01.09.16
Справа № 635/6194/16-к
Провадження № 1-в/635/1647/2016
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и
01 вересня 2016 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
за участю прокурора - ОСОБА_2
представника Темнівської ВК (№100)- ОСОБА_3
засудженого ОСОБА_4
секретар судового засідання - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому виїзному судовому засіданні в с. Темнівка Харківського району Харківської області заяву про умовно-дострокове звільнення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ломовець Орловського району Орловської області РФ, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, раніше судимого:
30 березня 2010 року Шосткинським міськрайонним судом Сумської області за ст. 185 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 засуджений 19 серпня 2014 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ч.2 ст.185, ст. 71 КК України до покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 09 лютого 2016 року зараховано ОСОБА_4 в строк відбуття покарання, призначеного вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 19 серпня 2014 року, строк попереднього ув`язнення з 19 серпня 2014 року по 28 жовтня 2014 року відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України.
Початок строку 19 серпня 2014 року, кінець строку 10 червня 2017 року.
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, посилаючись на те, що час відбування показання доган не має, заохочувався адміністрацією установи, став на шлях виправлення.
Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні заяву підтримав.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_2 та представник Темнівської ВК (№ 100) УДПтС України в Харківській області ОСОБА_3 заперечували проти умовно-достроково звільнення засудженого ОСОБА_4 .
Суд, вислухавши думку прокурора,представника Темнівській виправній колонії (№ 100) УДПтС України в Харківській області, засудженого, дослідивши матеріали справи, вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст. 81 КК України є правом, а не обов`язком суду.
Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання мають надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченоїст. 50 Кримінального кодексу України.
При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, на ставленні засудженого до вчиненого злочину.
Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення, викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 22 серпня 2014 року. Під час тримання у Сумському слідчому ізоляторі порушення режиму тримання не допускав, характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався. З 05 листопада 2014 року тримався у Харківському слідчому ізоляторі де характеризувався посередньо, порушення режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався.
З 25 листопада 2014 року відбуває строк покарання в Темнівській виправній колонії (№100).
Згідно характеристики на засудженого, за період відбування покарання ОСОБА_4 характеризується посередньо, намагається підтримувати рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагувати на критику у свою адресу. Дотримується правомірних відносин та ввічливого ставлення з персоналом установи, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, працевлаштований до ливарної дільниці. Поставлені завдання виконує не завжди вчасно та якісно. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться не сумлінно, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Виховні заходи, які проводяться в установі, не відвідує.
Питання про застосування зміни умов тримання ОСОБА_4 відповідно до ст.ст. 100, 101 КВК України було розглянуто 26 серпня 2015 року, рішенням комісії установи ОСОБА_4 відмовлено, як особі, яка не стала на шлях виправлення.
Питання щодо можливості застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким згідно ст. 82 КК України розглянуте 17 лютого 2016 року комісією установи ОСОБА_4 було відмовлено, як особі, яка не стала на шлях виправлення.
Питання щодо можливого застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання згідно ст..81 КК України було розглянуто 06 липня 2016 року, комісією установи було відмовлено, як особі яка не стала на шлях виправлення.
За час відбування покарання засуджений ОСОБА_4 заохочень не мав. 05 серпня 2015 року до нього застосовано вид стягнення у вигляді догани, яке погашено в установленому законом порядку.
Вивченням даних щодо працевлаштування ОСОБА_4 встановлено, що в листопаді 2014 року, липні 2015 року та квітня 2016 року останній до оплачувальних робіт не залучався, на даний момент працевлаштований до ливарної дільниці.
Вирішуючи питання про виправлення ОСОБА_4 , суд враховує його поведінку та ставлення до праці за весь період відбування покарання, посередню характеристику, відсутність заохочень та будь-яких об`єктивних даних про те, яким чином засуджений своєю поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення.
З огляду на наведене, у суду виникають сумніви з приводу доводів засудженого щодо становлення на шлях виправлення.
За таких обставин, до ОСОБА_4 не можливо застосувати умовно - дострокове звільнення від відбування покарання. Заяву засудженого суд вважає передчасною та такою, що задоволенню не підлягає.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, ст. 154 КВК України, суд,
п о с т а н о в и в:
ОСОБА_4 в задоволенні заяви про умовно-дострокове звільнення відмовити.
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим з моменту отримання ним копії ухвали.

Суддя