АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/478/16 Справа № 201/3142/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ

20 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Судді-доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю :

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

заявника ОСОБА_7 ,

представника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 02 березня 2016 року про арешт майна,-
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою було задоволено клопотання слідчого СВ Жовтневого ВП ДВП ГУНП у Дніпропетровській області та накладено арешт на майно, шляхом заборони відчуження житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_7 та земельної ділянки площею 0,0781 кадастровий номер :03:184:0113.

В обґрунтування свого рішення слідчий суддя зазначив, що дані, викладені у матеріалах кримінального провадження дають підстави для висновку, що з метою встановлення відомостей про обставини його вчинення, накладення арешту на зазначене майно є необхідним.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні зазначеного клопотання слідчого відмовити.

В обґрунтування своєї скарги заявник зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною. Вказує, що не є у кримінальному провадженні підозрюваним, обвинуваченим, або особою, яка несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого. Жодна особа не заявляла до нього цивільного позову. Ані ст.197-1 КК України, ані ст.358 КК України не передбачена така санкція як конфіскація майна.

Суд зазначив, що слідчий просив накласти арешт «з метою встановлення об`єктивної істини по кримінальному провадженню, а також з метою відшкодування завданих збитків», а суд задовольнив клопотання та наклав арешт «з метою встановлення відомостей про обставини вчинення зазначеного кримінального правопорушення»

В ухвалі не вказано, як такі матеріальні об`єкти як земля та будинок можуть сприяти встановленню обставин підробки якогось документа, судом необґрунтовано, чому житловий будинок та земельна ділянка, які не були (і не могли бути) знаряддям вчинення такого кримінального правопорушення як підроблення документів, печаток, штампів та бланків (і, відповідно, не зберегли на собі його сліди, не містять ніякі відомості, бо не є документами) підлягають арешту.

Крім того, в ухвалі з посиланням на матеріали клопотання слідчого вказано, що житловий будинок фактично відсутній (знесений), отже, це ніяк не речовий доказ (бо він не існує як матеріальний об`єкт). З доданих до клопотання слідчого матеріалів вбачається, що земельна ділянка площею 0,0781 кадастровий номер :03:184:0113 в документі, який слідчий вважає підробленим взагалі не згадується.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи заявника та його представника, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який вважав, що ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі про незаконність ухвали слідчого судді, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони не знайшли свого підтвердження при здійсненні апеляційного розгляду.

У відповідності до ст.131 ч.2 п.7 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Рішення слідчого судді про накладення арешту на нерухоме майно, а саме на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_7 та земельну ділянку площею 0,0781 кадастровий номер :03:184:0113, обґрунтоване слідчим суддею необхідністю встановлення відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення.

Колегія суддів погоджується з зазначеним висновком слідчого судді, виходячи з того, що відповідно до ст.170 ч.2 КПК України, арешт майна по суті являє собою форму забезпечення доказів та не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Як вбачається з наданих матеріалів, в провадженні СВ Жовтневого РВ ДМУ ГУМВС України у Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002919 від 15.08.2014 року за фактом самовільного зайняття земельної ділянки, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України.

В силу ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2, 3, 4 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути зазначено: підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Дослідженням наявних матеріалів встановлено, що клопотання слідчого про арешт майна відповідає вимогам ст.ст.170, 171 КПК України.

Слідчим суддею достовірно встановлено, що в матеріалах кримінального провадження є данні, що вказують на те, що майно, на яке накладено арешт, має значення для розслідування кримінального провадження та встановлення відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, та відповідає критеріям, передбаченим ст.167 ч. 2 КПК України, а також, існує можливість відчуження вказаного нерухомого майна.

У відповідності до положень ст. 172 КПК України передбачено випадки розгляду клопотань слідчого про накладення арешту без виклику особи, інтересів якої стосується клопотання, тому, розгляд 02 березня 2016 року клопотання без виклику ОСОБА_7 не є порушенням його прав.

Як убачається з ухвали слідчого судді, суд дослідив усі обставини справи, необхідні для вирішення питання про накладення арешту на майно та не знайшов у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про арешт майна порушень вимог КПК України.

Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Виходячи з обставин справи, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді в частині необхідності накладення арешту на вказане нерухоме майно, а саме земельну ділянку та житловий будинок з метою встановлення відомостей про обставини вчинення вказаного кримінального правопорушення, оскільки такий висновок відповідає фактичним обставинам справи та узгоджується з вимогами закону.

При вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, дослідив усі матеріали, що мають значення для вирішення питання про накладення арешту, врахував правову підставу для накладення арешту, достатність доказів, що вказують на скоєння кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, тому необхідність накладення арешту на вказане майно як захід забезпечення кримінального провадження, обґрунтована та доцільна.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, вимоги кримінального процесуального законодавства при її постановленні порушені не були, тому апеляційна скарга ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.131, 132, 167, 170 - 173, 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 02 березня 2016 року про накладення арешту на майно залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: