Справа № 495/551/16-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2016 м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за № 0001578 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Салгани, Білгород-Дністровського району, Одеської області, українця, громадянина України, освіта неповна середня, не працюючого, не одруженого, на утримані неповнолітніх дітей не має; раніше судимого:

- 20.11.2003 року Білгород-Дністровським міським судом Одеської області за ст. 309 ч.1, ст.185 ч.3, ст. 185 ч.2, ст. 307 ч.2, ст. 309 ч.2 КК України із застосуванням ст. 70, 71 КК України до 7 років позбавлення волі зі штрафом у сумі 510 грн. з конфіскацією майна,

- 08.12.2011 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ст.186 ч.2 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 14.02.2013 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ч.2 ст.19, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України із застосуванням ст. 70 ч.4 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнився 05.09.2014 року по відбуттю покарання,

проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого за ст. 186 ч.2, ст. 185 ч.2 КК України,-

сторони кримінального провадження:

прокурори Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 ОСОБА_7 , ОСОБА_8

потерпіла ОСОБА_9

захисник ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

29 червня 2015 року о 13.20 годині у обвинуваченого ОСОБА_5 раптово виник намір на відкрите викрадення чужого майна, реалізуючи свій злочинний намір, перебуваючи на кладовищі, котре розташоване на АДРЕСА_2 , повторно, з корисливою метою та прямим умислом, підійшов до потерпілої ОСОБА_9 та шляхом ривку, тим самим застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, відкрито заволодів її золотим ланцюжком із золотим хрестиком, 585 проби, загальною вагою 12 грамів, вартістю 458 грн. 18 коп. за 1 грам, спричинивши потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 5498 грн.16 коп. Після чого з місця скоєння правопорушення зник, розпорядившись майном потерпілої на власний розсуд.

Крім того, 15 липня 2015 року о 14.50 годині обвинувачений ОСОБА_5 , знаходячись біля торгового кіоску з продажу арцизького хліба, який розташований на вулиці Московській, в м. Білгород-Дністровський, Одеської області, побачив на поличці вказаного кіоску гаманець, і в той момент у нього виник намір на таємне викрадення даного майна. Далі, обвинувачений ОСОБА_5 умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою таємного заволодіння чужим майном, маючи не зняту та не погашену судимість, через відкрите торгового кіоску, простягнув ліву руку і викрав помічений гаманець, котрий згідно довідки наданої ТОВ «РУШ» коштує 150 грн., у якому знаходились грошові кошти в сумі 700 грн., що належав потерпілій ОСОБА_11 , після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зник, обернувши викрадене на свою користь.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні провину у кримінальному правопорушенні, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України частково, за ст. 185 ч.2 КК України визнав повністю та пояснив наступне. Через те, що він був винен грошові кошти за лікування то вирішив піти на вчинення злочину. Так, 29 червня 2015 року в обідню годину він йшов додому та проходив по дорозі по кладовищі, яке розташоване по АДРЕСА_2 . По дорозі також йшла потерпіла ОСОБА_9 . Він підійшов до неї назустріч та зірвав з її шиї золотий ланцюжок із золотим хрестиком. Після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись чужим майном на власний розсуд. Потім повернув потерпілій золотий ланцюжок. Далі, 15 липня 2015 року приблизно о 15.00 годині він знаходився біля торгового кіоску з продажу арцизького хліба, який розташований по вулиці Московській, в м. Білгород-Дністровський, Одеської області та хотів купити хліб. Він побачив на прилавку вказаного кіоску гаманець та саме в цей момент він виріши його викрасти. Протягнув руку в віконце кіоску, взяв гаманець коричневого кольору в якому знаходилось 500 грн. та побіг в бік магазина «Копійка», а потім пішов додому. По дорозі він викинув гаманець, а гроші забрав собі. 22.06.2016 року у судовому засіданні свою провину за фактом вчинення відкритого викрадення майна потерпілої ОСОБА_9 (186 ч.2 КК України) не визнав. Він відмовився від наданих ним раніше показань та зазначив, що дав їх під впливом співробітників поліції. Також пояснив, що на кладовищі зав`язалась бійка, а золотий ланцюжок лежав на землі, який він підняв із землі та в подальшому видав співробітникам поліції. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 щодо стягнення з нього майнової шкоди у розмірі 2000 грн. та компенсацію моральної шкоди у розмірі 10000 грн. не визнав. У скоєному не розкаявся, просив його суворо не карати, оскільки він страждає захворюванням туберкульозу легенів.

Провина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 186 ч.2, ст. 185 ч.2 КК України підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме:

-показами потерпілої ОСОБА_9 , яка в судовому засіданні пояснила, що 29.06.2015 року приблизно о 13.00 годині вона йшла з дітьми 5 та 10 років по дорозі повз кладовище, що розташоване по вул. Ізмаїльській, в м. Білгород-Дністровський, Одеської області в бік парку Мира. Назустріч їй йшов обвинувачений ОСОБА_5 із товаришем (свідок по справі), йшли вони поруч. Товариш підняв руку та вона відвернулась. Саме в цей момент обвинувачений різким рухом руки зірвав золотий ланцюжок із золотим хрестиком з її шиї та коли втікав від неї, то зачепив її молодшого сина. Вона зателефонувала своєму чоловікові, який затримав свідка негайно. В цей же день їй було повернено лише ланцюжок. Просила стягнути з обвинуваченого на її користь майнову шкоду у сумі 2000 грн. це вартість золотого хрестика. Також стягнути компенсацію моральної шкоди у розмірі 10000 грн., яку обґрунтовує тим, що вона дужа налякалась за своїх маленьких дітей (віком 5 та 10 років), які бачили, як на неї напав обвинувачений. Після того, що вона перенесла, боїться ходити одна, на шиї у неї залишився синець. Все це їй спричинило незручності. Просила призначити суворе покарання, вважає, що обвинувачений не став на шлях виправлення;

-показами свідка ОСОБА_12 , який у судовому засіданні пояснив, що 29.06.2015 року в обід він повертався з роботи через кладовище, розташоване по вулиці Ізмаїльській, м. Білгород-Дністровський, Одеської області. Біля входу в кладовище молодий чоловік запитав чи є у нього сигарети та продовжував йти за ним. Коли він вийшов на головну алею, то побачив, що назустріч йшла дівчина, яка на руках тримала маленьку дитину, а друга дитина йшла поряд з нею. На відстані 1,5-2 метри від нього йшов молодий чоловік, який дуже схожий на обвинуваченого ОСОБА_5 та зараз знаходиться в залі судового засідання. Зрівнявшись із дівчиною він почув, що вона розмовляла на підвищеному тоні та сварилась. Після чого він підійшов до дівчини та спросив, що трапилось, на що вона йому сказала бігти за своїм товаришем. Він пішов далі та по дорозі був зупинений чоловіком цієї дівчини, та взнав, що з його дружини зірвали золотий ланцюжок із хрестиком. Через кілька хвилин приїхали співробітники поліції, він та молодий чоловік були доставлені до відділу поліції. З обвинуваченим він не був знайомий, але бачив його.

Крім того, провина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2, ст. 185 ч.2 КК України підтверджується також зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме:

-витягом з кримінального провадження № 0001578 відповідно до якого відомості за ст. 186 ч.2 КК України були внесені до ЄРДР 29.06.2015 року (а.с. 1);

-витягом з кримінального провадження № 0001578 відповідно до якого відомості за ст. 185 ч.2 КК України були внесені до ЄРДР 15.07.2015 року (а.с. 15);

-протоколом прийняття усної заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 29.06.2015 року від ОСОБА_9 відповідно до якої 29.06.2015 року приблизно о 13.18 годині, невстановлена особа, знаходячись на території кладовища по АДРЕСА_2 , шляхом ривка відкрито заволоділа золотими виробами потерпілої ОСОБА_9 (а.с. 27);

-висновком експерта № 190 від 30.07.2015 року відповідно до якого у ОСОБА_9 мається тілесне ушкодження: лінійний косо-поперековий синець шиї шириною 0,5 см, як наслідок травмуючої дії твердого предмета з подовженою контактуючою поверхнею, на що вказує характер тілесного пошкодження, його форма та розміри. Вираженість тілесного пошкодження (багряне забарвлення) у потерпілої ОСОБА_9 відповідає добовій давнині спричинення, могло виникнути у строки зазначені у постанові. Синець зазвичай тягне незначні, швидко минущі наслідки, що тривають не більше шести днів та за цим критерієм відповідно до п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Відомі обставини справи не суперечать даним судово-медичної експертизи по строкам даності та механізму спричинення (а.с. 35);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 29.06.2015 року відповідно до якого свідок ОСОБА_13 пояснив, що 29.06.2015 року приблизно о 12.45 він, як доглядач кладовища по АДРЕСА_2 , здійснював огляд, де звернув увагу на чоловіка віком 30 років (лисого, м`язистого). Він серед осіб, що пред`явлені для впізнання, впізнав особу під № 1, яка знаходилась на кладовищі в обідню годину. Особа під № 1 є ОСОБА_5 (а.с. 44-47);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 29.06.2015 року відповідно до якого потерпіла ОСОБА_9 впізнала особу № 1, яка 29.06.2015 року приблизно о 13.18 годині вчинила відкрите викрадення її майна. Особа № 1 це ОСОБА_5 (а.с. 48-51);

-заявою обвинуваченого ОСОБА_5 від 29.06.2015 року відповідно до якої ОСОБА_5 добровільно видав співробітникам міліції золотий ланцюжок сплетіння бісмарк, який він 29.06.2015 року зірвав з шиї дівчини на території кладовища (а.с. 52);

-протоколом огляду предмета від 30.06.2015 року відповідно до якого об`єктом огляду є золотий ланцюжок, вироблений з металу жовтого кольору довжиною 56 см, мається замок карабінового типу, ланцюжок має сплетіння типу бісмарк шириною 4 мм вагою 10 грамів, ланцюжок має пошкодження ланки (а.с. 53, 54);

-протоколом прийняття усної заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 15.07.2015 року від потерпілої ОСОБА_11 відповідно до якої 15.07.2015 року приблизно о 14.55 годині невстановлена особа шляхом вільного доступу, знаходячись на вулиці Московській, в м. Білгород-Дністровський, Одеської області таємно викрала гаманець потерпілої ОСОБА_11 , в якому знаходились грошові кошти у сумі 500 грн. (по 5 грн., 10 грн., 20 грн.) (а.с. 61);

-заявою ОСОБА_5 від 16.07.2015 року відповідно до якої ОСОБА_5 видав співробітникам міліції гаманець бордового кольору, виготовлений зі шкіри, який він викрав 15.07.2015 року із кіоску, розташованого по вул. Московській, в м. Білгород-Дністровський, Одеська область (а.с. 72);

- протоколом огляду предмета від 17.07.2015 року відповідно до якого об`єктом огляду є гаманець бордового кольору, виготовлений з лакованої шкіри під крокодила, має прямокутну форму розміром 22,5 см на 11 см в закритому стані, також гаманець оснащений знімним зап`ястним ремінцем. Гаманець відкривається закривається за допомогою механічної поворотної застібки сріблястого кольору. Всередині гаманця є: три відділення для купюр, одне відділення для монет на блискавці, шість відділень для візитних та банківських карток. На момент огляду вказані відділення порожні. По периметру гаманця маються невеликі потертості матеріалу, з якого він виготовлений (а.с. 74-76);

Дослідивши докази кримінального провадження, заслухавши покази обвинуваченого, потерпілої, свідка, суд дійшов висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених 186 ч.2, ст. 185 ч.2 КК України.

Оцінюючи покази обвинуваченого ОСОБА_5 суд враховує, що обвинувачений визнав свою провину за фактом таємного викрадення майна потерпілої ОСОБА_11 , добровільно дав вичерпні пояснення щодо обставин зазначеного кримінального правопорушення.

Суд не бере до уваги доводи обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що він не вчиняв відкритого викрадення майна потерпілої ОСОБА_9 , оскільки його доводи спростовуються доказами, встановленими та дослідженими в судовому засіданні, а також наявними в кримінальному провадженні.

Так, судом встановлено, що в ході пред`явлення особи для впізнання свідок ОСОБА_13 серед осіб, що були пред`явлені для впізнання, впізнав особу під № 1 (обвинуваченого ОСОБА_5 ), яка знаходилась на кладовищі в обідню годину. Крім того, потерпіла ОСОБА_9 впізнала обвинуваченого ОСОБА_5 , як особу, яка 29.06.2015 року приблизно о 13.18 годині вчинила відкрите викрадення її майна.

В матеріалах кримінального провадження мається також заява обвинуваченого ОСОБА_5 , написана ним власноручно та досліджена у судовому засіданні, в якій він виклав, що він добровільно видав співробітникам міліції золотий ланцюжок сплетіння бісмарк, який він 29.06.2015 року зірвав з шиї дівчини на території кладовища.

Суд не приймає до уваги доводи обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що в ході досудового розслідування на нього співробітниками відділу поліції здійснювався психологічний та фізичний тиск, оскільки відповідно до повідомлення Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області від 01.09.2016 року за результатами перевірки встановлено, що поліцейськими відділу поліції психологічний та фізичний тиск на обвинуваченого ОСОБА_5 не здійснювався. (а.с.140). Також обвинувачений не надав суду жодних доказів того, що по відношенню до нього чинився будь-який тиск з боку співробітників поліції. З моменту його затримання до теперішнього часу за даним фактом він не звертався зі скаргами на неправомірні дії співробітників поліції.

Невизнання провини обвинуваченим ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ст. 186 ч.2 КК України суд розцінює як бажання уникнути кримінальної відповідальності за скоєне і відшкодування заподіяної шкоди потерпілій ОСОБА_9 .

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_5 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його дії:

-за ст. 186 ч.2 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно;

-за ст. 185 ч.2 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, негативну характеристику за місцем проживання, він не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працював, раніше неодноразово притягувався, до кримінальної відповідальності, маючи не зняту та непогашену у встановлені законом строки судимість, вчинив кримінальні правопорушення, які згідно зі ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких та середньої тяжкості, є інвалідом другої групи та страждає захворюванням на туберкульоз легенів, провину у вчиненні кримінального правопорушення за ст. 186 ч.2 КК України не визнав, у скоєному не розкаявся, враховується думка потерпілої ОСОБА_9 щодо призначення обвинуваченому суворого покарання, провину у вчиненні кримінального правопорушення за ст. 185 ч.2 КК України визнав та у скоєному розкаявся, потерпіла ОСОБА_11 претензій до обвинуваченого не має (а.с. 145-147, 149-159, 161-163, 85-88).

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності. Останній раз був засуджений 14.02.2013 року. Маючи не зняту та непогашену у встановлені законом строки судимість, вчинив кримінальні правопорушення середньої тяжкості та тяжких. Суд вважає, що зазначені обставини свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_5 не має бажання ставати на шлях виправлення, тим самим скоюючи в послідуючому кримінальні правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд прийшов до переконання, що його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задовольнити частково, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_9 майнову шкоду у сумі 1940 грн., що становить вартість золотого хрестика відповідно до квитанції від 27.12.2014 року. Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_9 компенсацію моральної шкоди у сумі 5000 (п`ять) грн., оскільки доводи, наведені потерпілою в судовому засіданні заподіяння їй моральної шкоди, знайшли своє підтвердження. У задоволенні решти стягнення майнової шкоди та компенсації моральної шкоди відмовити (а.с.30, 34).

Речові докази: ланцюжок, виготовлений з металу жовтого кольору, переданий під схорону розписку потерпілій ОСОБА_9 залишити їй (а.с. 55, 56).

Речові докази: гаманець бордового кольору, переданий під схорону розписку потерпілій ОСОБА_11 залишити їй (а.с. 73, 77).

Речові докази: диск з відеозаписом з камер зовнішнього відеоспостереження КП «Асорті» від 15.07.2015 року залишити при матеріалах кримінального провадження (а.с. 80, 81).

Керуючись ст. ст. 100, 370, 374, 392, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст. 186 ч.2, 185 ч.2 КК України і на підставі санкцій даних статей призначити йому покарання:

-за ст. 186 ч.2 КК України у виді 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

-за ст. 185 ч.2 КК України у виді 3 (три) позбавлення волі;

Відповідно до ст. 70 ч.1 КК України визначити покарання обвинуваченому ОСОБА_5 шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим і остаточно призначити йому покарання у виді 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 у виді тримання під вартою залишити до набрання вироком законної сили (а.с. 137-139).

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 14.01.2016 року (а.с. 136).

Відповідно до ст. 72 ч.5 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_5 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення тримання його під вартою як запобіжний захід з 14.01.2016 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задовольнити частково, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_9 майнову шкоду у сумі 1940 грн. Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_9 компенсацію моральної шкоди у сумі 5000 (п`ять) грн. У задоволенні решти стягнення майнової шкоди та компенсації моральної шкоди відмовити (а.с.30, 34).

Речові докази: ланцюжок, виготовлений з металу жовтого кольору, переданий під схорону розписку потерпілій ОСОБА_9 залишити їй (а.с. 55, 56).

Речові докази: гаманець бордового кольору, переданий під схорону розписку потерпілій ОСОБА_11 залишити їй (а.с. 73, 77).

Речові докази: диск з відеозаписом з камер зовнішнього відеоспостереження КП «Асорті» від 15.07.2015 року залишити при матеріалах кримінального провадження (а.с. 80, 81).

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області, а засудженим, які перебувають під вартою в той же строк з моменту вручення копії вироку.

СУДДЯ