Справа № 549/2135/15-к
Провадження № 1-кп/549/26/16
УХВАЛА
09 вересня 2016 року Чорнухинський районний суд Полтавської області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
з участю осіб, які беруть участь у справі:
прокурора ОСОБА_3
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7
потерпілих ОСОБА_8
представника потерпілої
ОСОБА_8 - ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Чорнухи кримінальне провадження №0000657 від 03.10.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.1 ст.125 КК України, ч.2 ст.121 КК України, ОСОБА_7 за ч.2 ст.121 КК України,
встановив:
В провадженні суду знаходиться кримінальне провадження відносно обвинувачених ОСОБА_6 за ч.1 ст.125, ч.2 ст.121 КК України, ОСОБА_7 за ч.2 ст.121 КК України.
Відповідно до ухвали Лохвицького районного суду Полтавської області від 05.10.2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді взяття під варту. Ухвалами суду від 30.11.2015 року строк тримання під вартою продовжено до 29.01.2016 р., 29.01.2016 р. до 21.03.2016 р. включно, 18.03.2016 р. - по 16.05.2016 року включно.
Ухвалою Чорнухинського районного суду від 13.05.2016 року в зазначеному кримінальному провадженні було задоволено клопотання прокурора про продовженні дії застосованого до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів до 15 липня 2016 року включно, ухвалою від 01.07.2016 р. - з 16 липня 2016 року по 13 вересня 2016 року включно.
Згідно з ч.ч.1-3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинувачених.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Суд, незалежно від наявності клопотань зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
В судовому засіданні прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обраного відносно обвинувачених ОСОБА_6 обґрунтовуючи його тим, що 13.09.2016 року закінчується строк обраного відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, однак на даний час ризики, які враховувались при обранні та продовженні запобіжного заходу стосовно останнього не зменшився, зокрема незаконного впливу свідків.
Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник - адвокат ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечували, захисником вказано на те, що потерпілі, а також ключові свідки вже були допитані судом, а тому ризики подальшого впливу на них відсутні.
Потерпіла ОСОБА_10 та її представник ОСОБА_9 підтримали клопотання прокурора.
Заслухавши думку учасників провадження, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав.
Строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою спливає 13.09.2016 року, однак судове провадження у даній справі ще не завершено.
За змістом пункту 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема законного арешту або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
В силу частин 1,4 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, - виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
У справі Харченко проти України від 10 лютого 2011 року Європейський суд з прав людини зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, підставою для обрання та подальшого продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою була наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, зокрема незаконного впливу на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, переховування від суду, перешкоджання кримінальному провадженню.
Оцінюючи всі чинники за і проти наявності суспільного інтересу, що виправдовують відступ від правила поваги свободи особистості, суд дійшов висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 , - який не займається суспільно-корисною працею, сім`ї та сталих соціальних зв`язку в місці проживання немає, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, - запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи те, що тримання під вартою обвинуваченого є виправданим існуванням суспільного інтересу на забезпечення правосуддя у кримінальному провадженні, що за таких обставин перевищує принципи поваги до особи та особистої свободи, а також необхідністю запобіганню обвинуваченому незаконно впливати на свідків та потерпілих, що є неможливим при застосуванні інших менш сурових мір.
При цьому, необхідно зазначити, що той факт що потерпілі, а також окремі свідки вже допитані судом, ризику подальшого впливу на них не зменшує, оскільки з огляду на положення ст. 404 КПК України щодо меж апеляційного розгляду не виключається можливість повторного дослідження повідомлених ними обставин у суді апеляційної інстанції.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 331 КПК України, суд,
ухвалив:
1.Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 задовольнити.
2.Обраний під час досудового розслідування запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою продовжити на шістдесят днів з 14 вересня 2016 року по 12 листопада 2016 року включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя