Справа № 154/1684/16 Провадження №11-кп/773/521/16 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ст.185 ч.2 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 вересня 2016 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000433 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 01 липня 2016 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, освіта повна загальна середня, не працює, раніше судимий:
- 22.10.1996 року вироком Нововолинського міського суду за ч. 3 ст. 142 КК України до 8 років позбавлення волі, звільнений 12.08.2001 року по ст. 6 ЗУ «Про амністію» від 05.07.2001 року умовно-достроково на 2 роки 7 місяців 13 днів;
- 17.10.2002 року вироком Нововолинського міського суду за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ст. 70, ст. 71 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі;
- 31.01.2003 року вироком Нововолинського міського суду за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі. Звільнений 26.10.2005 року постановою Коростенського міського суду Житомирської області від 25.10.2005 року по ст. 81 КК України умовно-достроково на не відбутий строк 3 місяці;
- 29.08.2006 року вироком Нововолинського міського суду за ч.1 ст. 162 КК України до 1 року обмеження волі;
- 27.11.2006 року вироком Нововолинського міського суду за ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, ст. 70 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки. За ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки. Згідно ухвали Апеляційного суду Волинської області від 06.02.2007 року вирок Нововолинського міського суду від 27.11.2006 року змінено та зменшено покарання до 3 років позбавлення волі,
- 28.04.2010 року вироком Нововолинського міського суду за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 311, ст. 70, ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі,
засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі;

Строк відбування покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Вироком вирішено долю речових доказів.

Переглядаючи справу в порядку апеляційного провадження, суд, -

В С Т А Н О В И В :
Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за те, що він 27 травня 2016 року, близько 13 год. 00 хв. в м. Володимир-Волинський керуючись корисливим мотивом та реалізовуючи умисел, направлений на протиправне заволодіння чужим майном, шляхом злому замка водійських дверцят, повторно таємно викрав з автомобіля марки Форд Сієра р.н.з. НОМЕР_1 , котрий знаходився неподалік житлового будинку АДРЕСА_2 шкіряну чоловічу сумочку вартістю 100 грн., в якій знаходились грошові кошти в сумі 510 грн. та відео реєстратор марки Re-cam вартістю 250 грн., в якому була вставлена карта пам`яті micro-SD об`ємом 32 Гб вартістю 323 грн., належні ОСОБА_8 , чим спричинив потерпілому майнову шкоду на загальну суму 1283 грн.
Обвинувачений ОСОБА_7 у поданій апеляційній скарзі, не оспорюючи фактичних обставин справи, доведеності вини та правильності кваліфікації його дій, вказує на незаконність вироку в частині призначеного покарання. Посилається на положення Пленуму ВСУ від 24.11.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» та п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України і вказує на наявність у нього таких пом`якшуючих покарання обставин як щире каяття, активне сприяння слідству та позитивна характеристика.

Просив вирок щодо нього змінити та призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Обвинувачений і його захисник в судове засідання не з`явились, хоча про час та місце розгляду апеляційної скарги обвинуваченого були повідомлені належним чином. Зважаючи на викладене, судовий розгляд було вирішено провести у їх відсутності.

Заслухавши доповідача, який виклав зміст вироку та доводи апеляції, прокурора, який заперечив апеляцію і просив вирок залишити без зміни, а апеляцію без задоволення, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну юридичну оцінку. Дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфікував за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.

За згодою учасників судового провадження розгляд кримінального провадження суд першої інстанції провів за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому апеляційний суд переглядає вирок лише щодо правильності призначеного ОСОБА_7 покарання.

Відповідно до ст. 65 КК України призначаючи покарання суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вказаних вимог закону при призначенні ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції дотримався.

Зокрема, суд врахував характер, суспільну небезпечність та тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину, який є умисним і відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, а також дані, що характеризують особу обвинуваченого у їх сукупності.

До пом`якшуючих покарання обставин відніс щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обтяжуючою покарання обставиною є рецидив злочинів.

Щодо особи обвинуваченого суд врахував, що ОСОБА_7 за місцем проживання характеризується задовільно, неодноразово засуджувався за вчинення умисних корисливих злочинів і знову вчинив такий же злочин, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення. Тобто законних підстав для застосування щодо нього положень статті 75 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання з випробуванням, немає.

Врахувавши усі наведені вище обставини у їх сукупності суд першої інстанції дійшов висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства та призначив йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій інкримінованої статті.

Щире каяття та сприяння розкриттю злочину обвинуваченим ОСОБА_7 , на що він посилається в апеляції, були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання.

Тому доводи ОСОБА_7 про призначення йому надто суворого покарання, яке за своїм видом і розміром є явно несправедливим через його тяжкість, не заслуговують на увагу.

Призначене обвинуваченому покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Вирок суду першої інстанції є умотивованим і підстав для зміни вироку і призначення покарання не пов`язаного з позбавленням волі, про що просить обвинувачений ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі, колегія суддів не знаходить,

Керуючись ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Вирок Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 01 липня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим у той самий строк з дня вручення копії судового рішення.

Головуючий

Судді