Справа №1-57/11
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2011 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого - судді Шершак М.І.

при секретарі - Українець Н.О.

з участю прокурора - Бондар О.П. адвоката - ОСОБА_1

потерпілих ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника потерпілих ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальну справу за обвинуваченням;

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, українця, ІНФОРМАЦІЯ_3, військовозобовязаний, не одружений, маючого двох неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та неповнолітню дочку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, працюючого менеджером ТОВ «Боско», проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_6, раніше не засуджувася, -

в скоєнні злочину передбаченого ст. 286 ч.2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Підсудний ОСОБА_5 скоїв злочин при наступних обставинах : Так 15.07.2007 близько 03 год. 15 хв. ОСОБА_5, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння та керуючи власним автомобілем «Субару Форестер» д.н. 648 82 СА, рухаючись по проїзній частині вул. Петропавлівській м. Суми у напрямку аеропорту м. Суми, де швидкість руху транспортних засобів визначена законом не більше ніж 60 км/год, перевищуючи межу дозволеної швидкості руху, в районі будинку № 96 по вулиці Петропавлівській , не урахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість свого руху, крім того відвернув свою увагу від керування і рухався не стежачи за дорожньою обстановкою, в результаті чого своєчасно не помітив пішохода ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_7, на якого допустив наїзд. Після вчинення наїзду, водій ОСОБА_5 з місця події зник, та продовжуючи свій подальший рух на перехресті вулиць 20 років Перемоги- Кірова допустив зіткнення з автомобілем «Опель-Аскона» д.н. 266 53 СА під керуванням водія ОСОБА_9 по даному факту органами досудового слідства прийнято процесуальне рішення не пов'язане з порушенням кримінальної справи відносно ОСОБА_5, після чого також не зупинився та продовжував рух автомобіля, але через деякий час на автошляху Суми-Лебедин біля примикаючої дороги на с. Низи Сумського району зупинив автомобіль і його було затримано працівниками міліції, матеріали за фактом залишення потерпілого в небезпеці відносно ОСОБА_5 закрито в кримінальній справі.

В результаті наїзду пішоходу ОСОБА_8 за висновком судово- медичної експертизи, завдані тілесні ушкодження які відносно живих осіб кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, від яких наступила його смерть.

В даній дорожній ситуації водій ОСОБА_5.Г. керуючи автомобілем «Субару Форестер» д.н. 648 82 СА допустив порушення вимог Правил дорожнього руху України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, а саме : п.п.-1.3,1.5, 2.3 б, 2.9/а, 2.10, 12.2, 12.3, 12.4.

Порушення п.п. 2,3 , 12.3 Правил дорожнього руху України, що допустив підсудний ОСОБА_5, знаходяться в прямому причинному звязку з подією дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали.

В судовому засіданні підсудний визнав свою вину частково і суду пояснив що дійсно перебуваючи у стані алкогольного спяніння, рухаючись автомобілем з перевищенням швидкості, скоїв наїзд на потерпілого ОСОБА_8 внаслідок чого сталась смерть потерпілого. В той же час зазначає, що він не мав технічної можливості уникнути наїзду, оскільки потерпілий раптово зявився перед автомобілем і наїзд на нього стався не на пішохідному переході, а перед ним. Просить вибачення у потерпілих і частково відшкодував заподіяні збитки , а також просить суд суворо його не карати.

Крім частково визнання підсудним своєї вини його вина в скоєному злочині при зазначених вище обставинах підтверджується поясненнями потерпілих, свідків та іншими доказами по справі дослідженими і проаналізованими судом у судовому засіданні, а саме:

З пояснень потерпілої ОСОБА_2 наданих нею в судовому засіданні вбачається, що вона доводиться загиблому рідною сестрою. ОСОБА_8 останній час проживав разом із своїм сином ОСОБА_10, який був студентом СумДУ та повністю знаходився на його утриманні. Після 15.07.2007 вона розшукувала брата та його не знайшла. В морзі вона впізнала загиблого брата і їй стало відомо, що останнього збив автомобіль під керуванням ОСОБА_5 Вона понесла матеріальні витрати на поховання брата. Крім того, діями підсудного їй заподіяні моральні страждання . Просить стягнути з підсудного на її користь моральну шкоду.

З пояснень потерпілого ОСОБА_3 наданих в судовому засіданні вбачається , що він проживав із покійним батьком удвох у кімнаті гуртожитку і навчався в школі, а потім в університеті. 17.07.2007 року, перебуваючи у Луганській області, йому сповістили про смерть батька. У звязку з передчасною смертю батька він залишився без батьківського піклування, поніс моральні страждання , а тому просить стягнути з підсудного на його користь заподіяну йому моральну шкоду, стягнути одноразову виплату.

З пояснень представника потерпілої ОСОБА_11 - ОСОБА_4 вбачається, що остання є матірю потерпілого ОСОБА_8, є особою похилого віку, отримувала від нього матеріальну допомогу, у звязку зі смертю сина понесла моральні страждання , тому просить стягнути з підсудного на користь потерпілої моральну шкоду, стягнути одноразову виплату та пожиттево щомісячні виплати , у звязку із втратою годувальника .

З пояснень свідка ОСОБА_12 даних нею в судовому засіданні вбачається, що вона 15.07.2007 близько 3:00 год. зустріла в м. Суми свого знайомого ОСОБА_5, якого попрохала відвезти її додому. ОСОБА_5 на автомобілі «Субару» повіз її додому. Вони рухались по вул. Петропавлівській у напрямку аеропорту. Вона перебувала пасажиром на передньому сидінні автомобіля, але за дорожньою обстановкою не спостерігала, так як знаходилась в стані алкогольного спяніння. Памятає, що ОСОБА_5 застосовував гальмування за магазином Океан , а потім розбилось лобове скло, вона питала у ОСОБА_5 про те що трапилось, але він не відповідав. Другий удар вона відчула в районі міського кладовища, а потім їх зупинили працівники міліції.

З пояснень свідка ОСОБА_13 даних нею в судовому засіданні вбачається, що 15.07.2007 близько 3 години ранку вона працювала в нічному магазині ТД «Соболь», який розташований навпроти пішохідного переходу по вул. Петропавлівській та будинку №96.

Проїзна частина з пішохідним переходом розташована за 20м від вітрин магазину. Вітрини магазину в нічний час світились світлом. Перебуваючи в приміщенні магазину вона почула як на проїзній частині навпроти магазину о 3 год. 15 хв. пролунав звук гальмування автомобіля і потім глухий удар. Вона подумала, що зіткнулись автомобілі та вибігла на вулицю. На дорозі транспорту вона не помітила, але в 50 м. від магазину в світлі вуличного освітлення було видно як лежав постраждалий. На вулиці було темно і лише загиблий лежав на освітленому місці. Вона також бачила двох чоловік, що рухались по тротуару. Вона повернулась в магазин і повідомила про подію за номером «02».

З пояснень свідка ОСОБА_14 даних ним в судовому- засіданні вбачається, що в ніч на 15.07.2007 року він працював на зміні водієм таксі «Волга-Волга» і близько 3 години 15 хвилин стояв на проїзній частині вул. Петропавлівській навпроти будинку №113. Його автомобіль стояв передньою частиною у напрямку центру міста. Руху транспорту по проїзжій частині вулиці взагалі не було, вулиця Петропавловська була освітлена вуличним освітленням та вітринами магазинів, тому йому було добре видно проїзжу частину по всій вулиці. Він звернув увагу на а/м таксі «ДЕУ», що рухався зі швидкістю 90-100 км/год у напрямку аеропорту. Через деяку дистанцію за ним рухався інший автомобіль. В цей час він почув глухий удар і фари автомобіля, що рухався позаду вильнули ліворуч. Він подумав, що щось відбулось, але за фарами першого автомобіля ДЕУ він не міг помітити, що саме відбулось. Автомобіль який рухався позаду був на відстані 30-40 м. від попереднього автомобіля. Коли другий автомобіль проїхав мимо нього на швидкості близько 90 км/год він помітив , що це був автомобіль сріблястого кольору і у нього було вдавлене лобове скло з лівого боку зі сторони водія. Він зрозумів, що стався наїзд на пішохода, він поїхав подивитись на місце події і побачив передню решітку від а/м «Субару» одяг та взуття і загиблого. По радіостанції він повідомив про ДТП. Потерпілого автомобіль збив в районі пішохідного переходу, там була тінь від дерев.

З пояснень свідка ОСОБА_15 даних ним в судовому засіданні вбачається, що 15.07.2007 він йшов о 3 годині 15 хв. до переходу навпроти магазину ТД «Соболь», щоб на таксі доїхати додому, а попереду нього на деякій відстані йшов потерпілий. Доходячи до кута будинку №96 по вул. Петропавлівській він почув глухий удар в районі пішохідного переходу. Через 10 сек. він вийшов з-за кута вказаного будинку до цього ж пішохідного переходу та побачив, що вище за 50-100 м., за пішохідним переходом на проїзній частині лежав постраждалий, а автомобіля вже не було. В цей час з магазину вийшла дівчина продавець і по тротуару підійшли інші незнайомі люди. Постраждалий пішохід був без одягу, його одяг та взуття, а також решітка від автомобіля лежали на проїзній частині. Сліди наїзду розпочинались в районі пішохідного переходу, а труп загиблого лежав вище. Видно було, що постраждалий помер. Швидка допомога прибула відразу і засвідчила факт смерті. Вулиця Петропавловська м. Суми в момент наїзду та перебування його на місці події була освітлена вуличними ліхтарями, крім того пішохідний перехід в даному місці освітлювався скляними вітринами двох магазинів .

З пояснень свідка ОСОБА_16, даних ним в судовому засіданні вбачається, що в ніч на 15.07.2007 він разом з інспектором ДПС ОСОБА_17 перебували на службі і забезпечували безпеку руху. О 3 годині їх службовий автомобіль був на перехресті вулиць Кірова-20 років Перемоги. Через деякий час він помітив рух автомобіля «Субару-Фористер» кольору світлого металіку, що рухався з вул. Петропавлівської у напрямку вул. Кірова. Коли автомобіль проїздив мимо їх то було видно, що в автомобілі пошкоджене лобове скло та він мав пошкодження в передній частині. В їх присутності цей автомобіль зачепив автомобіль червоного кольору таксі своєю правою боковою частиною. Після контактування з автомобілем таксі, автомобіль «Субару» не зупинився і почав втікати. Під час переслідування цього автомобіля по радіостанції сповістили про ДТП на вулиці Петропавлівській і стало відомо про причетність саме цього автомобіля. Зазначений автомобіль зупинився самостійно біля повороту на с. Низи Сумського району і вони затримали водія, який був у нетверезому стані.

З пояснень свідка ОСОБА_9 даних ним на досудовому слідстві та перевірених в ході судового розгляду справи вбачається , що в ніч на 15.07.2007 близько 3 години 20 хвилин він керував власним автомобілем «Опель Аксона» і рухався з вул. Петропавлівської на вул. Кірова. Повертаючи на повороті де стояли працівники ДАІ , він відчув удар в задню частину автомобіля. Побачив, що а/м «Субару» вдарив його автомобіль і з місця події поїхав. Він залишався на місці, а слідом за тим водієм поїхали працівники ДАІ, які затримали водія. Пізніше йому стало відомо, що цей водій збив по вул. Петропавлівській пішохода. За фактом пошкодження його автомобіля він претензій не має, матеріальні збитки йому були відшкодовані.

Аналогічні пояснення , поясненням свідка ОСОБА_18, надав свідок ОСОБА_17, суд оголосив його пояснення в судовому засіданні Т-1 а.с.а.с. 171,172.

Винність підсудного у судовому засіданні підтвердив і експерт-автотехнік ОСОБА_19, який на запитання суду відповів, що забороняється керувати транспортними засобами у стані алкогольного спяніння.

Також винність ОСОБА_5 у судовому засіданні підтверджується письмовими доказами, а саме :

- рапортами працівників ДАІ про ДТП

(т.1 а.с. 4-6.)

- протоколами огляду місця події, схемами та фототаблицями, де відображено сліди наїзду на пішохода розташовані в пішохідній зоні, осип ЛФП в пішохідній зоні.

(т.1 а.с. 9-32)

- протоколом огляду транспортного засобу

(т.1 а.с. 33-41)

- протоколом медичного огляду факту вживання алкоголю водія ОСОБА_5, де встановлено, що останній перебував в стані алкогольного спяніння

( т. 1 а.с. 42 )

- висновком судово-трасологічних експертиз, по дослідженню одягу та взуття, згідно яких загиблий ОСОБА_8 під час наїзду перебував у нерухомому стані та вертикальному положенні.

(т.1 а.с. 47-63)

- висновком криміналістичної експертизи по дослідженню вилученого з місця події та зразків ЛФП, згідно якого, частинки ЛФП вилученого з місця події мають загальну родову належність з частинками ЛФП, вилучених як зразки з а/м Субару-Форестер д.н. НОМЕР_1.

( т. 1 а.с.67-71 )

-висновком судово-імунологічної експертизи, згідно якого на уламку лобового скла з а/м

Субару-Форестер д.н. НОМЕР_1, виявлено сліди крові походження якої можливе від гр.- на ОСОБА_5, в цих слідах також не можна виключити домішки крові потерпілого ОСОБА_8

( т. 1 а.с.78-81)

-висновком судово-медичної експертизи з якої вбачається, що як зовнішні так і внутрішні пошкодження, що виявлені у потерпілого утворились в результаті дії тупих предметів приблизно в один і той же час незадовго до моменту смерті, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень і знаходяться в прямому причинному звязку з настанням смерті . При судово- хімічному дослідженні крові трупа було встановлено спирт етиловий в концентрації в крови 2,0%, що у живих осіб приблизно відповідає середньому ступеню алкогольного спяніння

( т. 1 а.с. 95-96)

- протоколом предявлення трупа для впізнання.

(т. 1 а.с. 98-99)

- протоколом відтворення обстановки та обставин події злочину

(т. 2 а.с. 215-223 )

Таким чином суд вважає, що вина підсудного в скоєному злочині підтверджується повністю, частково невизнання своєї вини у скоєному суд розцінює як обраний засіб захисту, один із способів уникнути відповідальності, підстав недовіряти зібраним доказам у суду не має.

В судовому засіданні не знайшло своє підтвердження обвинувачення підсудного викладене в обвинувальному висновку в частині того, що підсудний не помітив безперешкодно і обєктивно видимого пішохода який зупинився в зоні пішохідного переходу визначеному дорожніми знаками «5.35.1, та 5.35.2 Пішохідний перехід» та дорожньою розміткою «1.14.1 Зебра», що позначає нерегульований пішохідний перехід і нанесена по діагоналі на проїзній частині, оскільки згідно п. 1.10 ПДР України «пішохідний перехід - ділянка проїзної частини або інженерна споруда, призначена для руху пішоходів через дорогу. Пішохідні переходи позначаються дорожніми знаками 5.35.1 - 5.35.2, дорожньою розміткою 1.14.1 - 1.14.3, пішохідними світлофорами. За відсутності дорожньої розмітки межі пішохідного переходу визначаються відстанню між дорожніми знаками або пішохідними світлофорами». Поняття «зона пішохідного переходу» Правилами дорожнього руху України не визначено, а тому суд не може погодитись з ототожненням пішохідний перехід і «зона пішохідного переходу». Правила дорожнього руху України визначають чіткі межі пішохідного переходу, а саме між дорожніми знаками 5.35.1 - 5.35.2, дорожньою розміткою 1.14.1 - 1.14.3, або пішохідними світлофорами. Натомість само поняття «зона пішохідного переходу» наперед передбачає певне відхилення від встановлених меж пішохідного переходу.

Вимоги ПДР України, стосовно п.18.1 чітко зазначають перевагу в русі пішохода перед водіями транспортних засобів саме в разі перетину проїзної частини пішоходом по пішохідному переходу, окрім заборони раптового виходу і вибігання, як це передбачено п.4.14 ПДР України, і відповідні дії водіїв транспортних засобів, що наближаються до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи. Вільне тлумачення меж пішохідного переходу, що пов'язане з поняттям «зона пішохідного переходу» тягне за собою невизначеність обовязків і прав як водія, так і пішохода у відповідності до вимог ПДР України, що повязане з розширенням прав одного з учасників руху, при вільному виборі цих меж, що в свою чергу є неприпустимим.

Даючи оцінку показам підсудного ОСОБА_5 даних ним як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні, при розбіжностях, які існують в показах, суд зазначає про незмінність показів ОСОБА_5 стосовно місця наїзду, а саме те, що згідно з його показів місце наїзду знаходиться поза межами пішохідного переходу на відстані 1.4 м. до ближньої границі пішохідного переходу.

У висновку судової автотехнічної експертизи № 4187/10528 від 24.12.2008 року, проведеної експертом Харківського НДІСЕ ім. Бокаріуса ОСОБА_20, зазначено, що місце наїзду могло знаходитися як в зоні пішохідного переходу так і перед ним.

Згідно висновку повторної комісійної судової автотехнічної експертизи № 9-255, проведеної експертами Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, місце наїзду знаходиться до ближньої границі пішохідного переходу і в даній дорожньо-транспортній ситуації небезпека для руху водію автомобіля НОМЕР_2 ОСОБА_5, з технічної точки зору, виникла в момент виявлення пішохода на проїзній частині дороги, та причиною даної ДТП, з технічної точки зору, стала поява пішохода в полі зору водія ОСОБА_5 на відстані, меншій ніж зупиночний шлях автомобіля.

Враховуючи вищезазначене, а також те, що всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд, критично оцінює викладену в обвинувальному висновку обставину наїзду на пішохода саме на пішохідному переході, а з цих ознак і не вбачає в діях підсудного наявності порушень ним вимог п. 18.1 ПДР України.

Суд критично відноситься до висновку судової автотехнічної експертизи проведеної експертом НДЕКЦ при УМВС України в Сумській області експертом ОСОБА_21 08.08.2007 року, так як вихідні дані для неї були отримані під час відтворення обстановки і обставин події, яке проводилось з порушенням вимог КПК України .

Також суд критично відноситься до висновку комплексної судової транспортно- трасологічної і автотехнічної експертизи проведеної експертом Харківського НДІСЕ ім. Засл.професора ОСОБА_22 з приводу того, що водій автомобіля ОСОБА_23 ОСОБА_5 не мав в своєму розпорядженні технічної можливості запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_8 шляхом виконання вимог п.п.12.3 і 12.4 ПДР України і в даній дорожній обстановці в діях водія невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України , що знаходились з технічної точки зору в причинному звязку з подією не вбачається. Суд вважає , що дані висновки експертизи суперечать п.12.2 ПДР України , яким передбачено, що у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги , а тому виходячи з пояснень самого підсудного про темну пору доби та погане освітлення дороги , суд вважає, що він повинен був діяти відповідно до вимог п.12.2 ПДР України .

Виходячи з вищезазначеного суд не може взяти до уваги і висновок повторної комісійної автотехнічної експертизи проведеної експертами Державного НДЕКЦ МВС України щодо відсутності у підсудного технічної можливості запобігти наїзду на пішохода, шляхом застосування гальмування як у випадку руху з фактичною швидкістю 70-73 км./год, так і при допустимій швидкості руху 60 км./год., а також відсутність в діях водія невідповідностей вимогам п.12.3 та 12.4 ПДР України , які б знаходились в причинному зв»язку з виникненням даної ДТП , оскільки у випадку виконання підсудним вимог п.12.2 ПДР України він мав би змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги та уникнути наїзду на потерпілого. Крім того, підсудний в порушення п.п.2.9/а ПДР України керував транспортним засобом у стані алкогольного сп»яніння, що зменшувало його реакцію на виникнення небезпеки для руху.

Таким чином, суд вважає, що вина ОСОБА_5 в скоєному доведена в повному обсязі та його дії слід кваліфікувати за ст.286 ч.2 КК України, оскільки він, керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожного руху, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_8

При призначенні підсудному міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудного, обставини, що помякшують та обтяжують покарання.

До обставин, що помякшують покарання підсудному відповідно до вимог ст. 66 КПК України суд відносить те, що підсудний раніше не засуджувався, визнав вину в порушенні правил дорожнього руху та заподіянні смерті потерпілому, щиро розкаявся в скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, попросив вибачення у потерпілих, позитивно характеризується за місцем роботи, має на утриманні двох неповнолітніх дітей : доньок ОСОБА_21, ІНФОРМАЦІЯ_8 та Поліну, ІНФОРМАЦІЯ_9, одна з яких тяжко хвора частково відшкодував шкоду заподіяну злочином.

До обставин, що обтяжують покарання підсудному відповідно до вимог ст. 67 КПК України суд відносить скоєння ним злочину в стані алкогольного спяніння.

За таких обставин з урахуванням характеру вчиненого злочину його наслідків даних про особу винного, а також враховуючи що по справі відносно ОСОБА_5, є декілька обставин які помякшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів суд приходить до переконання про необхідність призначення підсудному покарання у вигляді обмеження волі, з застосуванням ст. 69 КК України. Дане покарання буду необхідне і достатнє для його виправлення і попередження нових злочинів.

В той же час суд вважає за необхідне застосувавати до підсудного додаткову міру покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на певний строк.

По справі потерпілими ОСОБА_3, ОСОБА_11 та ОСОБА_2 заявлені позовні вимоги , а саме: ОСОБА_3 просить стягнути з підсудного на його користь, матеріальну шкоду 46325,40 грн., моральну шкоду в сумі 391824 грн.00 коп. ОСОБА_11 просить стягнути з підсудного на її користь моральну шкоду в сумі 391824,00 грн., одноразову матеріальну шкоду 46325,40 грн., та стягнути пожиттєво шкоду у зв»язку з втратою годувальника починаючи стягнення з 01.08.2010 року в розмірі 514 грн.73 коп. щомісячно. Потерпіла ОСОБА_2 просила стягнути з підсудного на її користь , моральну шкоду в сумі 195912 грн.00 коп.

Суд , дослідивши матеріали справи вважає, що дані позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. З підсудного ОСОБА_5, на користь ОСОБА_3, відповідно до вимог ст. 23 1166 ЦК України необхідно стягнути моральну шкоду сума 5000 грн., буде достатньою для компенсації позивачу перенесених нервових хвилювань, страждань, порушення життєвого устрою повязаних з втратою близької людини. Що стосується вимог про стягнення матеріальної шкоди то дані вимоги не підлягають задоволенню, оскільки підсудним вже відшкодовано матеріальну шкоду даному позивачу в розмірі 12353,52 грн., в звязку з втратою годувальника. Також, відповідно до ст.ст.23,1166,1200 ЦК України необхідно стягнути з підсудного на користь потерпілої ОСОБА_11 шкоду у зв»язку із втратою годувальника в розмірі 517 грн.73 коп. щомісячно починаючи з 01.08.2010 року довічно , моральної шкоди 5000 грн., оскільки в судовому засіданні було встановлено, що дана потерпіла є матір»ю загиблого і на день його смерті хоча і не перебувала на його утриманні, але досягла пенсійного віку, була непрацездатною, а тому мала право на одержання від нього утримання, також ОСОБА_11, перенесла нервовий стрес пережила страждання, порушений її життєвий устрій.

Також необхідно частково задовольнити позовні вимоги потерпілої ОСОБА_2 щодо відшкодування їй моральної шкоди заподіяної злочином і стягнути з підсудного на користь потерпілої ОСОБА_2 - 5000 грн.00 коп. Розмір стягнень судом визначений з урахуванням законності, розумності, з урахуванням відшкодуванням підсудним раніше на користь потерпілих сум. Відмовляючи позивачам в задоволенні вимог про стягнення матеріальної шкоди, суд зазначає, що посилання потерпілих на ст.ст.33, 34 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та профсійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» є безпідставним, оскільки даний закон регулює правовідносини, які склались між застрахованою особою, страхувальником та страховиком і об»єктом страхування від нещасного випадку є життя застрахованого, його здоров»я та працездатність . В даному ж випадку правовідносини, що склались між підсудним та потерпілими регулюються нормами ЦК України.

Судові витрати на користь держави за проведення експертиз в загальній сумі 3684 грн.89 коп., підсудним відшкодовані.

Речові докази по справі: конверт з обєктом схожим на волосся, конверт з ЛФП,

касета з відеозаписом допиту обвинуваченого які знаходяться в матеріалах кримінальної справи зберігати при справі ( т.1 а.с.87-88, 223), одяг та взуття загиблого , які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_2 залишити останній на праві власності (т.1 а.с.92), автомобіль НОМЕР_3 та декоративну решітку із зазначеного автомобіля, який переданий на зберігання підсудному ОСОБА_5 та на який накладено арешт звернути в рахунок погашення майнової та моральної шкоди заподіяної злочином .

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишити підписку про невиїзд.

Керуючись ст.ст.323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України та призначити йому за цим законом покарання з зстосуванням ст. 69 КК України у вигляді двох років обмеження волі з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк три роки.

Запобіжний заходу до вступу вироку в законну силу залишити підписку про невиїзд.

Позовні вимоги потерпілих ОСОБА_3 , ОСОБА_11 та ОСОБА_2 задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 заподіяну моральну шкоду в сумі 5000 грн.

Стягувати з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_11 заподіяну шкоду у зв»язку із втратою годувальника в розмірі 517 грн.73 коп. щомісячно починаючи з 01.08.2010 року довічно .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_11 моральну шкоду в сумі 5000 грн.00 коп.

В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_11 відмовити за їх безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 5000 грн.00 коп.

Речові докази по справі: конверт з обєктом схожим на волосся, конверт з ЛФП, касета з відеозаписом допиту обвинуваченого які знаходяться в матеріалах кримінальної справи зберігати при справі , одяг та взуття загиблого , які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_2 залишити останній на праві власності (т.1 а.с.92), автомобіль НОМЕР_3 та декоративну решітку із зазначеного автомобіля, який переданий на зберігання засудженому ОСОБА_5 та на який накладено арешт звернути в рахунок погашення майнової та моральної шкоди заподіяної злочином .

Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м.Суми протягом пятнадцяти діб з часу оголошення.

Суддя М.І. Шершак.