Справа № 127/6399/16-к
Провадження №11-кп/772/719/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 червня 2016 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 7 квітня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про зарахування строку попереднього ув`язнення до строку покарання,
в с т а н о в и в:
Засуджений ОСОБА_8 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з клопотанням про зарахування йому строку попереднього ув`язнення у строк покарання, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 7 квітня 2016 року у задоволенні клопотання засудженого було відмовлено.
Адвокат ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання її підзахисного про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання за вироком Київського міського суду від 18.08.2000 року. Вважає, що кримінальний закон не містить обмежень щодо застосування норм ч. 5 ст. 72 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді довічного позбавлення волі.

Заслухавши доповідача, виступ адвоката ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила скасувати ухвалу суду першої інстанції, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 засуджений вироком Київського міського суду від 18 серпня 2000 року за ч. 2 ст. 143, ч. 3 ст. 194, ч. 3 ст. 193, ст. 93 п. «а», «ж», «з», «і» КК України (1960 року) та з урахуванням ст. 42 КК України йому призначено покарання у виді довічного позбавлення волі. Ухвалою Верховного Суду України від 15 лютого 2001 року вирок залишено без змін.

Наразі засуджений ОСОБА_8 відбуває покарання у Вінницькій УВП № 1 УДПтС України у Вінницької області.
Ухвалою суду першої інстанції відмовлено ОСОБА_8 у зарахуванні строку попереднього ув`язнення у строк покарання, у зв`язку з тим, що вимоги вказаного закону не поширюються на осіб, засуджених до довічного позбавлення волі.
В обґрунтування своїх доводів, суд послався на те, що правила, закріплені у ст. 72 КК України, розповсюджуються лише на осіб, яким призначено строковий вид покарання. Довічне позбавлення волі до таких покарань не відноситься.
На думку колегії суддів суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8
24 грудня 2015 року набрала чинності нова редакція ч. 5 ст. 72 КК України, якою передбачено зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження особи до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а у разі призначення судом іншого покарання, ніж позбавлення волі, - також передбачено переведення строку попереднього ув`язнення у строк позбавлення волі за вищезазначеним співвідношенням та переведення визначеного строку позбавлення волі в інший призначений вид покарання відповідно до співвідношення, визначеного ч. 1 ст. 72 КК України.
Відповідно до Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року, він застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.
Довічне позбавлення волі не є строковим видом покарання в розумінні норм Кримінального кодексу України.
Стаття 51 КК України визначає вичерпний перелік покарань, які поділяються на: строкові, тобто такі, які мають визначений строк застосування, та безстрокові, а саме покарання, які не мають визначеного строку застосування, в тому числі це довічне позбавлення волі.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що правила, закріплені у ст. 72 КК України щодо зарахування строку попереднього ув`язнення у строк позбавлення волі, розповсюджуються лише на осіб, яким призначено строковий вид покарання. Довічне позбавлення волі до переліку таких покарань не відноситься. Не застосовуються ці правила й у випадку заміни засудженому призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі внаслідок акта про помилування.
З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення, доводи апеляційної скарги вважає необґрунтованими.
Керуючись ст. 405, 407 КПК України,
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 7 квітня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про зарахування строку попереднього ув`язнення до строку покарання, без змін.
Ухвала набирає чинності з дня проголошення.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим в той самий строк з дня вручення її копії.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Суддя: (підписи) ОСОБА_3
ОСОБА_4
Згідно оригіналу.
Суддя: