Ухвала іменем україни 14 квітня 2016 року м. Київ Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого ОСОБА_1 , суддів при секретарі з участю прокурора засудженого в режимі відеоконференції захисника потерпілих представника потерпілихОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9
розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 вересня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 18 листопада 2013 року щодо нього.
Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 вересня 2013 року

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, в силу ст.89 КК України такого, що судимості не має,

визнано винуватим та засуджено:

- за п.п.1, 2, 4 ч.2 ст.115 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі.

- за ч.1 ст.185 КК України виправдано у зв`язку недоведеністю його участі у вчиненні злочину.

Постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_10 19240,75 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 500 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Постановлено стягнути з ОСОБА_5 в доход держави 10 220,40 грн процесуальних витрат за проведення експертиз.

Як визнав встановленим суд, 18 вересня 2012 року о 18 год, ОСОБА_5 , знаходячись у квартирі АДРЕСА_1 , вчинив умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, двох або більше людей, малолітньої дитини, з особливою жорстокістю, а саме вбивство ОСОБА_11 , та її малолітніх дітей ОСОБА_12 , 2005 року народження, ОСОБА_11 , 2011 року народження, при наступних обставинах.

Так, 18 вересня 2012 року о 18 год, ОСОБА_5 , перебуваючи у квартирі АДРЕСА_1 , яку знімала його співмешканка ОСОБА_13 , на ґрунті ревнощів та особистої неприязні, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його наслідки, вийшов з квартири, взяв з припаркованого поряд власного автомобіля «Opel Omega», державний номерний знак НОМЕР_1 , споряджену набоями мисливську рушницю. Повернувшись у вказану квартиру, з метою умисного вбивства, проявляючи особливу жорстокість, в той час коли ОСОБА_13 , сидячи на дивані захищаючи притискала до грудей малолітню доньку ОСОБА_11 , в цей же час прикриваючи своїм тулубом малолітнього сина ОСОБА_12 , який знаходився за її спиною, ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що вчиняє свої дії в присутності близьких один одному людей, з метою умисного вбивства, здійснив в їх напрямку 5 цілеспрямованих послідовних пострілів. В результаті вказаних дій, ОСОБА_13 отримала два вогнепальні поранення в задню частину тулуба, ОСОБА_11 одне вогнепальне поранення обличчя та вогнепальне дробове поранення лівого плеча, ОСОБА_12 отримав вогнепальне поранення шиї та вогнепальне ушкодження пальця правої кисті. Від отриманих вогнепальних пошкоджень ОСОБА_13 , та її двоє малолітніх дітей ОСОБА_11 , ОСОБА_12 померли на місці події.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 18 листопада 2013 року, вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 вересня 2013 року щодо ОСОБА_5 залишено без зміни.

У касаційній скарзі засуджений просить судові рішення змінити та пом`якшити йому покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

В обґрунтування наведеного вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки вбивство він вчинив не умисно, а перебуваючи під впливом неконтрольованого емоційного стану (душевного хвилювання). При цьому зазначає, що судами неналежно враховано всі пом`якшуючі обставини та конкретні обставини вчинення вказаного злочину. Вказує на суперечливість висновків суду, оскільки суд вказав про відсутність у нього судимості в силу ст.89 КК України і одночасно врахував ту обставину, що він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та його захисника, які підтримали доводи касаційної скарги, пояснення прокурора, який висловив свої заперечення проти касаційної скарги засудженого, пояснення потерпілих та їх представника, які заперечували проти касаційної скарги засудженого та просили судові рішення залишити без зміни, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.438 КПК України предметом перегляду справи в касаційному порядку можуть бути істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Допитаний в судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 вину у вчиненні умисного вбивства двох або більше людей, малолітньої дитини, з особливою жорстокістю, визнав частково, при цьому надав пояснення, що вбивство ОСОБА_13 та її малолітніх дітей вчинив у стані сильного душевного хвилювання та без особливої жорсткості.
На підставі зібраних та перевірених у судовому порядку доказів, з урахуванням показань засудженого, потерпілих, свідків, висновків судово-медичних експертиз та інших доказів, наявних у матеріалах кримінального провадження, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 , кваліфікував його дії за п.п.1, 2, 4 ч.2 ст.115 КК України та призначив покарання.
Доводи, на які засуджений посилається у касаційній скарзі щодо перебування на час вчинення злочину у стані сильного душевного хвилювання, є безпідставними і спростовуються даними, що містяться в матеріалах кримінального провадження.

Так, в матеріалах кримінального провадження, наявні акт амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 409, та висновок стаціонарної судово-психіатричної експертизи № 80, з яких вбачається, що ОСОБА_5 в період інкримінованих йому дій психічними захворюваннями чи недоумством не страждав, не виявляв будь-яких тимчасових чи інших хворобливих розладів психічної діяльності, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Застосування заходів медичного характеру не потребує.

Крім того, доводи засудженого про відсутність умислу на умисне вбивство потерпілих були предметом ретельної перевірки суду апеляційної інстанції, який повно та всебічно розглянув вищевказані доводи, визнав їх безпідставними з наведенням в ухвалі мотивів прийнятого рішення.

Такі висновки суду є належним чином обґрунтованими, з якими погоджується і колегія суддів.

Апеляційний суд розглянув справу з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та постановив обґрунтоване рішення про залишення без зміни вироку суду першої інстанції, а постановлена ним ухвала вмотивована та відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Крім того, відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні щодо ОСОБА_5 покарання, судом першої інстанції у відповідності з вимогами ст.65 КК України враховано характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого, який за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, одружений, в силу ст.89 КК України судимості не має, обставини, що пом`якшують покарання засудженого, а саме явка з повинною, відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Також судом були враховані конкретні обставини вчиненого інкримінованого ОСОБА_5 злочину, що свідчать про їх підвищену суспільну небезпечність, часткове визнання засудженим своєї вини, та думку потерпілих, які наполягали на призначенні щодо ОСОБА_5 покарання у виді довічного позбавлення волі.

Вирішуючи питання про вид і розмір покарання щодо засудженого, суд дійшов вірного висновку про неможливість призначення покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі на певний строк.
Доводи засудженого щодо суперечливості висновків судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки судами вказано про відсутність у нього судимості в силу ст.89 КК України і одночасно враховано ту обставину, що він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, є безпідставними, так як зазначені обставини були враховані лише як дані, що характеризують його особу, а не як обтяжуючі покарання обставини.
Крім того, доводи засудженого про неврахування судами його визнання вини та щирого каяття є необґрунтованими, оскільки як вбачається з матеріалів кримінального провадження, а також із змісту касаційної скарги, засуджений ОСОБА_5 свою вину визнав лише у тому, що він позбавив життя людей внаслідок перебування у неконтрольованому емоційному стані та категорично заперечив наявність у нього умислу на протиправне позбавлення життя потерпілих з особливою жорстокістю.

Колегія суддів вважає, що призначене покарання щодо ОСОБА_5 є необхідним і достатнім для виправлення засудженого, попередження вчинення ним нових злочинів та є домірним скоєному.
Будь-яких обставин, які б давали підстави для скасування або зміни судового рішення та пом`якшення щодо ОСОБА_5 покарання, про які іде мова у касаційній скарзі засудженого, колегія суддів не вбачає.
Порушень норм кримінального та кримінального процесуального законодавства, які були б підставами для зміни чи скасування судового рішення не встановлено.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 433, 434, 436-438 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 вересня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 18 листопада 2013 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ _________________ _________________
ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3