гСправа № 179/961/16-к Провадження №1-кп/0187/194/16
ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙСУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 листопада 2016 року смт. Петриківка
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Агджабеди Азербайджан, громадянина України, одруженого, з середньою освітою, не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України,-
за участі сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3
31 липня 2016 року близько 10 години у с. Дмухайлівка Магдалинівського району Дніпропетровської області, ОСОБА_3 , знаходячись на повороті доріг вул. Центральна та вул. Калинова, у ході сварки, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , почергово, наніс один удар кулаком лівої руки та один удар кулаком правої руки ОСОБА_5 в область голови, в результаті чого спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді забиття м`яких тканин, синця і садна обличчя, які згідно відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав. Пояснив, що 31 липня 2016 року він тренував місцеву футбольну команду у с. Дмухайлівка Магдалинівського району, під час чого у його знайомого зник мобільний телефон, який згодом виявився у кармані потерпілого ОСОБА_5 . Йому здалося, що ОСОБА_5 причетний до крадіжки телефону, та на цьому ґрунті наніс йому два удари кулаком в область обличчя. У вчиненому щиро розкаявся.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що 31 липня 2016 року у с. Дмухайлівка Магдалинівського району, він повертаючись з кристин знайшов мобільний телефон на вулиці поблизу житлового будинку та поклав його до кишені. В цей час до нього підскочив ОСОБА_3 , та обвинувачуючи його у викраденні телефону, наніс йому два удари кулаком в область обличчя.
На підставі статті 349 частини 3 Кримінального процесуального кодексу України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, а також сторонам роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
В ході судового розгляду кримінальної справи, з урахуванням статті 349 частини 3 Кримінального процесуального кодексу України суд допитав обвинуваченого, потерпілого, дослідив обвинувальний акт, та дійшов до переконання, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України знайшла своє підтвердження повністю, та в повному обсязі підтверджується сукупністю доказів, які були об`єктом судового розгляду, а також доказів які не досліджувались в порядку статті 349 частини 3 Кримінального процесуального кодексу України та яким надано належну оцінку.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 в нанесенні умисного легкого тілесного ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує дані його особистості, характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого, а саме, що він вчинив злочин, який в силу ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.
Також суд враховує, що обвинувачений одружений, офіційно не працює, має земельну ділянку (пай), яку самостійно обробляє, за місцем проживання характеризується позитивно, за даними лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, інвалідом не являється.
Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття.
Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
З огляду на викладене, з урахуванням конкретних обставин справи, відношення підсудного до скоєного, наявність обставин, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують його покарання, суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нового злочину є покарання у вигляді штрафу.
Керуючись статтями 349, 368-370, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 680 (шістсот вісімдесят) гривень 00 копійок.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляції через Петриківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду у відповідності з вимогами статті 394 частини 2 Кримінального процесуального кодексу України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до статті 349 частини 3 Кримінального процесуального кодексу України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1