ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6212/15-к
провадження № 1-кп/753/72/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, українки, громадянки України, з середньо освітою, одруженої, не працюючого, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.302 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
Згідно обвинувального акту, ОСОБА_5 21.12.2014 року, у після обідній час, за адресою: АДРЕСА_2 , утримуючи еротичний масажний салон «Cat de Lux», порушуючи моральні засади суспільства в частині встановлених зв`язків між людьми для задоволення їх статевих потреб, умисно, з метою наживи, надала посередницькі послуги в розпусті, внаслідок чого звела ОСОБА_7 з працівницею салону ОСОБА_8 , отримавши при цьому грошові кошти в сумі 260 гривень.

У невстановлений слідством час, ОСОБА_5 , з метою особистого збагачення, почала утримувати еротичний масажний салон «Саt de Lux», за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: надавати рекламні оголошення в Інтернет мережі, оплачувати оренду квартири, в якій знаходився зазначений масажний салон та набирати на роботу працівників масажного салону. Зазначений еротичний масажний салон ОСОБА_9 використовувала як місце, де зводила жінок - працівників масажного салону з клієнтами, для надання останнім послуг сексуального характеру за грошову винагороду.

Так, 21.12.2014 року, у після обідній час, ОСОБА_7 знайшов в мережі Інтернет на сайті http:www.catdelux.com.ua рекламне оголошення еротичного масажного салону « ІНФОРМАЦІЯ_2 » із зазначенням номерів мобільних телефонів. Маючи на меті скористатись послугами еротичного масажного салону « ІНФОРМАЦІЯ_2 », ОСОБА_7 зателефонував на номер розміщений в оголошені на сайті http:www.catdelux.com.ua та домовився про один сеанс масажу 21.12.2014 року.

У свою чергу, ОСОБА_5 , діючи згідно заздалегідь розробленої схеми, 21.12.2014 року, у після обідній час, перебуваючи у невстановленому слідством місці, з метою послідуючого звідництва для розпусти прийняла по мобільному телефону замовлення від раніше незнайомого чоловіка ОСОБА_7 , про надання йому сексуальних послуг жінкою за грошову винагороду.

Після цього, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на звідництво для розпусти, домовилась з працівницею еротичного салону «Саt de Lих» ОСОБА_8 , про надання ОСОБА_7 сексуальних послуг в квартирі АДРЕСА_3 за грошову винагороду у розмірі 400 гривень за одну годину, з яких ОСОБА_8 повинна віддати 65% грошових коштів ОСОБА_5 , а решту грошових коштів залишила собі в якості плати за надання сексуальних послуг.

В подальшому, 21.12.2014 року, у після обідній час, до приміщення еротичного салону «Саt de Lих», розташованого в квартирі АДРЕСА_3 прибув ОСОБА_7 , якого зустріла працівниця еротичного салону ОСОБА_8 .. Остання отримала від ОСОБА_7 в якості оплати за надання сексуальних послуг, грошові кошти в сумі 400 гривень, з яких ОСОБА_8 65% грошових коштів віддала ОСОБА_5 , а решту грошових коштів залишила собі в якості плати за роботу, та в подальшому надала ОСОБА_7 сексуальні послуги.

Крім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , 13.01.2015 року, приблизно о 17 годині 00 хвилин, за адресою: АДРЕСА_2 , утримуючи еротичний масажний салон «Саt de Lих», порушуючи моральні засади суспільства в частині встановлених зв`язків між людьми для задоволення їх статевих потреб, умисно, з метою наживи, надала посередницькі послуги в розпусті, внаслідок чого звела ОСОБА_10 з працівницею салону ОСОБА_11 , отримавши при цьому грошові кошти в сумі 260 гривень.

Так, ОСОБА_5 , діючи згідно заздалегідь розробленої схеми, приблизно о 14 годині 00 хвилин, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , в еротичному салоні «Саt de Lих», з метою послідуючого звідництва для розпусти прийняла по мобільному телефону замовлення від раніше незнайомого ОСОБА_10 , про надання йому сексуальних послуг жінкою за грошову винагороду.

Після цього, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на звідництво для розпусти, домовилась з працівницею еротичного салону «Саt de Lих» ОСОБА_11 , про надання ОСОБА_10 сексуальних послуг в квартирі АДРЕСА_3 за грошову винагороду у розмірі 400 гривень за одну годину, з яких ОСОБА_11 повинна була віддати 65% грошових коштів ОСОБА_5 , а решту грошових коштів залишити собі в якості плати за надання сексуальних послуг.

В подальшому, 13.01.2015 року, приблизно о 17 годині 00 хвилин, до приміщення еротичного салону «Саt de Lих», розташованого в квартирі №327 по пр. М.Бажана, 16, в м. Києві прибув ОСОБА_10 , якого зустріла працівниця еротичного салону ОСОБА_11 . Остання отримала від ОСОБА_10 в якості оплати за надання сексуальних послуг, грошові кошти в сумі 400 гривень, з яких ОСОБА_11 65% грошових коштів віддала ОСОБА_5 , а решту грошових коштів залишила собі в якості плати за роботу та в подальшому надала ОСОБА_10 сексуальні послуги.

У відповідності до свідоцтва про шлюб від 10.10.2015 року Серія НОМЕР_1 , 10.10.2015 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_12 та ОСОБА_5 . Прізвище після реєстрації шлюбу, зокрема, дружини ОСОБА_13 .

Будучи допитаною в судовому засіданні, обвинувачена ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.302 КК України не визнала, та суду показала, що працювала масажисткою еротичниного масажу в одному з салонів м. Києва.

НОМЕР_2 році їй запропонували роботу в масажному салоні «Саt de Lих», і оскільки там була висока зарплата - у розмірі 40 % від вартості масажу, вона погодилась.

Власниками вказаного салону були чоловіки на ім`я ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , також у них був партнер ОСОБА_17 про якого вона дізналась пізніше. Спочатку масажний салон був розміщений у одній із квартир поруч із станцією метро «Позняки», пізніше власниками була орендована кв. АДРЕСА_3 .

В салоні працювало приблизно 7 дівчат, деякі з них проживали в салоні деякі приходили туди на роботу. Особисто вона коли їй було зручно то проживала там, інколи приходила. Всіма організаційними питаннями в салоні займалися власники.

Пропрацювавши певний час у салон зателефонував ОСОБА_15 та сказав, що він їде за кордон і всі справи буде вести ОСОБА_17 . Останній доручив дівчатам вести рекламу та купувати все необхідне для салону, зберігаючи при цьому всі чеки. Це доручення виконували всі, без виключення, дівчата в тому числі і вона, однак це не було безпосередньо її обов`язком.

Для ведення реклами був вебсайт «Кет Де Люкс». Для отримання замовлень був мобільний телефон з номером прив`язаним до даного сайту. Для ведення бухгалтерії був журнал в якому записували дівчину яка робила масаж, вид масажу, його тривалість і вартість. Чіткого розподілу функцій не було, коли дзвонив телефон будь-хто міг підняти слухавку та відповістити на дзвінок. Як правило, коли телефонував клієнт він домовлявся про час відвідування і уже після приходу з-поміж дівчат, які були у салоні, вибирав дівчину, яка буде робити йому масаж, вибирав тим масажу та час, а також передавав гроші. Дівчина або сама записувала у зошит замовлення та ставила гроші у конверт, який був на кухні, або це робила інша дівчина, яка в цей час була вільною.

За дорученням ОСОБА_17 вона один раз передавала гроші за оренду квартири господині.

13.01.2015 року на телефонний дзвінок клієнта відповідала ОСОБА_18 . Масаж робила ОСОБА_19 та гроші також отримувала ОСОБА_19 .

На телефонний дзвінок клієнта 21.12.2014 року вона не відповідала, хто брав слухавку та хто робив масаж вона не пам`ятає.

Обвинувачена ОСОБА_6 категорично заперечила утримання місця розпусти, оскільки вона як і інші дівчата працювала у салоні та надавала послуги із еротичного масажу. Про осіб які були власниками салону та утримували його вона неодноразово повідомляла працівникам міліції та надавала номери їх мобільних телефонів, також їй відомо що про цих осіб повідомляли й інші дівчата які працювали разом із нею.

Свідок ОСОБА_20 будучи допитаною в судовому засіданні суду показала, що здавала в оренду кв. АДРЕСА_3 .

Орендарями були двоє чоловіків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які пояснили, що в квартирі будуть працювати бухгалтери та економісти їх фірми. Всі питання, що стосуються оренди квартири вирішували вищевказані чоловіки з якими вона мала справу. Одного разу гроші за оренду квартири передавала обвинувачена, однак перед цим їй телефонував ОСОБА_15 та повідомляв, що він закордоном. Крім цього обвинувачена телефонувала їй та повідомляла, що поламалася пральна машина. ОСОБА_5 вона сприймала, як бухгалтера чи економіста для яких орендується квартира.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 суду показала, що знайома із обвинуваченою ОСОБА_5 з якою познайомилася під час роботи у масажному салоні, який був розташований у кв. АДРЕСА_3 .

У вказаному салоні здійснювалося надання послуг класичного та еротичного масажу, без надання інтимних послуг. Пошук клієнтів відбувався через мережу інтернет де були розміщені оголошення із номером телефону, які викладалися там всіма дівчатами, які працювали в салоні. Клієнт телефонував на зазначений телефон, відповідала на дзвінки ОСОБА_5 , ОСОБА_22 чи інші дівчата які були у салоні. Після цього клієнт приходив, вибирав дівчину яка буде робити йому масаж. Вартість надання послуг 400-500 грн. Гроші передавалися ОСОБА_5 чи дівчатам, які були у квартирі та поміщалися у конверт. 35-40 відсотків з цих грошей дівчата забирали собі, а залишок ОСОБА_5 віддавала директорам салону ОСОБА_23 або ОСОБА_24 . Коли була ОСОБА_5 то вона займалася організаційними питаннями, купувала у салон все необхідне, коли її не було це робили інші дівчата. Облік відпрацюваних годин вівся у зошиті який лежав на кухні разом із конвертом у який складалися гроші. Кожна дівчина сама записувала які послуги вона надала та за яку суму. ОСОБА_5 навчала її робити масаж.

Про директорів салону вона повідомляла працівників міліції та навіть впізнавала їх по фотокартках у паспартах, які були надані їй міліціонерами.

Свідок ОСОБА_25 будучи допитаною в судовому засіданні суду показала, що була запрошена працівниками міліції для участі в якості понятої при здійсненні обшуку у масажному салоні, який був розміщений у квартирі по АДРЕСА_4 .

Під час обшуку із квартири вилучили гроші, ноутбук, телефони.

Зауважень до проведення обшуку у присутніх не було.

Окрім показань вищенаведених свідків сторона обвинувачення провину ОСОБА_6 в утриманні місць розпусти та звідництві для розпусти з метою наживи, доводить наступними доказами:

Протоколом огляду інтернет ресурсу від 26.12.2014 року під час складення якого оглянуто сторінку користувача під ім`ям «Cat de Lux салон еротического массажа» де описано послуги які надаються, ціна цих послуг, а також зазначено номери телефонів за якими можна замовити вказані послуги НОМЕР_3 (т.1 а.п.152-156).

Договором оренди квартири від 16.04.2014 року, з якого вбачається, що орендарем кв. АДРЕСА_3 є ОСОБА_26 (т.1 а.п.157-158).

Протоколом обшуку від 13.01.2015 року під час якого із квартири АДРЕСА_3 вилучили грошові кошти в сумі 427 грн., ряд мобільних телефонів, візитні карти з написом «CatdeLux.com.ua», ноутбуки «Ассер» сірого та синього кольору, сім пляшечок з ефірними оліями, таблетки, блокнот із записами, кредитні картки (т.1 а.п.167-172).

Протоколами огляду речей та предметів від 26.01.2015 року (т.1 а.п.178-179,180,181,182,183,184-185), від 25.02.2015 року (т.1 а.п.186-192,193, 194-195), додатками до протоколу огляду від 25.02.2015 року (т.1 а.п.196-215) згідно яких оглянуто предмети вилучені під час обшуку у кв. АДРЕСА_3 .

Протоколом за результатами проведення негласної слідчої дії контроль за вчиненням злочину з якого вбачається, що громадянин ОСОБА_10 13.01.2015 року надав власні кошти в сумі 400 грн. номіналом по 200 грн. кожна, які були скерокопійовані для використання під час проведення контролю за вчиненням злочину. Після цього ОСОБА_10 за номером телефону НОМЕР_4 замовив послугу еротичного масажу в салоні « ІНФОРМАЦІЯ_3 », направився до квартири АДРЕСА_3 та через деякий час вийшов. Після цього у вказаній квартирі був проведений обшук (т.1 а.п. 216-2017).

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з якого вбачається, що гр. ОСОБА_7 серед пред`явлених на фотознімках жінок впізнав на фото №1 ОСОБА_27 , як жінку яка 21.12.2014 року за адресою: АДРЕСА_2 робила йому еротичний масаж ( т.1 а.п.220-222).

У відповідності до ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийняті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухвалені судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст.246 КПК України, негласні слідчі (розшукові) дії проводяться у випадках, якщо відомості про злочин та особу, яка його вчинила, неможливо отримати в інший спосіб. Негласні слідчі (розшукові) дії, передбачені статтями 260, 261, 262, 263, 264 ( в частині дій, що проводяться на підставі ухвали слідчого судді), 267, 269, 269-1, 270, 271, 272, 274 цього Кодексу, проводяться виключно у кримінальному провадженні щодо тяжких та особливо тяжких злочинів.

Згідно із ч.1 ст.271 КПК України контроль за вчиненням злочину може здійснюватися у випадках наявності достатніх підстав вважати, що готується вчинення або вчиняється тяжкий чи особливо тяжкий злочин.

Разом з тим, як вбачається із витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань від 12.11.2014 року, відомості до вказаного реєстру слідчим ОСОБА_28 були внесені за ч.2 ст.302 КК України і в рамках саме цього кримінального провадження проводилося досудове розслідування, в тому числі і здійснювався контроль за вчиненням злочину 13.01.2015 року про, що складений протокол від 14.01.2015 року (т.1 а.п.216-217).

Відповідно до ст.12 КК України, злочин, передбачений ч.2 ст.302 КК України, віднесено до злочинів середньої тяжкості, а відтак виключається можливість проведення такої негласної слідчої (розшукової) дії, як контроль за вчиненням злочину, що передбачено ст.271 КПК України, а тому протокол про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину від 14.01.2015 року (т.1 а.п.216-217) слід визнати недопустимим доказом.

Інших доказів у підтвердження винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.302 КК України стороною обвинувачення не надано.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Дії ОСОБА_6 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.302 КК України, як утримання місць розпусти та звідництво для розпусти з метою наживи, однак жодним із вищеперерахованих та проаналізованих доказів вина обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні цього злочину не доведена.

Сама обвинувачена ОСОБА_6 не заперечує той факт, що вона працювала у масажному салоні «Cat de Lux», який був розташований у кв. АДРЕСА_3 та надавала за грошові кошти послуги з еротичного масажу без надання інтимних послуг.

Аналізуючи докази сторони обвинувачення на підтвердження вини обвинуваченої в утриманні місць розпусти та звідництві для розпусти 21.12.2014 року та 13.01.2015 року, суд виходить із наступного.

Свідок Свідок ОСОБА_20 , яка здавала в оренду кв. АДРЕСА_3 де і був розміщений масажний салон суду показала, що орендарями квартири були двоє чоловіків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які пояснили, що в квартирі будуть працювати бухгалтери та економісти їх фірми. Всі питання, що стосуються оренди квартири вирішували вищевказані чоловіки з якими вона мала справу.

З договору оренди квартири від 16.04.2014 року вбачається, що орендарем кв. АДРЕСА_3 є ОСОБА_26 (т.1 а.п.157-158).

Свідок ОСОБА_21 суду показала, що директорами салону були ОСОБА_23 та ОСОБА_29 , яким і передавалися грошові кошти за надання послуг із еротичного масажу. Про цих осіб вона повідомляла працівникам міліції та навіть впізнавала їх по фотокартках у паспортах.

Сама обвинувачена ОСОБА_6 категорично заперечила утримання місця розпусти, оскільки вона як і інші дівчата працювала у салоні та надавала послуги із еротичного масажу. Про осіб які були власниками салону та утримували його вона неодноразово повідомляла працівникам міліції та надавала номери їх мобільних телефонів, також їй відомо що про цих осіб повідомляли й інші дівчата які працювали разом із нею.

Також обвинувачена зазначила, що 13.01.2015 року на телефонний дзвінок клієнта відповідала ОСОБА_18 . Масаж робила ОСОБА_19 та гроші також отримувала ОСОБА_19 . На телефонний дзвінок клієнта 21.12.2014 року вона не відповідала, хто брав слухавку та хто робив масаж вона не пам`ятає.

Таким чином, жодним із наданих стороною обвинувачення та досліджених у судовому засіданні доказів не підтверджено, утримання обвинуваченою ОСОБА_6 місць розпусти, навпаки вказані докази дають можливість зробити висновок про утримання цих місць іншими особами, однак вказана інформація, яка безумовна була відома органам досудового розслідування, чомусь залишилася поза їх увагою.

Також не доведено стороною обвинувачення, поза розумним сумнівом, належними та допустими доказами факт звідництва ОСОБА_6 . 21.12.2014 року ОСОБА_7 з ОСОБА_8 для розпусти та отримання ОСОБА_6 грошових коштів за такі послуги, не доведено, що саме ОСОБА_6 21.12.2014 року відповідала на телефонний дзвінок ОСОБА_7 та приймала від нього замовлення про надання йому сексуальних послуг жінкою за грошову винагороду, не доведено, що ОСОБА_6 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на звідництво для розпусти, домовилась з працівницею салону ОСОБА_8 про надання ОСОБА_7 сексуальних послуг у кв. АДРЕСА_3 за грошову винагороду в розмірі 400 ргн., а також не доведено, що ОСОБА_5 отримувала за це будь-які кошти.

Аналогічно не доведено факт звідництва ОСОБА_6 . 13.01.2015 року ОСОБА_10 з ОСОБА_11 для розпусти та отримання ОСОБА_6 грошових коштів за такі послуги, не доведено, що саме ОСОБА_6 13.01.2015 року відповідала на телефонний дзвінок ОСОБА_10 та приймала від нього замовлення про надання йому сексуальних послуг жінкою за грошову винагороду, не доведено, що ОСОБА_6 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на звідництво для розпусти, домовилась з працівницею салону ОСОБА_11 про надання ОСОБА_10 сексуальних послуг у кв. АДРЕСА_3 за грошову винагороду в розмірі 400 ргн., а також не доведено, що ОСОБА_5 отримувала за це будь-які кошти.

Судом у порядку ч.6 ст.22 КПК України було створено належні умови для реалізації сторонами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, зокрема були винесенні численні ухвали про привід свідків сторони обвинувачення в судове засідання, а саме 08.09.2015 року (т.1 а.п.60-61), 21.09.2015 року (т.1 а.п.67-68), 06.11.2015 року (т.1 а.п.91-92), 23.11.2015 року (т.1 а.п.99-100), крім цього в порядку ст.333 КПК України надавалися судові доручення з метою встановлення місця знаходження свідків сторони обвинувачення та забезпечення їх явки до суду, зокрема, 07.12.2015 року (т.1 а.п.111-115), 23.12.2015 року (т.1 а.п.123-124), однак сторона обвинувачення своїм правом на допит свідків в судовому засіданні для доведення провини обвинуваченої не скористалася не забезпечивши їх явку до суду.

Розглянувши повно і всебічно кримінальне провадження, проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, у тому числі перевіривши і оцінивши усі доводи учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. За положеннями ч. 4 цієї статті усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь цієї особи.

Обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви стосовно доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський Суд у своєму рішенні «Капо проти Бельгії» від 13.01.2005 року відзначає, що у кримінальних справах питання прийняття доказів належить досліджувати загалом у світлі пункту 2 ст.6 Конвенції, і вимагає воно, окрім іншого, щоб тягар доказування лежав на стороні обвинувачення.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та вирішення питань, зазначених у ст.374 КПК України.

Таким чином, суд, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, згідно з якими, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим не наділений повноваженнями за власною ініціативою ініціювати проведення певних слідчих (розшукових) дій, оскільки функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган, безпосередньо дослідивши, надані докази стороною обвинувачення, давши їм належну оцінку, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, приходить до висновку про необхідність виправдання ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.302 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченою.

Питання речових доказів документи про які містяться в матеріалах судового провадження суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.

Підсумовуючи вищенаведене, керуючись ст. 62 Конституції України, ст.302 КК України, ст.342-380 КПК України, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_6 визнати невинуватою у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.302 КК України та виправдати на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України у зв`язку з тим, що не доведено, що кримінальне правопорушення вчинено обвинувачено.

Скасувати у відношенні ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Речові докази вилучені під час обшуку 13.01.2015 року у квартирі АДРЕСА_3 грошові кошти в сумі 579 гривень (т.1 а.п.173-174) звернути в дохід держави, ноутбук фірми «АСЕR», моделі «Аspire V5», серійний номер «МХМ82ЕUЕ7600», ноутбук фірми «АСЕR»,моделі«Аspire5349», серійний номер «LХRR90С0041320А90Е2500», мобільний телефон «Nокіа», синього кольору ІМЕІ НОМЕР_5 , з СІМ-картою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_4 , мобільний телефон «Рhilips», синього кольору, з двома СІМ-картами НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , рукавички жіночі, два банта повернути власникам, сім пляшечок з ефірними оліями, гумове кільце, два зошити, аркуші паперу знищити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СУДДЯ: