає;

засудженого ОСОБА_4 , який в ході судового розгляду змінював свої показання та вказав, що за ч. 1 ст. 125 КК України визнає себе винним частково, після зміни обвинувального акту показав, що ч. 4 ст. 294 КК України винним себе не визнає, цивільний позов не визнає. Зазначив, що потерпілий спровокував бійку;

потерпілого ОСОБА_6 , який пояснив, що за день до події його дружина розповіла, що його розшукували засуджені. 06 серпня 2014 року він знаходився на зупинці біля магазину «Степ» разом зі своєю дружиною, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . До зупинки під`їхав автомобіль «Таврія», в якому сиділи ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , та автомобіль «Ауді». Він попрямував до ОСОБА_4 , а той вийшов з автомобіля та наніс йому удар битою, яку йому подав ОСОБА_5 та став нецензурно лаявся. В цей же момент два удари по ногам потерпілому наніс ОСОБА_5 . Пояснив, що внаслідок цих дій почав відходити від засуджених на інший бік вулиці. Коли опинився на землі його за шию тримав ОСОБА_9 , а засуджені продовжувати наносити удари. Вказав, що засуджених намагалися зупинити ОСОБА_8 та ОСОБА_10 ;
свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які пояснили, що близько 24 години 06 серпня 2014 року вийшовши з магазину «АТБ» на вул. Мелешкіна в м. Кривий Ріг на зворотній стороні вулиці, де магазин «Степ», побачили, що засуджені били потерпілого, поряд з ними була ще якась особа. Бачили, що ОСОБА_4 наносив удари потерпілому битою по різних частинах тіла, від чого той впав та став переміщуватися на проїзну частину. Зазначили, що ОСОБА_4 бив потерпілого битою, а ОСОБА_5 - руками та ногами. Коли ОСОБА_11 та ОСОБА_12 підійшли та зробили зауваження, їм відповіли нецензурною лайкою. Бачили, що у засуджених була бита. Наприкінці побиття ОСОБА_4 ногою вдарив потерпілого, коли останній лежав біля бордюру в безпорадному стані. Під час бійки якісь дівчата намагалися прикрити потерпілого від ударів. В кінці бійки ОСОБА_5 відніс биту в автомобіль «Таврія» та знов підійшов до потерпілого. Потім засуджені сіли в автомобіль «Таврія» та поїхали;

пояснення свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які пояснили, що 06 серпня 2014 року близько 24 години разом з потерпілим пили каву на зупинці біля магазину «Степ». Знайомий потерпілого підійшов до останнього та сказав, що його розшукують засуджені. Через 10-15 хвилин на зупинку під`їхали машини «Таврія», в якій сиділи засуджені, та «Ауді». Коли потерпілий підійшов до засуджених, ОСОБА_4 , який вийшов з машини, став нецензурно висловлюватися на адресу потерпілого та наніс йому удар в обличчя. Потерпілий відійшов від ОСОБА_4 , до них підійшли ОСОБА_5 та ОСОБА_9 та повалили потерпілого на землю. Потім ОСОБА_4 хтось передав биту і він став наносити нею удари потерпілому. Усього ОСОБА_4 наніс не менш 10 ударів. Зазначили, що з протилежного краю вулиці хтось робив зауваження з приводу того що б`ють потерпілого але після цього ОСОБА_4 продовжував бити потерпілого. ОСОБА_5 також наносив удари руками та ногами по ногам потерпілому. Останній намагався піти від засуджених але його знов повалили та продовжували бити. Наприкінці бійки ОСОБА_4 забрав биту. Потерпілий обвинувачених не бив;
свідка ОСОБА_13 , який пояснив, що 06 серпня 2014 року з ОСОБА_4 зупинилися біля магазину «Степ». В цей момент йшов потерпілий в компанії інших осіб, підійшов до них та протягнув руку це виглядало як замах, після чого ОСОБА_4 штовхнув останнього та почалася бійка, до якої приєднався ОСОБА_5 та ОСОБА_9 . Зазначив, кожен кожному наніс по 5 чи 8 ударів. Зазначив, що ОСОБА_4 намагався відтягнути ОСОБА_5 , якого також намагалися відтягнути дівчата. Вказав, що знав про конфлікт між потерпілим та засудженими. Зазначив, що під час бійки всі вживали нецензурні слова. Вказав, що бачив, як потерпілий вдарив ОСОБА_5 , якого відвезли до лікарні.

свідка ОСОБА_10 , яка підтвердила, що була присутньою під час бійки. Вказала, що бачила, як ОСОБА_4 наніс потерпілому удар битою, яку вона раніше бачила у машині якою користується ОСОБА_4 . Вказала, що намагалася відтягнути ОСОБА_5 , але той схопив її за горло та сказав щоб вона відійшла. В подальшому побачила биту на землі та вдарила нею ОСОБА_5 пошкодивши йому брову. Зазначила, що сторонні люди просили припинити бійку.
свідка ОСОБА_9 , який підтвердив, що бачив як потерпілий замахнувся на ОСОБА_4 , а останній штовхнув його в обличчя. ОСОБА_5 почав запитувати потерпілого про негаразди між ними, потерпілий штовхнув ОСОБА_5 та почалася бійка під час якої обидва падали та переміщувалися на проїжджу частину. Зазначив, що відтягував засуджених, а на прикінці бійки потерпілий вдарив палицею ОСОБА_5 , від чого того госпіталізували. Зазначив, що автомобілів не було на місці події.

Також судом здійснено посилання на такі письмові докази у справі:

висновок судово-медичної експертизи, який підтверджує, що у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді садна: грудної клітини, верхніх та нижніх кінцівок, передньої-черевної стінки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі що мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6 днів. Ушкодження виникли від дії тупого твердого предмету (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо внаслідок удару (ударів) кулаками, взутими ногами або при ударі о тупі тверді предмети (предмет), які мають такі ж властивості, термін їх виникнення може відповідати 06 серпня 2014 року;
протокол впізнання, відповідно до якого ОСОБА_12 серед пред`явлених йому фотокарток інших осіб, впізнав на фотокартці ОСОБА_4 , як особу, яка наносила удари потерпілому битою та ногами.

довідку, в якій вказано, що 06 серпня 2014 року о 2 год. 10 хв. в КЗ «Криворізька міська лікарня №2» у ОСОБА_5 виявлена забійна рана лоба, ознаки алкогольного сп`яніння.

повідомлення до чергової частини штабу Криворізького МУ про те, що по вул. Мелешкіна біля кінотеатру «Олімп» бійка. По прибуттю на місце події, до працівників СОГ Саксаганського РВ КМУ з письмовою заявою звернувся ОСОБА_6 з проханням притягнути до відповідальності ОСОБА_5 який 06 серпня 2014 року біля магазину «Степ» наніс йому тілесні ушкодження.

повідомлення відповідно до якого 19 травня 2015 року ОСОБА_5 звертався із заявою до Саксаганського РВ про вчинення злочину, передбаченого ст. 383 КК України.

Крім того, суд посилається на повідомлення, скарги, постанови, ухвали від 06 серпня 2014 року відповідно до яких ОСОБА_5 звертався до Саксаганського РВ із заявою про те, що ОСОБА_6 завдав йому легкі тілесні ушкодження, ця заява була внесена до ЄРДР, провадження по справі було закрито, рішення про закриття провадження судом було скасовано.

Сукупність наведених у вироку доказів, переконливо свідчить про те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вчинили злочин передбачений ч. 4 ст. 296 КК України, дії засуджених кваліфіковані правильно.

Крім того, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що в ході судового розгляду кримінального провадження судом першої інстанції було встановлено, що засуджені, діючи групою осіб, в громадському місці, в нічний час, вчинили побиття потерпілого, завдавши при цьому потерпілому тілесні ушкодження, супроводжували свої дії нецензурною лайкою, тривалий час не припиняли їх, не реагували на зауваження сторонніх осіб з вимогою припинити бійку, використали при цьому завчасно приготовану биту, розуміючи при цьому, що своїми діями порушують громадський порядок. Судом також була дана належна правова оцінка тим обставинам, що обвинувачені та потерпілий були раніше знайомі, що на момент вчинення протиправних дій між ними склалися негативні стосунки, що не спростовує спрямованості умислу обвинувачених на вчинення саме хуліганських дій.

Відповідно до вироку, фактичною підставою кваліфікації дій ОСОБА_14 та ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 296 КК України, з якою погодилася колегія апеляційного суду, стали об`єктивні дані (обставини), досліджені в судовому засіданні та зазначені у вироку. Під час юридичної оцінки цих даних були з`ясовані: природа взаємин, які склалися між засудженими та потерпілим, причина виникнення конфлікту, час, обстановка та обставини, за яких відбувався перебіг посягання; характер та динаміка дій учасників конфлікту, властивості використаного ними знаряддя посягання, характер наслідків та причинний зв`язок між ними та діями засуджених.

З огляду на ці обставини та їх кримінально-правове значення судом першої інстанції було зроблено правильний висновок про наявність у діях ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ознак хуліганства, вчиненого із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, а саме дерев`яної бити.

З зазначеними висновками погоджується і колегія суддів касаційного суду.

Доводи засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про незабезпечення судом апеляційної інстанції принципу змагальності та свободи у наданні доказів, відмови досліджувати штучне створення доказів, колегія суддів вважає необґрунтованими та безпідставними.

Суд апеляційної інстанції належним чином перевірив всі докази у справі.

Посилання засудженого ОСОБА_4 про те, що Апеляційний суд змінив йому умови відбування покарання, колегія суду апеляційної інстанції вважає помилковими.

Відповідно до п. 11 ст. 51 КК України до осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, судом може бути застосоване таке покарання як позбавлення волі.

Частиною 1 ст. 63 КК України встановлено, що покарання у виді позбавлення волі полягає в ізоляції засудженого та поміщені його до кримінально виконавчої установи закритого типу.

Посилання засудженого ОСОБА_5 на зменшення йому покарання до 3 років 6 місяців позбавлення волі є таким, що не відповідає дійсності, оскільки описка у вступній частині рішення не впливає на його суть, не погіршує та не покращує його становище.

Ухвала Апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Інших доводів, які були би підставами для зміни чи скасування судових рішень щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у касаційних скаргах засуджених не наведено.

Таким чином, суд касаційної інстанції вважає, що у відкритті касаційного провадження, слід відмовити, оскільки з касаційних скарг та наданих до них копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами засуджених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу

від 04 грудня 2015 року й ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2016 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3