Справа №488/4929/15-к 05.05.2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
5 травня 2016 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
Головуючого судді: ОСОБА_1 ,
Суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря: ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000237 за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 на вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 17.02.2016 року відносно

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Миколаєва, маючого на утриманні неповнолітню дитину 2007 року народження, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , не маючого судимості,

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України,

Учасники провадження:
прокурор: ОСОБА_7 ,

обвинувачений: ОСОБА_6 ,

захисник: ОСОБА_8 ,

потерпіла: ОСОБА_9 ,

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Прокурор ОСОБА_5 , не оспорюючи обставин справи, доведеність вини, кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 , вид і розмір призначеного йому покарання, просить вирок скасувати з постановленням свого вироку, через неправильне застосування кримінального закону, яке вбачає у неправильному звільненні обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України; призначено покарання в виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України: повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в ці органи. Прийняті рішення щодо процесуальних витрат та речових доказів.

Провадження №11-кп/784/355/16 Головуючий суду 1 інстанції: ОСОБА_10

Категорія: ст. 286 ч.2 КК України Доповідач апеляційної інстанції: ОСОБА_1

Узагальнені доводи апеляційної скарги.
Прокурор ОСОБА_5 вважає, що суд безпідставно застосував ст.75 КК України і звільнив ОСОБА_6 від відбування покарання, не достатньо врахувавши тяжкість злочину, його наслідки, які полягали в загибелі людини, самі обставини провадження, в числі яких характер і мотиви порушень ПДР України, особу винного, який неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за порушення ПДР, а також обставину, яка обтяжує покарання вчинення злочину в стані наркотичного сп`яніння.

Просить вирок скасувати в частині звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання та ухвалити свій вирок, яким вважати ОСОБА_6 засудженим за ст.286 ч.2 КК України до позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
ОСОБА_6 29.09.2015 року приблизно о 15.00 годині, керуючи технічно справним автомобілем "Daewoo Nubira" р.н. НОМЕР_1 , рухався по пр. Жовтневому у м. Миколаєві з боку вулиці Жукова.

Наближаючись до повороту на вул. Липова водій ОСОБА_6 , грубо порушуючи вимоги п.п.2.3"б", 2.9"а" 10.1, 12.1, 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху України, керуючи транспортним засобом під впливом наркотичних речовин, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку, щоб мати можливість постійно контролювати рух автомобілю та безпечно керувати ним, легковажно розраховуючи на власний досвід керування транспортним засобом, змінив напрямок руху в крайній правий ряд автодороги, при цьому не впевнившись, що вказаний маневр буде безпечним та не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху.

В цей час в попутному напрямку по крайній правій смузі руху дороги рухався технічно справний автомобіль марки "Камаз-55111", д.н. НОМЕР_2 , який буксирував причеп "СЗАП-8527", д.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_11 . Внаслідок грубого ігнорування Правил дорожнього руху України, при зміні напрямку руху водій ОСОБА_6 не вибрав безпечної дистанції і безпечного інтервалу, в результаті чого відбулося зіткнення передньою частиною автомобіля "Daewoo Nubira" з задньою частиною причепу "СЗАП-8527".

В умовах даної пригоди водій автомобіля "Daewoo Nubira" ОСОБА_6 мав технічну можливість запобігти пригоді шляхом відмови від маневру праворуч та виконання нормативних вимог п.п.10.1, 12.1, 13.1ПДР України, в даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія ОСОБА_6 не відповідали вимогам зазначених пунктів ПДР України, з технічної точки зору перебували в причинному зв`язку з настанням події. В результаті ДТП пасажир автомобіля "Daewoo Nubira" ОСОБА_12 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника ОСОБА_8 та потерпілу ОСОБА_9 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора і просили залишити вирок без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження і додатково надані, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд прийшов до таких висновків.

Рішення суду про визнання обвинуваченого ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочину, за якій він засуджений, а також кваліфікація інкримінованих дій, апелянтом не оскаржуються, в зв`язку з чим відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.
Що стосується покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , то воно призначено відповідно до вимог ст.ст.65, 66, 67 КК України з врахуванням вчинення ним тяжкого злочину, конкретних обставини провадження в числі яких є його вчинення з необережності, даних про особу винного, якій на момент вчинення злочину вважається не маючим судимості, має постійне місце проживання, де проживає у цивільному шлюбі і характеризується позитивно; обставин, які пом`якшують покарання щирого каяття у вчиненому, активного сприяння розкриттю злочину, добровільного повного відшкодування завданого збитку, наявність на утриманні малолітньої дитини, а також прохання потерпілої про призначення покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.
Крім того, суд 1 інстанції належним чином врахував обставину, яка обтяжує покарання ОСОБА_6 вчинення злочину в стані сп`яніння.

Саме з врахуванням цих обставин суд прийшов до вірного висновку про необхідність призначення покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі на певний строк та призначив його у межах санкції, передбаченої ч.2 ст.286 КК України.

Судом також вірно врахована поведінка обвинуваченого після вчинення злочину, зокрема, подальше надання матеріальної допомоги ОСОБА_9 після повного відшкодування її витрат.
На думку апеляційного суду зазначене характеризує критичне ставлення обвинуваченого ОСОБА_6 до вчиненого ним злочину, свідчить про щирість його каяття та бажання виправити ситуацію, що склалася.
Що стосується характеру, мотивів порушення ОСОБА_6 ПДР України та наслідків ДТП в виді смерті людини, про що наголошує апелянт, то зазначені обставини враховані судом в сукупності з іншими, як такі, що утворюють склад інкримінованого ОСОБА_6 злочину.
Є безпідставним також твердження апелянта про необхідність врахування при призначенні покарання ОСОБА_6 неодноразового притягнення останнього до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, оскільки згідно матеріалів провадження (а.п.125) востаннє він притягався у 2005 році і, відповідно до вимог ст.39 КУпАП вважається особою, що не була піддана адміністративному стягненню.

За таких обставин, суд з врахуванням тяжкості злочину, наведених конкретних обставин провадження, даних про особу обвинуваченого, стійких соціальних зв`язків, обставин, які пом`якшують покарання, дійшов правильного висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства та обґрунтовано застосував ст.75 КК України з покладенням певних обов`язків з числа передбачених ст.76 КК України.

На думку апеляційного суду підлягає врахуванню і обставини, що характеризують поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 до вчинення злочину, зокрема, наявність місця роботи, де він, за твердженням потерпілої ОСОБА_9 , працював разом з її загиблим чоловіком, товаришував з ним, а також індивідуальні данні ОСОБА_6 : наявність сім`ї, малолітньої дитини, постійного місця проживання.

Крім того, апеляційний суд враховує факт працевлаштування обвинуваченого ОСОБА_6 після вчинення злочину, підтверджений копією трудового договору, який свідчить про його ставлення до праці, а також позицію потерпілої ОСОБА_9 , яка під час апеляційного розгляду повідомила про те, що ОСОБА_6 , не зважаючи на повне відшкодування шкоди, завданої злочином, продовжує щотижнево надавати матеріальну допомогу їй та її трьом дітям.

Всі зазначені вище обставини, на думку апеляційного суду, істотно знижують фактичну тяжкість злочину, ступінь небезпечності винної особи для суспільства і в сукупності утворюють підстави для висновку суду про можливість звільнення ОСОБА_6 від покарання з випробуванням.

З врахуванням наведеного вище, підстави для скасування вироку та ухвалення нового, про що просить апелянт, відсутні.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 17.02.2016 року відносно ОСОБА_6 без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: