Справа № 640/2224/16-к
н/п 1-кс/640/5861/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" липня 2016 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю адвоката ОСОБА_3 ,
власника майна - ОСОБА_4 ,
26.07.2016 до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання представника потерпілого та цивільного позивача адвоката ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, а саме: автомобіль «Мітцубісі» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , що мешкає за адресою АДРЕСА_1 .
На обґрунтування клопотання представник потерпілого та цивільного позивача адвокат ОСОБА_3 зазначила наступне.
Під час досудового слідства було встановлено, що 4 жовтня 2015 року, близько 1 години 20 хвилин ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «Мітцубісі», р.н. НОМЕР_1 , який належить йому на праві власності, рухався по пр. Московському в напрямку вул. Нікітіна в м. Харкові. Під час руху по пр. Московському, керуючи автомобілем в алкогольному стані, ОСОБА_4 грубо порушив вимоги п.2.9-а, 10.1, п. 10.4, п.11.8 Правил дорожнього руху України, різко змінив рух свого автомобіля вліво, не впевнившись в безпеці руху та скоїв зіткнення з автомобілем «Рено», під керуванням ОСОБА_5 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забій головного мозку середнього ступеню тяжкості з локалізацією вогнищ контузії в лобній і скроневій долях головного мозку зліва та травматичний субарохноідальний крововилив, забій тканин тім`яної ділянки, в зв`язку з чим останній був доставлений з місця події в МКЛШМД, де лікувався у стаціонарі по 28 жовтня 2015 року, після чого продовжив лікування за місцем мешкання.
Відповідно Висновку судово-медичної експертизи № 1060-А обстеження ОСОБА_5 , останньому спричинені тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.
По кримінальному провадженню ОСОБА_5 визнано потерпілим. За період лікування на медичні препарати та ліки потерпілим було витрачено 5440 грн. Внаслідок ДТП автомобіль «Рено» одержав значні механічні ушкодження.
21.07.2016 ОСОБА_4 було вручено повідомлення про підозру в скоєнні кримінального правопорушення, передбачено ч. 1 ст. 286 КК України.
Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу у ОСОБА_4 відсутній, що унеможливлює звернення до страхової компанії.
Вказала, що враховуючи те, що ОСОБА_4 скоїв злочин в стані алкогольного сп`яніння, після ДТП намагався з місці пригоди втекти, однак через пошкодження свого автомобіля не зміг далеко від`їхати від місця пригоди та був затриманий свідками, з моменту ДТП не прийняв ніяких заходів для відшкодування шкоди, завданої ним потерпілому, жодного разу не поцікавився станом потерпілого ні в лікарні, ні вдома, поведінку підозрюваного ОСОБА_4 як на час ДТП так і після, що не виключає відчуження ним його майна, що унеможливить суд в подальшому виконати процесуальні дії та задовольнити позов потерпілого ОСОБА_5 .
При розгляді клопотання в судовому засіданні представник потерпілого та цивільного позивача адвокат ОСОБА_3 клопотання про арешт майна підтримала з підстав, викладених у клопотанні.
Власник майна ОСОБА_4 заперечував проти накладення арешту на автомобіль «Мітцубісі» р.н. НОМЕР_1 , пояснив, що необхідності в його арешті немає, оскільки він не заперечує сплатити шкоду потерпілому, проте після встановлення розміру такої шкоди за рішенням суду.
Процесуальний керівник у кримінальному провадженні прокурор відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву, у якій просив клопотання про арешт майна розглянути без його присутності (а.с.39).
Враховуючи вимоги ч.1 ст.172 КПК України щодо терміну розгляду клопотання, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без участі прокурора та слідчого.
21.07.2016 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушен-ня, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (а.с.31-32).
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
За змістом чинного законодавства, зокрема, ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Згідно з ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно Висновку комплексної судової авто технічної експертизи, експертизи відео-, звукозапису та судово-медичної експертизи № 2000/2001/112-КЕ/16, ОСОБА_5 спричинені тілесні ушкодження середнього ступеню важкості (а.с.45-63).
В межах даного кримінального провадження ОСОБА_5 заявлено цивільний позов про стягнення з відповідача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на його користь матеріальної шкоди в сумі 75 985,87 грн. та моральної шкоди в сумі 50 000 грн. (а.с.25-28).
Відповідно до наданої Інформації з ВР ДТП СУ ГУ НП в Харківській області від 26.07.2016, власником автомобіля «Мітцубісі» р.н. НОМЕР_1 є ОСОБА_4 (а.с.30).
Отже, враховуючи положення ч. 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до задоволення клопотання, як того вимагає ч. 2 ст. 173 КПК України, оскільки стороною захисту доведено, що накладання арешту на вказаний у клопотанні автомобіль забезпечить цивільний позов у даному кримінальному провадженні, а тому клопотання підлягає задоволенню.
Слідчий суддя вважає розумним та співрозмірним обмеження права власності ОСОБА_4 на зазначений автомобіль шляхом заборони його відчуження завданням кримінального провадження. На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Накласти арешт на автомобіль «Мітцубісі» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , що мешкає за адресою АДРЕСА_1 , шляхом заборони його відчуження - до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1