Справа №: 400/1647/16-к
Провадження № 1-кс/400/142/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2016 року

Петрівський районний суд Кіровоградської області в складі слідчого судді ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого слідчого відділення Петрівського відділення поліції Долинського ВП ГУНП в Кіровоградській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 ,розглянувши клопотання слідчого слідчого відділення Петрівського відділення поліції Долинського ВП ГУНП в Кіровоградській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 яке погоджене прокурором прокуратури Петрівського відділу Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0000009 про реалізацію арештованого майна, -

ВСТАНОВИВ:
Слідчий слідчого відділення Петрівського відділення поліції Долинського ВП ГУНП в Кіровоградській області лейтенант поліції ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, яке погоджене прокурором прокуратури Петрівського відділу Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_3 про реалізацію арештованого майна.

Клопотання мотивоване тим, що службовими особами СВК «Агрофірма Маріампольська», в порушення вимог ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України, знаючи про відсутність у них відповідних правових підстав, самовільно зайнято земельні ділянки державної власності, розташовані на території Луганської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області, які засіяно зерновими та соняшниковими сільськогосподарськими культурами.
На підставі вище викладеного 01.07.2015 року прокуратурою Петрівського району Кіровоградської області розпочато досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України, розслідування якого доручено СВ Петрівського РВ УМВС України в Кіровоградській області.
В ході досудового розслідування встановлено, що згідно рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 02.07.2015 року задоволено позов прокурора Петрівського району до ГУ Держземагенства у Петрівському районі, ОСОБА_5 про визначення недійсними наказів та договорів оренди землі та повернення у володіння держави земельних ділянок загальною площею 279,149 га ріллі (земельні ділянки кадастровий номер №:02:000:9055 площею 151,1959 га ріллі, кадастровий номер №:02:000:9053 площею 69,7874 га ріллі, кадастровий номер №:02:000:9052 площею 58,1662 га ріллі), розташованих на території Луганської сільської ради. Дане рішення залишено в силі ухвалою Вищого спеціального суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.12.2015 року та постановою Верховного Суду України від 18.05.2016 року.
Згідно інформаційної довідки з державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 05.09.2016 року встановлено, що земельні ділянки з кадастровими номерами №:02:000:9055 площею 151,1959 га, №:02:000:9053 площею 69,7874 га, №:02:000:9052 площею 58,1662 га на праві власності належать державі та перебувають у віданні Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області та в оренду нікому не передані.
Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону (ч.1 ст.116 Земельного кодексу України).

Відповідно до ст.125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою відповідної затвердженої Кабінетом Міністрів України форми; право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.
Будь-які дії особи, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними, відповідно до ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» вважаються самовільним зайняттям земельних ділянок.

Відповідно до п. в ч. 1 ст. 90 Земельного кодексу України власники земельних ділянок мають право власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію.

Згідно ч. 1 ст. 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

Таким чином, оскільки власником земельних ділянок є держава, а СВК «Агрофірма «Маріампольська» та її службові особи не мають правових підстав для користування вказаними земельними ділянками, то право власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію належить також державі.

09.09.2016 року слідчим суддею Петрівського районного суду Кіровоградської області було накладено арешт шляхом заборони на розпорядження та збір на наявні посіви соняшника на земельній ділянці державної власності із земель сільськогосподарського призначення (рілля) кадастровий номер №:02:000:9052 площею 58,1662 га, розташованої на території Луганської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області.
Вказані посіви постановою слідчого від 09.09.2016 року визнанні речовими доказами.
Згідно п.2 ч. 6 ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.
Згідно ч. 7 ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України у випадках, передбачених пунктами 2, 4 та абзацом сьомим частини шостої цієї статті, слідчий за погодженням із прокурором або прокурор звертається з відповідним клопотанням до слідчого судді місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, або до суду під час судового провадження, яке розглядається згідно із статтями 171-173 цього Кодексу.

Згідно ч. 8 ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України реалізація, технологічна переробка або знищення речових доказів у випадках, передбачених цією статтею, здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно п. 28 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 року №1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України», речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, які через громіздкість або з інших причин, визначених у Кримінальному процесуальному кодексі України, не можуть зберігатися без зайвих труднощів в обладнаних приміщеннях або в інших місцях зберігання, визначених у пунктах 17-26 цього Порядку, передаються (крім випадків, коли такі речові докази повернуто власникові або передано йому на відповідальне зберігання) за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду торговельному підприємству для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження. Реалізація предметів здійснюється з дотриманням вимог Порядку обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 1998 р. № 1340.
Виходячи з вище викладеного, зважаючи на те, що посіви соняшника є речовими доказами, зберігання якого тривалий час в природному стані не можливо, а головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській, яке реалізує від імені держави право розпорядження арештованими земельними ділянками, не уповноважене на збереження та реалізацію арештованих посівів соняшнику, виникла необхідність у реалізації вражаю соняшника від арештованих посівів, що можливо без шкоди для кримінального провадження.
Саме такий спосіб забеспечить збереження корисних властивостей даного речового доказу, а також застосування спеціальної конфіскації до отриманих грошових коштів чи їх повернення власнику чи добросовісному набувачу.
Керуючись ст.ст.171-173 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Надати дозвіл на реалізацію в відповідно до Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 року №1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України», речового доказу у вигляді врожаю насіння соняшнику з арештованих посівів соняшнику на земельній ділянці державної власності із земель сільськогосподарського призначення (рілля) кадастровий номер №:02:000:9052 площею 58,1662 га, розташованої на території Луганської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області, із зарахуванням виручених коштів на депозитний рахунок ГУНП України в Кіровоградській області - р/р 2658, МФО 820172, , банк ДКСУ м. Київ.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Кіровоградської області на протязі 5 днів з часу її проголошення.

Суддя( підпис )

З оригіналом згідно

Слідчий суддя Петрівського районного суду О. Жушман