У Х В А Л А
про арешт майна

11.11.2016 року м.Львів

Слідчий суддя Франківського районного суду м. Львова, ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 , представника Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради ОСОБА_4 , розглянувши клопотання прокурора Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 про накладення арешту на нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 площею 55,7 кв.м. та заборони на термін накладення арешту ОСОБА_5 , а також іншим фізичним та юридичним особам використання даного приміщення для будь-яких цілей у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 000071 від 31.08.2016 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 358 КК України,-

в с т а н о в и в :
прокурор Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 , звернувся з клопотанням, про накладення арешту на нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 площею 55,7 кв.м. та заборони на термін накладення арешту ОСОБА_5 , а також іншим фізичним та юридичним особам використання даного приміщення для будь-яких цілей у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 000071 від 31.08.2016 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 358 КК України.

Своє клопотання прокурор обгрунтовує тим, що Франківським ВП ГУ НП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР за № 000071 від 31.08.2016 року за фактом незаконного вибуття із власності територіальної громади м. Львова нежитлових приміщень на АДРЕСА_1 площею 55,7 кв.м. на підставі внесених недостовірних відомостей до офіційних документів.

Разом з тим, як встановлено, що рішенням виконавчого комітету Радянської районної Ради народних депутатів м.Львова №271 від 26.05.1987 року затверджено реєстр №1 житлових будинків (будівель), які належать місцевим радам по АДРЕСА_1 в цілому відповідно до вказаного рішення належить до об`єктів місцевої ради. Право власності територіальної громади даного житлового будинку, в тому числі приміщення площею 55,7 кв. підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно (номер витягу 12803102 від 07.12.2006, реєстраційний номер 17047061).

З огляду на викладене та зважаючи на відчуження приміщення площею 55.7 кв.м., що розташоване в житловому будинку АДРЕСА_1 , яке на даний час відповідно до договору купівлі-продажу від 09.02.2016року належить ОСОБА_5 , встановлено достатні дані для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про арешт майна з підстав, зазначених у клопотанні. Щодо заборони ОСОБА_5 , а також іншим фізичним чи юридичним особам використовувати вищевказане нежитлове приміщення на строк накладення арешту прокурор зіслався на те, що вищевказаний об`єкт нерухомості був відчужений двічі, існують ообставини, що він може бути в подальшому відчужений, переданий в оренду іншим особам.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання розглядається без повідомлення власника майна з метою забезпечення арешту майна.

Розглянувши клопотання прокурора Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 щодо арешту майна, заслухавши думку прокурора в судовому засіданні на підтримання клопотання, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя доходить висновку, що клопотання підставне та підлягає до задоволення, виходячи з нижченаведеного.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням виконавчого комітету Радянської районної Ради народних депутатів м. Львові № 271 від 26.06.1987 року затверджено реестр житлових будинків, які належать місцевим радам по АДРЕСА_1 відповідно до даного рішення належить до об`сктів Львівської міської ради. Право власності територіальної громади м.Львова в особі Львівської міської Ради даного житлового будинку підтверджується витягом із реєстру прав власності на нерухоме майно - номер витягу № 12803102 від 07.12.2006 року, реєстраційний № 17047061 (а.с.8-11). У приміках зазаначеного витягу з реєстру права власності для укладення договору оренди зазначено приміщення 1-го поверху №1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, 1-6 загальною площею 55,7 кв.м вартістю 31410 гривень. 23.12.2002р. ЛОДКТТІ та ЕО виготовлено технічний паспорт на вищевказаний об`єкт нерухомості нежитлові приміщення по АДРЕСА_1 площею 55,7 кв.м .

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, 26 грудня 2006 року між управлінням комунального майна Львівської міської Ради (Орендодавцем) з одного боку та Колекттивним підприємством «Протипожежна автоматика і охоронна сигналізація» (Орендарем) з іншого боку було договір оренди вищевказаного нежитлового приміщення.

Однак, відповідно до договору купівлі - продажу від 09.02.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 ( реєстр № 237), приміщення по АДРЕСА_1 площею 55,5 кв.м, що належить ОСОБА_7 на праві свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби ЛМУЮ у Львівській області ОСОБА_8 05.10.2015 року, відчужено ОСОБА_5 (а.с.6-7).

Враховуючи наведене, вказаний вище об`єкт нерухомості, перебуваючи у власності територіальної громади міста Львова в особі управління комунальної власності міської ради, був відчужений стороннім особам; існують ризики його подальшого відчуження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому КПК України порядку.
Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пу. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до п.1, 2, 5 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Дослідивши клопотання прокурора, матеріали кримінального провадження, враховуючи, відповідно до вимог ст. 173 КПК України, наявність даних про достатність підстав вважати, що вказане у клопотанні прокурора нерухоме майно є предметом кримінально-протиправних дій, та може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, розумність та співмірність обмеження права власності на вказане майно завданням кримінального провадження, слідчий суддя доходить висновку про необхідність накладення арешту на нерухоме майно нежитлове приміщення на АДРЕСА_1 площею 55,7 кв.м..
Арешт майна є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, своєчасне застосування якого може запобігти непоправним негативним наслідкам при розслідуванні кримінального правопорушення.
Для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні цього майна до встановлення фактичних обставин вчинення злочину.
З урахуванням вищеказаних обставин та з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, для запобігання можливості відчуження, пошкодження, псування, знищення, перетворення вищевказаного нерухомого майна в даному кримінальному провадженні, з метою забезпечення речових доказів, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для третіх осіб слід накласти арешт на вищевказане нерухоме майно у вигляді заборони відчуження нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 площею 55,7 кв.м. реєстраційний номер 01, що належить ОСОБА_5 відповідно до договору купівлі-продажу від 09.02.2016 року, а також заборони на строк накладення арешту ОСОБА_5 , а також іншим фізичним чи юридичним особам використовувати вищевказане нежитлове приміщення, оскільки на думку слідчого судді, враховуючи те, що вищевказаний об`єкт нерухомості вибув із власності територіальної громади м.Львова в особі Львівської міської Ради та був відчужений двічі, існують ообставини, що він може бути відчужений в подальшому чи переданий в оренду іншим особам.

Керуючись ст.ст. 131,132, 170, 172-174 КПК України, слідчий суддя -

у х в а л и в :
клопотання прокурора Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 задоволити.
Накласти арешт на нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 площею 55,7 кв.м. (реєстраційний номер 01) шляхом заборони ОСОБА_5 , а також іншим фізичним чи юридичним особам відчужувати, розпоряджатися та користуватися цим майном для будь-яких цілей на строк накладення арешту.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Копію ухвали надіслати слідчому, прокурору, ОСОБА_5 .

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може подана до Апеляційного суду Львівської області на протязі 5-ти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1