Справа №359/6663/13-к
Провадження №1-кп/359/200/2013
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2013 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Туманової К.Л.,

за участю прокурорів Тимошенко Д.В., Постемського А.В.,

за участю потерпілих ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

за участю обвинуваченого ОСОБА_6,

при секретарі Поліщук К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, раніше не судимого, одруженого, працюючого директором ТОВ "Древоград", проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_3,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 175 КК України , -

в с т а н о в и в :

Директор ТОВ "Древоград" ОСОБА_6 умисно, безпідставно вчинив дії, які виразились в невиплаті заробітної плати працівникам підприємства ТОВ "Древоград" більш як за один місяць при наступних обставинах.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6, відповідно до Протоколу № 1 установчих зборів учасників ТОВ "Древоград" від 10.06.2004 року по теперішній час перебуває на посаді директора товариства, що знаходиться за юридичною адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Головурів, вул. Лісова, 2. Відповідно до Статуту TOB "Древоград", директор здійснює управління поточною діяльністю товариства, вирішує всі питання фінансово-господарської діяльності товариства, видає довіреності, користується правом найму на роботу та звільнення з роботи працівників, видає обов'язкові для виконання всіма працівниками накази та розпорядження, має право першого підпису фінансових документів.

Згідно фінансових відомостей нарахування заробітної плати працівникам TOB "Древоград" за лютий-травень 2013 року, ОСОБА_7 нараховано 4 441,08 гривень, ОСОБА_2 нараховано 4 441,08 гривень, ОСОБА_3 нараховано 4 441,08 гривень, ОСОБА_4 нараховано 4 441,08 гривень, ОСОБА_5 нараховано 4 441,08 гривень.

Станом на 01.06.2013 у TOB "Древоград" за період з лютого по травень 2013 року утворилась заборгованість перед працівниками ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 більш ніж за один місяць у загальній сумі 22 205,4 гривень.

В період з лютого по травень 2013 року на рахунок TOB "Древоград" надійшло 34 106,00 гривень. Із них 17 470, 45 гривень витрачено на податки, 16 635,55 гривень витрачено на інші видатки (електроенергія, сировина РКО). На погашення по виплаті заробітної плати працівникам нічого не витрачено.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 97 Кодексу законів про працю України та ч. 3 ст. 15 Закону України "Про оплату праці", оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці.

Директор TOB "Древоград" ОСОБА_6 достовірно знаючи, що в період з лютого по травень 2013 року на розрахунковий рахунок підприємства надходили кошти, однак він в порушення вимог ст. 43 Конституції України, ст, 97, ст. 115 Кодексу законів про працю України, ч. З ст. 15, ст. 24 Закону України "Про оплату праці", не спрямував отриманий прибуток на оплату праці, умисно не виплативши заробітну плату працівникам.

Таким чином, директор TOB "Древоград" ОСОБА_6 мав реальну можливість та законні підстави погасити існуючу заборгованість перед працівниками підприємства по заробітній платі.

Умисні дії ОСОБА_6, які виразились в безпідставній невиплаті заробітної плати працівникам підприємства TOB "Древоград" більш як за один місяць, правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 175 КК України.

24 червня 2013 року в даному кримінальному провадженні між потерпілими та обвинуваченим укладено угоду про примирення відповідно до вимог п. 1 ч.1 ст.468 КПК України.

Зазначена угода підписана потерпілими ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, та обвинуваченим ОСОБА_6. Дана угода має зміст і певну міру покарання у вигляді штрафу в тридцять неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Потерпілі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, в підготовчому судовому засіданні просили затвердити укладену угоду про примирення від 24 червня 2013 року та призначити узгоджене сторонами покарання.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою провину в скоєнні злочину, який йому інкримінується, і передбачений ч 1 ст. 175 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся. Угоду про примирення підтримав та просив її затвердити.

Прокурор в судовому засіданні просив угоду про примирення затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання, оскільки при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги та правила КПК України та КК України.

Як встановлено судом, умови угоди відповідають вимогам чинного кримінального процесуального законодавства України, не порушують прав обвинуваченого та потерпілих, підписані ними добровільно без примусу з боку правоохоронних органів України.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_6. передбачений ч. 1 ст175 КК України, тягне за собою призначення покарання у вигляді штрафу від пятисот до тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років , або позбавлення волі на строк до двох років, що свідчить про вчинення обвинуваченими злочину середнього ступеня тяжкості, що дає можливість підписання даної угоди. Зміст угоди про примирення між потерпілими та обвинуваченим відповідає вимогам ст. 471 КПК України.

Наслідки визнання угоди та затвердження її судом зрозумілі і роз'яснені обвинуваченому та потерпілим. Також обвинуваченому роз'яснені наслідки невиконання даної угоди.

У зв'язку з вищевикладеним у суду немає сумнівів щодо необхідності затвердження даної угоди.

З урахуванням показань обвинуваченого, суд вважає, що , ОСОБА_6 дійсно скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 175 КК України, в результаті чого, у суду відсутні сумніви у призначенні покарання за санкцією зазначеного складу злочину. Злочин скоєно за обставин, зазначених в обвинувальному висновку і міститься в угоді.

За наявністю кількох обставин що пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжесті завданого злочину , з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті.

Обираючи покарання, суд виходить з того, що обвинувачений вчинив злочин середньої тяжкості. Разом з тим, він виявив щире каяття та сприяв розкриттю злочину. Потерпілі не мають жодних претензій. Обвинуваченим добровільно та повністю відшкодовано завдані збитки. Ці обставини помякшують покарання, істотно знижують ступень тяжкості вчиненого злочину, зменшують суспільну небезпечність злочину. Обставини, які обтяжує покарання, відсутні. Аналіз даних про особу обвинуваченого вказує на те, що за місцем роботи та проживання він зарекомендував себе позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Враховуючи вищезазначене суд приходить до висновку про можливість застосування до обвинуваченого покарання нижче від найнижчої межі, у виді штрафу, що становить певну кількість неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Цивільні позови потерпілими в кримінальному провадженні не заявлялись.

Судові витрати по справі відсутні.

Суд вважає, що дана угода є правомірною. Кваліфікація кримінального правопорушення скоєного ОСОБА_6 правильна. Умови угоди відповідають інтересам суспільства. Угода не порушує права, свободи та інтереси сторін. Укладення угоди відбулося добровільно. Обставин, які б свідчили про відсутність фактичних підстав для визнання винуватості не встановлено, а тому вказана угод підлягає затвердженню.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Речові докази у справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 122, 124, 126, 318, 322, 342-351, 358, 471, 473-475 КПК України ст.ст. 69,175 КК України, суд

п р и с у д и в:

Затвердити угоду про примирення між обвинуваченим та потерпілими від 24.06.2013 року, підписану в кримінальному провадженні № 0000155 від 19.06.2013 року, укладену між потерпілими ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6.

ОСОБА_6 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 175 КК України та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу , що становить тридцять неоподаткованих мінімумів доходів громадян , та на момент винесення вироку дорівнює 510 гривень 00 коп.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя К.Л. Туманова