АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 543/703/15-к Номер провадження 11-кп/786/536/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія:ч.1 ст.115 КК України О.Т.З.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 липня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6
захисника адвоката ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , прокурора Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області на вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 01 квітня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Пустовійтово Глобинського району Полтавської області, українець, громадянин України, освіта середня, не одружений, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 20.07.2007 року вироком Гребінківського районного суду Полтавської області за ч.1 ст.315, ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України, із застосуванням ст.70 КК України, на 5 років позбавлення волі, згідно ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки;

- 12.11.2007 року вироком Гребінківського районного суду Полтавської області за ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням ст.71 КК України, на 5 років 3 місяці позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 12.07.2011 року на підставі постанови Ленінського районного суду м.Полтави від 04.07.2011 року умовно-достроково на не відбутий строк покарання 1 рік 7 місяців 24 дні,
засуджений за ч.1 ст.115 КК України на 10 років позбавлення волі.

Визнаний не винуватим та виправданий за ч.1 ст.185 КК України.

Вирішено питання щодо долі речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_8 визнаний винуватим в тому, що 09.06.2015 року, близько 20.15 год., перебуваючи на автодорозі поблизу с.Куйбишеве Оржицького району Полтавської області, після спільного вживання спиртних напоїв із потерпілим ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, він наніс численні удари ОСОБА_9 по голові та тулубу, після чого, реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на умисне вбивство, накинув зашморг із шнурка на шию ОСОБА_9 та, затягуючи його, перекрив доступ повітря, внаслідок чого вчинив умисне протиправне заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_9 . Причиною смерті ОСОБА_9 стала механічна асфіксія в результаті здавлювання органів шиї петлею.

Окрім того, органами досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється в тому, що 09.06.2015 року, близько 20.30 год., перебуваючи на правому узбіччі автодороги неподалік с.Куйбишеве Оржицького району Полтавської області, яка сполучається з автодорогою с.Райозеро сЛазірки Оржицького району, по ходу руху в сторону с.Куйбишеве, біля електроопори №17, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, після вбивства потерпілого ОСОБА_9 , діючи умисно з корисливою метою, шляхом вільного доступу викрав у потерпілого ОСОБА_9 кошти в сумі 800 грн., якими розпорядився на власний розсуд.

Виправдовуючи ОСОБА_8 за вказаним епізодом суд першої інстанції вказав на відсутність доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_8 у вчиненні даного кримінального правопорушення. Так в ході судового слідства ОСОБА_8 пояснив, що потерпілий ОСОБА_9 09.06.2015 року, згідно раніше досягнутої між ними домовленості, надав йому в борг 400 грн. для оплати комунальних платежів. Цього ж дня на вказані кошти вони придбавали в магазині спиртні напої та, в подальшому, наданими потерпілим коштами він розраховувався в кафе. Свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 суду підтвердили ту обставину, що ОСОБА_8 розраховувався в магазині та кафе грошовими коштами купюрами номіналом по 100 грн. Водночас, як вказав суд першої інстанції, стороною обвинувачення не спростовано версії обвинуваченого щодо походження в нього вказаних грошових коштів. Пояснення ж ОСОБА_8 на ім`я начальника Оржицького РВ, в яких він зазначав про крадіжку грошових коштів потерпілого ОСОБА_9 в сумі 800 грн. є недопустимим доказом.

Захисник адвокат ОСОБА_7 в апеляційній скарзі принесеній в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить вирок суду змінити в частині призначеного його підзахисному покарання та призначити йому мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.1 ст.115 КК України, оскільки судом не взято до уваги щирого каяття обвинуваченого у вчиненому, повного визнання своєї вини та того, що обвинувачений повністю розповів фактичні обставини кримінального правопорушення, які були відомі лише йому, що свідчить про його активне сприяння встановленню істини у кримінальному провадженні, а потерпіла на суворому покаранні не наполягала.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_8 за ч.1 ст.115 КК України на 12 років позбавлення волі, за ч.1 ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у виді 12 років позбавлення волі.
Мотивуючи апеляційну скаргу вказав, що судом не правильно оцінено та не взято до уваги докази, надані стороною обвинувачення стосовно епізоду кримінального правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.185 КК України. а саме показання свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про те, що обвинувачений ОСОБА_8 загалом в магазині та кафе в с.Лазірки розплатився за покупки мінімум 5 купюрами номіналом по 100 грн. та в нього залишались ще декілька купюр номіналом по 100 грн. Згідно показань обвинуваченого в ході судового слідства, наступного дня він придбавав спиртне, продукти харчування та покришку до велосипедного колеса, а коли його затримали, то при ньому виявили та вилучили одну купюру номіналом 100 грн., 2 купюри номіналом по 2 грн. та 5 купюр номіналом по 5 грн. Вказує, що поза увагою суду залишилася та обставина, що при огляді трупа ОСОБА_9 в останнього не було виявлено грошових коштів, що також свідчить про їх викрадення. Окрім того, суд не врахував висновок судово-психіатричної експертизи ОСОБА_8 , згідно якого «під експертний, судячи з розповіді, активно і логічно будує свою захисну лінію, притримується своєї версії того, що сталося, викладає факти в вигідному для себе світлі», що, на думку апелянта, вказує на те, що обвинувачений намагався уникнути справедливої відповідальності за вчинені злочини шляхом дачі неправдивих показань та перекручування фактів. Щодо м`якості призначеного обвинуваченому покарання прокурор зазначив, що суд першої інстанції при призначенні покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, не врахував тяжкості вчиненого ним злочину, відсутності каяття та визнання обвинуваченим вини у вчиненому лише в кінці судового розгляду провадження, негативної характеристики, зухвалої поведінки в засіданнях суду першої інстанції, та того, що злочин було вчинено в стані алкогольного сп`яніння.

Окрім того прокурор вказує, що судом безпідставно повернуто матері обвинуваченого кошти, вилучені у ОСОБА_8 , які останній викрав у ОСОБА_9 , та невірно зазначено їх розмір.

Інші учасники судового розгляду вирок суду не оскаржили.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 , які повністю підтримали подану захисником апеляційну скаргу з підстав в ній зазначених та заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, виступ прокурора на підтримання поданої ним апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що апеляційні скарги захисника в інтересах обвинуваченого та прокурора задоволенню не підлягають з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України за обставин, викладених у вироку суду та правильність правової кваліфікації його дій в апеляційних скаргах захисника та прокурора не оскаржуються, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом в цій частині не переглядаються.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про невідповідність висновків суду в частині визнання не доведеною винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, то вони є безпідставними.

Так, як на підтвердження доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні крадіжки грошових коштів потерпілого ОСОБА_9 прокурор посилається на показання свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , наданих ними в ході судового слідства про те, що обвинувачений ОСОБА_8 загалом в магазині та кафе в с.Лазірки розплатився за покупки мінімум 5 купюрами номіналом по 100 грн. та в нього залишались ще декілька купюр номіналом по 100 грн. Згідно показань обвинуваченого в ході судового слідства, наступного дня він придбавав спиртне, продукти харчування та покришку до велосипедного колеса, а коли його затримали, то при ньому виявили та вилучили одну купюру номіналом 100 грн., 2 купюри номіналом по 2 грн. та 5 купюр номіналом по 5 грн. Таким чином, на думку сторони обвинувачення, у ОСОБА_8 повинно бути щонайменше 600 грн.

Водночас, суд першої інстанції в ході розгляду даного кримінального провадження, оцінивши надані учасниками кримінального провадження докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийняв вірне рішення про недоведеність стороною обвинувачення вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

Так, свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в ході судового слідства підтвердили ту обставину, що ОСОБА_8 розраховувався в магазині та кафе грошовими коштами купюрами номіналом по 100 грн. Водночас, стороною обвинувачення, ні в ході судового слідства, ні під час апеляційного розгляду, версія обвинуваченого щодо походження в нього вказаних грошових коштів спростована не була. Ствердження ж державного обвинувача про те, що у ОСОБА_8 , з урахуванням здійснених ним покупок, повинно бути щонайменше 600 грн., є його припущеннями, що об`єктивно жодним доказом не підтверджено.

Вірно, з урахуванням положень ст.87 КПК України суд визнав пояснення ОСОБА_8 на ім`я начальника Оржицького РВ, в яких він зазначав про крадіжку грошових коштів потерпілого ОСОБА_9 в сумі 800 грн. недопустимим доказом.

Безпідставним є посилання прокурора, як на доказ, що підтверджує вину ОСОБА_8 у вчиненні таємного викрадення грошових коштів ОСОБА_9 , на висновок судово-психіатричної експертизи обвинуваченого, оскільки її дані стосуються лише психологічної характеристики ОСОБА_8 .

Таким чином, з урахуванням положень ст.63 Конституції України, що також відображені в ст.373 КПК України, згідно яких обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, висновок суду про визнання ОСОБА_8 невинуватим та виправдання його за ч.1 ст.185 КК України є правильним, а апеляційна скарга прокурора безпідставною.

Окрім того, з огляду на вимоги апеляційної скарги прокурора про постановлення апеляційною інстанцією вироку та засудження ОСОБА_12 за ч.1 ст.185 КК України, слід звернути увагу на те, що поза увагою сторони обвинувачення, як під час досудового, так і в ході судового слідства, при кваліфікації дій ОСОБА_8 залишилося те, що він раніше засуджувався вироком Гребінківського районного суду Полтавської області від 12.11.2007 року за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 3 місяці, та строки погашення цієї судимості на момент інкримінованого йому злочинного діяння, відповідно до положень ст.89 КК України, не сплинули.

Безпідставними є і апеляційні скарги, як прокурора щодо м`якості призначеного обвинуваченому вироком суду покарання, так і захисника адвоката ОСОБА_7 щодо його надмірної суворості.

Так, покарання обвинуваченому призначено із врахуванням тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, характеру та ступеню суспільної небезпечності, даних про особу обвинуваченого, а тому відповідає вимогам ст. 65 КК України, та є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Таким чином, вирок суду є законним і обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 26 листопада 2015 року) судом першої інстанції зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження, в період з часу затримання обвинуваченого - 10.06.2015 року по день ухвалення вироку в кримінальному провадженні - 01.04.2016 року включно. Оскільки попереднє ув`язнення в розумінні положень ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» закінчується з моменту набрання вироком законної сили, тому підлягає додатковому зарахуванню ОСОБА_8 , відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України, і час перебування його під вартою з 02.04.2016 року до ухвалення рішення апеляційною інстанцією.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційні скарги захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області залишити без задоволення, а вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 01 квітня 2016 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Зарахувати ОСОБА_8 в строк відбування покарання попереднє ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 02 квітня 2016 року по 07 липня 2016 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, що тримається під вартою - в той же строк, з моменту отримання ним копії ухвали.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4