УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №286/153/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.407 КПК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2016 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі: ОСОБА_5 ,
обвинуваченого: ОСОБА_6 ,
захисника: ОСОБА_7 ,
прокурора: ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 24 березня 2016 року, -
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гаєвичі, Овруцького району, Житомирської області, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , несудимого,-
засуджено за ч.1 ст.185 КК України до 250 годин громадських робіт.
Стягнено з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_9 443 гривні матеріальної шкоди та 2000 гривень моральної шкоди.
Згідно вироку, в один із днів, в періоду часу з 22 по 30 листопада 2015 року, о 14 годині, в селі Гаєвичі Овруцького району, ОСОБА_6 , через вхідну хвіртку пройшов до території домогосподарства ОСОБА_9 та шляхом вільного доступу, через незамкнені двері зайшов до приміщення гаражу, звідки таємно викрав електродріль марки «Енергомаш», вартістю 443 грн., яку в подальшому продав невстановленій особі.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим, таким, що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Наголошує, що суд, належним чином не взяв до уваги його показання про непричетність до злочину, не дослідив всі обставини справи, а поклав в основу вироку лише доводи сторони обвинувачення, які ґрунтуються на сумнівних та суперечливих показаннях перебуваючих на обліку в поліції свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .. Зазначає, що на досудовому слідстві був змушений визнати вину у крадіжці в наслідок здійсненого щодо нього тиску працівниками поліції. За результатами апеляційного розгляду просить оскаржуваний вирок суду скасувати, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення.
Від прокурора ОСОБА_12 надійшли заперечення на апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 в яких він просить апеляційну скаргу останнього залишити без задоволення, а вирок Овруцького районного суду Житомирської області без зміни, наводячи відповідні доводи на обгрунтування своєї позиції.
Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, міркування прокурора про відсутність підстав для її задоволення, обговоривши доводи апеляції та перевіривши вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст. 404 КПК України колегія суддів вважає, що подана апеляція підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до положень ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Суд, при розгляді провадження повинен дослідити докази, як ті, що викривають, так й ті, що виправдовують обвинуваченого, проаналізувати їх та дати остаточну оцінку кожного доказу з точки зору його належності, допустимості, достовірності і достатності для вирішення питань, зазначених у ст. 368 КПК України.
Однак, під час розгляду даного кримінального провадження, суд першої інстанції у повній мірі зазначених вимог закону не дотримався. Колегія суддів вважає, що з урахуванням встановленої в ході апеляційного розгляду неповноти судового розгляду даного провадження та допущених судом першої інстанції порушень принципів змагальності та рівності сторін обвинувачення і захисту у даному кримінальному процесі, не можуть вважатися обґрунтованими та такими, що не викликають розумних сумнівів, висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчинені інкримінованого йому злочину.
Зазначена неповнота судового розгляду та порушення принципів змагальності та рівності сторін обвинувачення і захисту у даному кримінальному процесі виразилися у наступному.
Так, в обґрунтування висновків про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні крадіжки електродрилі, суд першої інстанції послався на наступні докази: - на показання потерпілого ОСОБА_9 , згідно яких він, виявивши пропажу електродрилі, запідозрив ОСОБА_13 у її викрадені так як останній раніше неодноразово працював у нього дома та добре орієнтувався у його домогосподарстві; на показання свідка ОСОБА_14 , який хоча і підтвердив доводи обвинуваченого про те, що той працював у нього в листопаді місяці, разом із тим зазначив, що в обідню перерву обвинувачений міг покинути місце роботи; на показання свідка ОСОБА_15 , згідно яких обвинувачений знав, що гараж, в якому зберігалася електродриль, інколи не закривається; на показання свідка ОСОБА_10 , згідно яких, в кінці листопада 2015 року, він бачив на базарі обвинуваченого, який тримав у руках електродриль; показання свідка ОСОБА_11 , який показав, що бачив обвинуваченого з електродрилю, яка належить потерпілому, на базарі; на показання працівників поліції ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які підтвердили добровільність визнання обвинуваченим вини у вчинені крадіжки.
При цьому, до показань обвинуваченого ОСОБА_6 , згідно яких він, не визнаючи вину та спростовуючи обвинувачення стверджував, що крадіжку не вчиняв, а вину визнав в наслідок психологічного тиску працівників поліції, про те, що свідка ОСОБА_10 він взагалі не знає, а свідок ОСОБА_11 є раніше судимою особою, яка стоїть на обліку в поліції і за їх вказівкою його оговорив, суд віднісся критично і розцінив ці показання, як його намагання таким чином уникнути кримінальної відповідальності.
Проте, за результатами апеляційного розгляду колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого та щодо критичної оцінки його показань про невизнання вини, не можуть вважатися такими, що зроблені за результатами об`єктивного та неупередженого розгляду кримінального провадження, а тому є передчасними.
Про упередженість при розгляді провадження свідчить те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання сторони захисту про повторний допит свідка ОСОБА_10 , та про виклик і допит в якості свідків громадян ОСОБА_13 та ОСОБА_18 .
Про безпідставність такої відмови свідчить те, що захисник ОСОБА_7 не був присутнім при допиті свідка ОСОБА_19 , та з урахуванням того, що останній є основним свідком у провадженні, за результатами допиту інших свідків, сторона захисту мала законні підстави заявити таке клопотання, яке підлягало задоволенню. З метою дотримання принципу всебічності при розгляді провадження підлягало задоволенню і клопотання про допит свідків захисту ОСОБА_13 та ОСОБА_18 , які могли підтвердити чи спростувати показання обвинуваченого в тій їх частині, що стосуються його тверджень про те, що в період з 20 по 28 листопада 2015 року він, працюючи у підприємця ОСОБА_14 , з місця роботи не відлучався.
Загалом, допит зазначених свідків необхідно було здійснити з метою підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких мало істотне значення для ухвалення законного та справедливого судового рішення, що суд не зробив, чим не забезпечив рівність процесуально-правових можливостей сторін обвинувачення і захисту та допустив неповноту судового розгляду, порушуючи тим самим передбачену ст.129 Конституції України та ст.22 КПК України реалізацію найважливіших принципів кримінального провадження змагальність та рівність сторін.
Крім того, на думку колегії суддів, суд першої інстанції без належної судової перевірки визнав достовірними та передчасно поклав в основу вироку показання як свідка ОСОБА_10 так і показання працівника поліції ОСОБА_16 ..
Так, суд, не перевірив правдивість показань ОСОБА_16 та ОСОБА_10 щодо обставин, за яких останній в січні 2016 року опинився у райвідділі поліції. З урахуванням того, що ОСОБА_19 є раніше судимою особою та перебував, як показав ОСОБА_20 , в приміщенні райвідділу поліції в якості особи, яка перевірялася на причетність до вчинення ряду крадіжок, суд не з`ясував чому, та з яких підстав останній, як працівник поліції, досить детально став відповідати на запитання першого та розповідати йому про причини, з яких ОСОБА_13 було викликано до відділу поліції, тобто надав інформацію по справі, яка того не стосувалася.
Також, при оцінці показань зазначених свідків, щодо їх правдивості, суд не взяв до уваги, що ОСОБА_19 було допитано 10 січня, тобто в день, коли він повідомив ОСОБА_20 про можливу причетність ОСОБА_13 до злочину. Проте, суд не з`ясував питання чому, цього ж дня, не були проведені слідчі дії з ОСОБА_13 , який, як про це стверджують ОСОБА_20 та ОСОБА_19 , перебував у відділку поліції, та за відсутності таких дій для чого викликався та що там робив?. В той же час, з огляду на реєстр матеріалів досудового розслідування 10.01.2016., будь які слідчі дії з ОСОБА_13 не проводилися, що викликає розумні сумніви щодо достовірності показань ОСОБА_16 та ОСОБА_10 .
Даючи критичну оцінку доводам обвинуваченого про причини, які змусили його на досудовому слідстві визнати вину у вчинені крадіжки, а саме, як він показав, на протязі тривалого терміну часу психологічний тиск щодо нього працівників поліції, з погрозами суворого покарання, судом не було взято до уваги, що на той час йому виповнилося лише 18 років, та те, що ці його показання заслуговують на увагу з урахуванням співставлення дати подачі потерпілим заяви про злочин та дату її внесення до єдиного реєстру досудових розслідувань. Згідно показань у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_9 , він подав офіційну заяву про злочин 01.12.2015., яка була зареєстрована у ЄРДР лише через місяць, а саме 02.01.2016..
За вказаних обставин виникають розумні сумніви щодо достовірності показань і свідка потерпілої сторони ОСОБА_11 , які, з урахуванням наданої ним інформації про причетність обвинуваченого до злочину, також підлягають більш ретельній перевірці.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не забезпечив рівність процесуально-правових можливостей сторін обвинувачення і захисту, належним чином не перевірив належність та достовірність наданих стороною обвинувачення доказів, чим допустив однобічність та неповноту судового розгляду, та ухвалив обвинувальний вирок, який, за вказаних обставин, не може вважатися законним, а тому підлягає скасуванню.
Що ж до доводів апеляції обвинуваченого про закриття апеляційним судом кримінального провадження, то вони не можуть бути задоволені так як суперечать вимогам ч.3 ст.404 КПК України. Згідно цього закону, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
В даному випадку у апеляційній скарзі обвинуваченого такі клопотання відсутні, а тому, апеляційний суд позбавлений можливості повторно дослідити докази та обставини, встановлені під час кримінального провадження у суді першої інстанції та ухвалити щодо обвинуваченого остаточне рішення, що можливо здійснити лише за результатами нового розгляду провадження в суді першої інстанції.
При цьому, враховуючи те, що ст. 415 КПК України не передбачено призначення нового розгляду в суді першої інстанції з підстави неповноти судового розгляду, а інші положення цього Кодексу не надають можливості врегулювати вирішення цього питання у даному провадженні, колегія суддів, приймаючи рішення про призначення нового розгляду в суді першої керується положеннями ч.6 ст. 9 КПК України.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.9, 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 24 березня 2016 року щодо ОСОБА_6 , скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції..
Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Судді: