№ 1 кп/756/194/16
В И Р О К

іменем України

26 травня 2016 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

та представника потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Требухів Броварського району Київської області, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

що обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -
в с т а н о в и в:
11 листопада 2013 року, близько 13 години 30 хвилин, ОСОБА_8 , керуючи автомобілем марки «Ford Fiesta», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині вул. М. Тимошенко, біля будинку № 18 в місті Києві, від пр. Оболонського в напрямку пр. Героїв Сталінграду, перебуваючи у крайній лівій смузі проїзної частини зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом. Після чого, проявив неуважність до дорожньої обстановки, чим грубо порушив п. п. 1.5 та 2.3 Б) Правил дорожнього руху України (далі -ПДР України), не переконавшись в тому, що це буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху, чим грубо порушив п. 10.1 ПДР України, розпочав рух вперед та наближаючись до наземного нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід, для якого могла бути створена перешкода чи небезпека, не зменшив швидкість, аж до зупинки свого транспортного засобу, продовжив рух керованим автомобілем, чим грубо порушив п. 18.1 ПДР України, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , яка переходила проїзну частину, по нерегульованому пішохідному переході, з права на ліво відносно руху вказаного автомобіля.
В результаті даної дорожньо транспортної пригоди ОСОБА_6 згідно висновку судово - медичної експертизи № 1268/Е від 13.08.2014, отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, а саме: закриту травму правої гомілки: багато уламковий внутрішнє - суглобовий перелом з розходженням уламків епіметадіафізу правої великогомілкової кістки.

Порушення ОСОБА_8 п. п. 1.5., 2.3. Б), 10.1 та 18.1 ПДР України знаходяться в прямому причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо - транспортної пригоди та її наслідками.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 , вину у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, не визнав та, зокрема, пояснив, що 11 листопада 2013 року, близько 13 години 30 хвилин, він, керуючи автомобілем марки «Ford Fiesta», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині вул. М. Тимошенко, біля будинку № 18 в місті Києві, від пр. Оболонського в напрямку пр. Героїв Сталінграду, перебуваючи у середній смузі проїзної частини зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом. У цей час, на пішохідному переході, перед його автомобілем впала жінка. Після чого, він вирішив їй допомогти, та підійшовши до останньої, підняв її і відвіз туди куди вказала йому пішохід.
Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 підтвердила фактичні обставини викладені у вироці вище та показала, що 11 листопада 2013 року, близько 13 год. 30 хв., вона, разом з малолітньою онукою підійшла до нерегульованого пішохідного переходу та, під час переходу через проїзну частину, пройшовши дві смуги руху, у крайній лівій смузі руху на неї здійснив наїзд автомобіль марки «Ford Fiesta», номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_8 . При цьому потерпіла зазначила, що автомобілі у попередніх двух смугах руху зупинились. Після того, як вона впала внаслідок наїзду на неї вказаного автомобіля, ОСОБА_8 відвіз її до Київської міської клінічної лікарні №8.
Згідно висновку експерта №522ат від 16.10.2015 убачається, що 11 листопада 2013 року, близько 13 години 30 хвилин, ОСОБА_8 , керуючи автомобілем марки «Ford Fiesta», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині вул. М. Тимошенко, біля будинку № 18 в місті Києві, від пр. Оболонського в напрямку пр. Героїв Сталінграду, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , яка переходила проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу, мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_6 шляхом виконання пунктів: 10.1;18.1 ПДР України.
Крім того у вказаному висновку експерта зазначено, що причиною даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, є невідповідності дій водія автомобіля марки «Ford Fiesta», номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_8 вимогам пунктів: 10.1; 18.1 ПДР України (Том 1 а.с. 193-201).
Згідно висновку експерта №1268/е від 13.08.2014, убачається, що в результаті дій ОСОБА_8 , який 11 листопада 2013 року, близько 13 год. 30 хв. керував автомобілем марки «Ford Fiesta», номерний знак НОМЕР_1 по проїзній частині вул. М. Тимошенко, біля будинку № 18 в місті Києві, від пр. Оболонського в напрямку пр. Героїв Сталінграду потерпіла ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження, зокрема: закриту травму правої гомілки: багато уламковий внутрішнє - суглобовий перелом з розходженням уламків епіметадіафізу правої великогомілкової кістки.

Характер та морфологія виявленого тілесного ушкодження, відомі часові дані та обставини події, дозволяють стверджувати про те, що вказане тілесне ушкодження могло утворитися від дії (удару-співударяння) тупих предметів, внаслідок автомобільної травми - зіткнення автомобіля, що рухався, з пішоходом, який у момент первинною контакту перебував у вертикальному або наближеному до нього положенні.
Зазначені тілесні ушкодження відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості (Том 1 а.с. 172-178).
Згідно висновку експерта №226-мк від 18.08.2014, убачається що при медико криміналістичному дослідженні одягу та взуття ОСОБА_6 відмічається : а) на спинці плаща, в верхній третині, мається навкісна смуга поверхневого потертя з сіро-чорними нашаруваннями. Нашарування на спинці плаща утворились від динамічного контакту з обмеженим контактуючим предметом на поверхні якого мались згадані нашарування. Згадані нашарування на полі плаща утворились від короткочасного контакту із згаданим предметом; б) на каблуках черевиків убачаються ділянки потертя. Потертя в каблучних ділянках свідчать про статичне положення тіла потерпілої в момент первісного контакту з транспортним засобом.

Крім того, у зазначеному висновку експерта зазначено, що згадані нашарування та пошкодження могли утворитись в результаті дорожньо-транспортної пригоди та в момент первісного контакту потерпіла знаходилась у статичному положенні та була звернута спиною до транспортного засобу.

Допитаний в якості експерта експерт ОСОБА_9 у судовому засіданні повністю підтвердив свій висновок та показав, що при дослідженні одягу, зокрема взуття, було виявлено потертя, які утворились внаслідок поштовху, удару або дією іншого стороннього впливу. Також, експерт зазначив, що виявлені ним потертя на каблуках взуття потерпілої ОСОБА_6 свіжі та відрізняються за характером, морфологією від потертя, яке могло утворитись внаслідок зношення.

Згідно висновку експертів №122-2014/о-540ат від 04.08.2015, які проводили комісійну судово-медичну експертизу, убачається, що характер та морфологія ділянок на каблуках черевиків ОСОБА_6 дозволяють стверджувати про те, що тілесне ушкодження (у вигляді уламкового перелому правої великогомілкової кістки) у ОСОБА_6 утворилося внаслідок падіння останньої на площину при зігнутої в колінному суглобі правої нижньої кінцівки, з контактуванням передньою поверхнею верхньої частини гомілки, саме після надання тілу попереднього прискорення внаслідок дії виступаючих частин автомобіля, який рухався.

Тобто, у даному випадку мала місце транспортна травма зіткнення легкового автомобіля, який рухався, з пішоходом.

Крім того, у вказаному висновку експерта вказано, що покази ОСОБА_6 щодо механізму утворення у неї тілесного ушкодження відповідають експертним даним падіння на площину після надання тілу попереднього прискорення саме шляхом дії автомобіля.

Незважаючи на не визнання своєї вини обвинуваченим суд, дослідивши показання останнього, вислухавши показання потерпілої, експерта, висновки проведених по справі експертиз, дослідивши інші докази у справі вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні злочину доведена в повному обсязі.

Суд вважає достовірними наведені вище показання потерпілої ОСОБА_6 оскільки вони детальні, логічі, узгоджуються між собою та відповідають встановленим по справі обставинам.

Крім того, суд зважає на показання експерта ОСОБА_9 , який підтвердив висновки проведеної ним судової медико-криміналістичної експертизи у повному обсязі.

Показання обвинуваченого ОСОБА_8 суд розцінює як обраний спосіб захисту від обвинувачення з метою ухилитися від відповідальності й уникнути покарання, оскільки вони є суперечливими, такими, що не відповідають встановленим по справі обставинам і спростовуються наведеними вище показаннями потерпілої та висновками експертів.

Суд зважає на висновк експертів №522ат від 16.10.2015 згідно якого, причиною даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, є невідповідності дій водія автомобіля марки «Ford Fiesta», номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_8 вимогам пунктів: 10.1; 18.1 ПДР України.
Крім того, суд бере до уваги висновок експерта №226-мк від 18.08.2014 згідно якого, нашарування та пошкодження взуття потерпілої ОСОБА_6 могли утворитись в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, суд бере до уваги висновок експерта №122-2014/о-540ат від 04.08.2015, який узгоджується та підтверджує показання потерпілої.
За встановлених обставин, дії ОСОБА_8 повинні бути кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки він вчинив дії, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , згідно ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Крім цього, при обранні ОСОБА_8 міри покарання судом враховуються матеріали, що характеризують особу винного, зокрема те, що обвинувачений на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, пенсіонер, інвалід війни, за місцем мешкання характеризується позитивно, раніше не судимий.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати покарання ОСОБА_8 у виді штрафу.

07.12.2015 потерпіла ОСОБА_6 (далі позивач) подала цивільний позов в порядку ст. 128 КПК України про відшкодування з Моторного транспортного страхового бюро України (далі МТСБУ) матеріальної шкоди у розмірі 75300 (сімдесят п`ять тисяч триста) гривень 96 коп. та моральну шкоду у розмірі 5000 (п`яти тисяч) гривень, та про відшкодування моральної шкоди з ОСОБА_8 у розмірі 26694 (двадцять шість тисяч шістсот дев`яносто чотири) гривні (Том 1 а.с. 113-165).

У судовому засіданні прокурор підтримав цивільний позов в межах доведеності, потерпіла та представник потерпілої підтримали заявлений по справі цивільний позов у повному обсязі, захисник та обвинувачений, цивільний позов не визнали та просили відмовити в його задоволенні.

11.02.2016 МТСБУ подало до Оболонського районного суду м. Києва через свого представника заперечення проти позову.

У вказаних запереченнях представник МТСБУ посилається на п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 02 липня 2004 року «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів», де зазначено, що не підлягають розгляду в кримінальній справі позови про відшкодування шкоди, що не випливають із пред`явленого обвинувачення, а тому зазначила, що МТСБУ не є заподіювачем шкоди та не може бути цивільним відповідачем у відповідності до норм КПК України.

Крім того, представник МТСБУ послалась на необґрунтованість та передчасність пред`явленого позову.

Дослідивши подані заперечення проти позову, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до п. 12 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Відповідно ст. 13.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Враховуючи, що ОСОБА_8 є інвалідом війни та вчинив злочин проти безпеки руху та експлуатації транспорту, суд вважає, що заявлений цивільний позов підлягає розгляду у даному кримінальному провадженні із дотриманням вимог ч. 1 ст. 62 КПК України, а посилання представника МТСБУ про те, що у даному кримінальному провадженні вказаний позов не підлягає задоволенню є необґрунтованими.

Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд враховує положення ст. 129 КПК України та бере до уваги доведеність підстав та розміру заявленого цивільного позову.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди витратами на лікування та придбання ліків та медикаментів.

На підтвердження позовних вимог позивачем надані виписки з історії хвороби стаціонарного хворого (Том 2 а.с. 29-30), копії фіскальних та товарних чеків (Том 1 а.с. 116-165).

Дослідивши надані позивачем докази на підтвердження позовних вимог, суд встановив наступне.

Відповідно до п. 1 ст. 24 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я

Відповідно до наданих позивачем фіскальних чеків та квитанцій, які підтверджені призначенням закладу охорони здоров`я останній завдано матеріальної шкоди на суму 65 397 (шістдесят п`ять тисяч триста дев`яносто сім) гривень 98 коп.

Суд не бере до уваги фіскальні та товарні чеки, які є неналежної якості за якими не можливо встановити понесені витрати (Том №1 а.с. 133, 136, 141, 159, 160,162).

Крім того, позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди за укладення договору добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби, суд вважає необґрунтованими, оскільки п. 3 ч. 3 ст. 3 ЦК України гарантує свободу договору та вважає, що укладання договорів є правом сторони, а тому витрати та страхові платежі за вказаним договором не підлягають стягненню.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позов в частині стягнення матеріальної шкоди обґрунтований на суму 65 397 (шістдесят п`ять тисяч триста дев`яносто сім) гривень 98 коп.

Моральну шкоду позивач обґрунтовує тривалим лікуванням та завданням фізичних страждань.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до п. 1 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Суд, враховуючи ступінь тяжкості моральних страждань позивача, приходить до висновку, що позивачу дійсно було завдано моральну шкоду, що виразилась у фізичних, душевних стражданнях та порушенні звичайного режиму її життя, однак вважає, що розмір шкоди визначений позивачем в сумі 26 694 (двадцять шість тисяч шістсот дев`яносто чотири) гривні є завищеним.

При визначенні розміру моральної шкоди, суд керується вимогами справедливості, розумності, а також зважає на матеріальне становище відповідача, зокрема пенсійний вік та інвалідність останнього.

На підставі викладеного, суд вважає, що підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 20000 (двадцяти тисяч) гривень.

Крім того, відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

З урахуванням положень вказаної статті, суд вважає, що підлягає стягненню з МТСБУ моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, що становить 3269 (три тисячі двісті шістдесят дев`ять) гривень 85 коп., також, підлягає стягненню з ОСОБА_8 моральна шкоди у розмірі 16 730 (шістнадцять тисяч сімсот тридцять) гривень 15 коп.

На підставі викладеного, суд вважає, що цивільний позов ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню.

Крім того, при ухваленні обвинувального вироку, суд враховує положення ч. 2 ст. 124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 128, 370, 374, 394 КПК України, -

засудив:
ОСОБА_8 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян (3400 гривень), з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з Моторного транспортного страхового бюро України (ідентифікаційний код 21647131) на відшкодування матеріальної шкоди на користь ОСОБА_6 65 397 (шістдесят п`ять тисяч триста дев`яносто сім) гривень 98 коп.

Стягнути з Моторного транспортного страхового бюро України (ідентифікаційний код 21647131) на відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_6 3269 (три тисячі двісті шістдесят дев`ять) гривень 85 коп.

Стягнути з ОСОБА_8 на відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_6 16 730 (шістнадцять тисяч сімсот тридцять) гривень 15 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь УК в Оболонському районі м. Києва код 24060300, , рахунок 0006, судові витрати на проведення автотехнічної експертизи в сумі 491 (чотириста дев`яносто одну) гривню 04 коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1