Справа № 0904/388/12
Провадження № 11/779/29/2016
Категорія ч.3 ст.190 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 листопада 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську кримінальну справу за апеляцією ОСОБА_6 , на постанову Галицького районного суду Івано-Франківської області від 30 червня 2016 року, якою її АС на ухвалу Галицького районного суду від 15.05.2015 року про зміну способу виконання судового рішення, визнано такою, що не підлягає розгляду,-

в с т а н о в и л а :
Вироком Галицького районного суду від 29.04.2013 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 190 ч.1, та 190 ч.3 Кримінального кодексу України (далі КК), та засуджено до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки. Цим же вироком задовольнено цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 та стягнуто в його користь із засудженого ОСОБА_7 270000 грн. матеріальної шкоди та 17000 грн. компенсації за моральну шкоду.

З метою забезпечення цивільного позову у кримінальній справі, постановою суду від 16 січня 2013 року було накладено арешт на майно та грошові кошти на суму 520000 грн., які належать ОСОБА_7 , а копію постанови для виконання направлено відділу ДВС Галицького районного управління юстиції.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області від 05.12.2013 року, вирок Галицького районного суду залишено без змін, а постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.03.2014 року у витребуванні кримінальної справи за касаційною скаргою потерпілого ОСОБА_8 відмовлено.

Потерпілий ОСОБА_8 , в лютому 2015 року звернувся до Галицького районного суду із заявою, в якій просив змінити спосіб виконання рішення суду в кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 . Посилався на ті обставини, що на виконання вищевказаного вироку суду в частинні цивільного позову відділом ДВС Галицького районного управління юстиції було проведено арешт земельних ділянок, які належать засудженому ОСОБА_7 . Однак, у зв`язку із тим, що згідно п.1 Тимчасового порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 656/6 від 16.04.2014 року, проведення аукціонів на земельні ділянки, які підлягають примусовій реалізації було зупинено, і він не міг отримати відшкодування.

У зв`язку із цим, ухвалою Галицького районного суду від 15 травня 2015 року задовольнено заяву ОСОБА_8 та змінено спосіб виконання рішення за цивільним позовом.

Визнано за ОСОБА_8 право власності на земельні ділянки, які знаходяться в с. Тязів Тисменицького району Івано-Франківської області та скасовано державні акти, на підставі яких земельні ділянки належать ОСОБА_7 .

У зв`язку із тим, що ухвалою Галицького районного суду від 15.05.2015 року було задовольнено заяву потерпілого ОСОБА_8 про зміну способу виконання судового рішення, та визнано за ним право власності на земельні ділянки, він знову 02.06.2015 року звернувся до суду із заявою, в якій просив суд зняти арешт, накладений ДВС на земельні ділянки.

В подальшому ухвалою Галицького районного суду від 12 червня 2015 року задовольнено заяву ОСОБА_8 та скасовано заходи забезпечення позову та знято арешт із земельних ділянок, які зазначені в ухвалі Галицького районного суду від 15.05.2015 року.

На вказану ухвалу Галицького районного суду від 15.05.2015 року дружина засудженого ОСОБА_7 ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просила поновити їй строк на апеляційне оскарження та скасувати вищезазначену ухвалу.

Ухвалою судді Апеляційного суду Івано-Франківської області від 15 квітня 2016 року АС ОСОБА_9 , на ухвалу Галицького районного суду від 15.05.2015 року та матеріали провадження повернуто до Галицького районного суду для належного оформлення.

Постановою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 30 червня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Галицького районного суду від 15 травня 2015 року про зміну способу виконання судового рішення визнано такою, що не підлягає розгляду.

На дану постанову ОСОБА_6 подала апеляцію, в якій просить постанову скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

Ухвалою судді Апеляційного суду Івано-Франківської області від 17 серпня 2016 року кримінальну справу щодо ОСОБА_7 , знято з апеляційного розгляду та направлено її в суд першої інстанції для виконання вимог ст.ст. 351, 353 та 354 КПК.

Постановою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 09 вересня 2016 року ОСОБА_6 відновлено пропущений строк на апеляційне оскарження постанови Галицького районного суду від 30 червня 2016 року і подану нею АС визнано такою, що підлягає розгляду.

В засідання апеляційного суду учасники судового розгляду не з`явилися, однак, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_2 , думку прокурора ОСОБА_5 , який вважає, що АС ОСОБА_6 на постанову Галицького районного суду від 30.06.2016 року, якою її АС на ухвалу Галицького районного суду від 15.05.2015 року про зміну способу виконання судового рішення, визнано такою, що не підлягає розгляду, не може бути розглянута по суті колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ, оскільки предметом розгляду даної справи є цивільні правовідносини, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що справу необхідно скерувати в судову палату з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області для розгляду по суті, за таких підстав.

Згідно положень ст. 537 КПК під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання:

1) про відстрочку виконання вироку;

2) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання;

3) про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким;

4) про звільнення від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років;

5) про направлення для відбування покарання жінок, звільнених від відбування покарання внаслідок їх вагітності або наявності дітей віком до трьох років;

6) про звільнення від покарання за хворобою;

7) про застосування до засуджених примусового лікування та його припинення;

8) про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком;

9) про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку;

10) про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53, частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України;

11) про застосування покарання за наявності кількох вироків;

12) про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді;

13) про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України;

13-1) про оскарження інших рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань;

13-2) про застосування заходу стягнення до осіб, позбавлених волі, у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери);

13-3) про зміну обов`язків, покладених на засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням;

14) інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Таким чином, положення ч.1 ст. 539 КПК регламентує чітко, що питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач та інші особи мають право звертатися до суду з клопотаннями про вирішення питань, які безпосередньо стосуються їх прав, обов`язків чи законних інтересів.

Стаття 537 КПК містить вичерпний перелік питань, які вирішуються судом під час виконання вироків, однак зміна способу виконання судового рішення до вказаного переліку не належить.

Відповідно до ч.1 ст. 7 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Хоча дружина засудженого ОСОБА_7 - ОСОБА_6 не входить в коло осіб, які вправі подавати апеляцію, однак вона скористалась таким правом і подала на дану постанову апеляційну скаргу, в якій ставить питання про поновлення їй строку на апеляційне оскарження, скасування постанови суду від 30.06.2016 року та просить зобов`язати Галицький районний суд справу за її АС, на ухвалу Галицького районного суду від 15.05.2015 року про зміну способу виконання судового рішення направити для розгляду по суті до апеляційного суду.

В АС ОСОБА_6 керувалась виключно нормами ЦПК.

Із матеріалів справи вбачається, що ухвала Галицького районного суду від 15 травня 2015 року постановлена в порядку цивільного судочинства, оскільки суд керувався вимогами ст.373 ЦПК України та ст.33 Закону України Про виконавче провадження»

Разом з тим, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_9 помилково поступила на розгляд судової палати з розгляду кримінальних справ, оскільки предметом даного розгляду є цивільні правовідносини, тобто спір про право власності на земельні ділянки, і не може бути компетенцією судової палати з розгляду кримінальних справ.

Враховуючи вищенаведене, судова палата з розгляду кримінальних справ апеляційного суду відповідно до вимог КПК позбавлена можливості розглянути по суті дану апеляційну скаргу ОСОБА_6 в порядку кримінального судочинства та прийняти відповідне процесуальне рішення, то колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу разом з її додатками та матеріалами провадження скерувати в судову палату з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області для автоматичного розподілу та розгляду справи по суті. Враховуючи викладене та керуючись п. 11 розділу 11 КПК (2012 року), ст.ст. 349 КПК (1960 року), колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 зняти з апеляційного розгляду судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області, керуючись положенням Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та Положенням про автоматизовану систему документообігу суду, скерувати її разом з матеріалами провадження для автоматизованого розподілу в судову палату з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області та розгляду по суті.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4