24.05.16№ 336/7687/15-к
24.05.16 Пр. № 1-в /336/126/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2016 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

представника Шевченківського відділу кримінально-виконавчої інспекції ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі подання Шевченківського відділу кримінально-виконавчої інспекції управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо ОСОБА_6 і направлення особи для відбування призначеного покарання,

В С Т А Н О В И В:

22 жовтня 2015 року Шевченківський відділ кримінально-виконавчої інспекції управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області звернувся до суду з поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо ОСОБА_6 і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

В поданні зазначив, що вказана особа перебуває на обліку у кримінально-виконавчій інспекції з 18 серпня 2014 року у зв`язку з його засудженням вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 08.07.2014 року, яким він звільнений від відбування покарання з випробуванням тривалістю у один рік шість місяців з покладенням на нього в силу ст. 76 КК України обов`язків не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчій інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації.

22 серпня 2014 року засуджений в приміщенні кримінально-виконавчої інспекції ознайомлений під підпис з умовами звільнення від відбування покарання з випробуванням, правовими наслідками невиконання покладених на нього судом зобов`язань. Відповідно до постанови інспектора Шевченківського відділу кримінально-виконавчої інспекції управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області, винесеної в цей же день, днями явки для реєстрації засудженого встановлені другий та четвертий понеділки кожного місяця.

Графік з`явлення для реєстрації засуджений порушив тричі. Зокрема, він не з`явився до відділу кримінально-виконавчої інспекції 24 листопада 2014 року у відсутність поважних причин, з`явившись до відділу кримінально-виконавчої інспекції наступного дня, а саме: 25 листопада 2014 року. Оскільки наведені засудженим причини неявки не були визнані поважними, його було піддано письмовому попередженню у відповідності до ст. 166 КВК України. Вдруге ОСОБА_6 не з`явився до кримінально-виконавчої інспекції 25 травня 2015 року. Від матері засудженого представники кримінально-виконавчої інспекції отримали інформацію про те, що напередодні її син зазнав шкоди здоров`ю через напад незнайомих осіб, у зв`язку з чим позбавлений можливості вільно пересуватися і відвідати кримінально-виконавчу інспекцію. З`явившись до кримінально-виконавчої інспекції 2 червня 2016 року, засуджений документів на підтвердження звернення до медичних закладів не надав, у зв`язку з чим був вдруге підданий письмовому попередженню. Через неявку до кримінально-виконавчої інспекції 28 вересня 2015 року до засудженого було знову застосовано застереження у вигляді письмового попередження., оскільки причини, на які він послався, прийшовши до інспекції наступного дня, а саме: 29 вересня 2015 року, не були визнані поважними.

Крім того, засудженого 23 квітня 2015 року було притягнуто до відповідальності за адміністративне правопорушення за ознаками ст. 1751 КУпАП, яка передбачає відповідальність за паління тютюнових виробів в заборонених місцях.

Крім того, відносно ОСОБА_6 2 лютого 2015 року розпочато кримінальне провадження за ознаками ч. 2 ст. 263 КК України, яке 7 лютого 2015 року закрите на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України, а 23 квітня 2015 року розпочато кримінальне провадження за ознаками ч. 1 ст. 309 КК України, яке закрите в цей же день на підставі п. 1 ч. 1 ст.284 КПК України.

Зазначені обставини, які свідчать про небажання засудженого ставати на шлях виправлення, зумовили звернення відділу кримінально-виконавчої інспекції до суду з поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо ОСОБА_6 та направлення його для відбування призначеного вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 08.07.2014 року покарання.

В судовому засіданні представник відділу кримінально-виконавчої інспекції просить про задоволення клопотання через систематичне порушення ОСОБА_6 покладених на нього судом зобов`язань.

Прокурор підтримав вимоги клопотання.

Захисник і ОСОБА_6 проти задоволення клопотання заперечують.

ОСОБА_6 в обґрунтування заперечень пояснив, що перший і третій випадки його неявок зумовлені тим, що він забув про необхідність явки до кримінально-виконавчої інспекції, оскільки виконання цього обов`язку співпадає з другим та четвертим понеділками кожного місяця, а він іноді забував про порядкові номери понеділків. Проте в усякому випадку він з`являвся до інспекції наступного дня і щиро розповідав про ці обставини. Неявка його 25 травня 2015 року була продиктована тяжким станом його здоров`я через напад незнайомих осіб, якого він зазнав 22 травня 2015 року.

Заявив, що повністю усвідомив наслідки нехтування обов`язків, необхідністю виконання яких зумовлено його звільнення від відбування покарання, просить врахувати, що умислу на порушення не мав, а двічі забув про необхідність явки в певний день, з`явившись в інспекцію наступного дня.

У зв`язку з викладеним просить про залишення подання без задоволення.

Захисник підтримала доводи свого підзахисного.

Вважає, що передбачених законодавством підстав для задоволення подання немає, оскільки систематичних порушень покладених на нього вироком суду обов"язків засуджений не допускав, а що стосується його притягнення до адміністративної відповідальності, цей випадок є одиночним, а правопорушення не тяжким.

Вислухавши пояснення учасників кримінального провадження, суд знаходить клопотання таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Судом встановлено, що вироком Вільнянського районного Запорізької області від 08.07.2014 року ОСОБА_6 за ч. 3 ст.186 КК України засуджено до чотирьох років позбавлення волі, у відповідності до ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з випробуванням тривалістю у один рік шість місяців з покладенням на обвинуваченого в силу ст. 76 КК України обов`язків не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчій інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації (а. с. 4-5).

Як випливає з матеріалів наданої суду облікової справи, 25 листопада 2014 року (а. с. 35), 2 червня 2015 року (а. с. 54) та 30 вересня 2015 року (а. с. 63) засудженого піддано застереженню у вигляді письмового попередження за неявку до інспекції без документально підтверджених поважних причин. 23 квітня 2015 року засудженого піддано адміністративному стягненню у вигляді попередження за вчинення правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 1751 КУпАП.

Відповідно до ст. 166 КВК Україниу разі ухилення засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, від виконання обов`язків, які покладені на нього судом, або порушення громадського порядку, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності, кримінально-виконавча інспекція застосовує до нього застереження у виді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, кримінально-виконавча інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Невиконанням обов`язків вважається таке, коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які було покладено на нього судом.

Систематичним вчиненням правопорушень вважається вчинення засудженим трьох і більше правопорушень, за які його було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Поважними причинами неявки засудженого до кримінально-виконавчої інспекції в призначений строк визнаються: несвоєчасне одержання виклику, хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом і які документально підтверджені.

Виходячи з наведених положень законодавства, лише систематичне невиконання засудженим покладених на нього судом в силу ст. 76 КК України обов`язків без поважних може бути підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення особи для відбування покарання.

Як зазначено судом, одним з обов`язків, покладених на засудженого судом, є обов`язок періодично з`являтися до кримінально-виконавча інспекції для реєстрації.

Вирішуючи подання, суд враховує зміст «Інструкції про порядок виконання покарання, не пов`язаного з позбавленням волі» від 19.12.2003 року № 270/1560, згідно з пунктом 5.4 якої невиконанням обов`язків вважається, коли засуджена особа не виконала хоча б одного з обов`язків, які було покладено на неї судом (наприклад, не з`являється до інспекції два або більше разів підряд без поважних причин), та три і більше разів вчинювала правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення, як випливає з пункту 5.3.

Між тим, дослідивши надані суду фактичні дані, суд не погоджується з міркуваннями клопотання про наявність підстав для скасування звільнення від відбування від покарання з випробуванням і направленням особи в місця позбавлення волі.

Як встановлено судом, хоча засуджений і припускав такі порушення як неявка на реєстрацію, проте у суду немає підстав констатувати їхню систематичність, оскільки друга за часом неявка, що співпала з 25 травня 2015 року, зумовлена поважною причиною, а саме: зверненням ОСОБА_6 22 травня 2015 року до міської клінічної лікарні екстреної та швидкої медичної допомоги з діагнозом: забій грудної клітини, забій м`яких тканей обличчя і голови, струс головного мозку, внаслідок огляду в якій йому було рекомендовано амбулаторне лікування (а. с. 60).

Що стосується неявок обвинуваченого до інспекції 24 листопада 2014 року і 28 вересня 2015 року, представник КВІ зазначає, що в обох цих випадках обвинувачений являвся до інспекції наступного дня з поясненнями причин неявки, які (причини) хоча й не визнані поважними, проте така поведінка засудженого свідчить про відсутність у нього умислу на порушення своїх обов`язків, а лише вказує на його недбалість.

Зазначене свідчить, що двох і більше підряд неявок без поважних причин до КВІ засуджений не припускав, що не дає підстав для оцінки його дій як таких, що містять ознаки злісного ухилення від виконання покладених на нього судом обов`язків.

Що стосується вчинення адміністративного правопорушення, такий проступок, як встановлено судом, був поодиноким, склад правопорушення, за яке ОСОБА_6 піддано адміністративному стягненню, є не тяжким, але в усякому випадку у суду немає підстав констатувати систематичне вчинення адміністративних правопорушень, яке може потягти за собою в силу ст.78 КК України і ст. 166 КВК України направлення засудженого для відбування покарання.

Що стосується кримінальних проваджень відносно засудженого, сам автор подання надав суду відомості про їхнє закриття у зв`язку із відсутністю події кримінального правопорушення і відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

З урахуванням викладеного суд вважає, що дії ОСОБА_6 не містять таких порушень покладених на нього зобов`язань, які можуть потягти наслідки у вигляді скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення особи для відбування призначеного судом покарання.

Про малозначність порушень, що дає суду підстави не застосовувати найбільш суворий вид відповідальності свідчать і заява ОСОБА_6 про повне усвідомлення ним наслідків своєї поведінки і його щире каяття.

Вирішуючи подання не на користь особи, яка його подала, суд, крім наведених міркувань, виходить з такого.

Як зазначено, автор подання ініціював питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням 22 жовтня 2015 року, тобто в період іспитового строку, призначеного вироком суду.

Між тим зазначене подання вирішено у період, коли випробувальний строк сплив, тобто після 9 січня 2016 року, коли закінчився встановлений судом іспитовий строк в один рік шість місяців.

В силу ст. 89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються, зокрема, особи, засуджені відповідно до ст. 75 цього Кодексу, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового злочину і якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасовано з інших підстав, передбачених законом.

Як випливає з роз`яснень п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 16 від 26.12.2003 року «Про практику застосування судами України законодавства про погашення і зняття судимості» погашення судимості можливе лише за наявності передбачених ст. 55 КК 1960 р. чи статтями 89, 108 КК 2001 р. підстав і за умови, що особа протягом строку погашення судимості не вчинить нового злочину. Погашення судимості не потребує посвідчення спеціальним рішенням суду чи іншим документом.

У урахуванням наведених положень кримінального закону і роз`яснень Пленуму Верховного Суду України на час розгляду подання ОСОБА_6 , до якого протягом іспитового строку не застосовано скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, є таким, що не має судимості, тому за зазначених обставин направлення його для відбування покарання посягало б на охоронювані законом права та свободи особи.

Керуючись ст. ст. 75, 78, 89 КК України, ст. 166 КВК України, ст. ст. 537-539, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Подання Шевченківського відділу кримінально-виконавчої інспекції управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо ОСОБА_6 і направлення особи для відбування призначеного покарання залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя протягом семи днів з дня її оголошення.

.

Суддя ОСОБА_1