Ухвала іменем україни 16 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду
цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора засудженого: захисника: при секретарі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003344 за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 4 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2015 року,

встановила:

Вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 4 грудня 2014 року засуджено
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина
України, з вищою освітою, не працюючого, раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 21 листопада 2006 року за ч. 2 ст. 364 КК, 69 України до 4 років позбавлення волі з позбавленням права займати керівні посади на підприємствах всіх форм власності, 23.02.2009 звільнений умовно-достроково на 1 рік 3 місяці 11 днів,

- за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років;
- за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_5 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років.
Стягнуто на користь ОСОБА_8 3 870 грн на відшкодування матеріальної шкоди та 50 000 грн на відшкодування моральної шкоди.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2015 року вирок місцевого суду залишено без зміни.
За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у ніч на 25 липня 2013 року, близько 01 год 25 хвл., у квартирі АДРЕСА_1 , з мотивів особистої неприязні, ревнощів, а також внаслідок того, що колишня співмешканка ОСОБА_9 довго не відчиняла двері, а відчинивши - повідомила про розрив стосунків, умисно завдав останній не менше 6 ударів у голову дерев`яним фрагментом меблі та скляною пляшкою від пива, а коли ОСОБА_9 впала ОСОБА_5 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на позбавлення її життя, притиснув жінку до підлоги та коміром від спортивної куртки потерпілої здушив шию та утримував декілька хвилин, доки остання не перестала дихати.
Одразу після скоєння умисного вбивства, ОСОБА_5 , бажаючи приховати сліди вчиненого ним особливо тяжкого злочину, прибрався в квартирі, ліфтом вивіз труп ОСОБА_9 на технічний поверх другого під`їзду будинку №77 на мікрорайоні Індустріальний , де залишивши труп на бетонованій площадці зазначеного поверху, зник з місця вчинення кримінального правопорушення.
Крім того, в ніч з 24.07.2013 року на 25.07.2013 року, ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинні дії, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, повторно, переслідуючи корисливий мотив, скориставшись відсутністю свідків та очевидців, шляхом вільного доступу, таємно викрав золоті прикраси, які належать потерпілій ОСОБА_9 на загальну суму 6 534, 72 грн.
У касаційній скарзі захисником засудженого викладено вимогу про скасування вироку місцевого суду та ухвали апеляційного суду з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції. На обґрунтування своїх вимог захисник посилається на неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність та істотні порушення кримінального процесуального закону. Вважає, що винуватість його підзахисного у вчиненні злочинів не доведено.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без зміни, доводи захисника та засудженого, які підтримали касаційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів визнає їх такими, що не підлягають задоволенню з таких підстав.
Доводи у касаційній скарзі захисника засудженого про недоведеність винуватості та відсутність в діях ОСОБА_5 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 185 КК України є безпідставними.

Висновок суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на сукупності зібраних у справі доказів, і є правильним. Як убачається з матеріалів провадження, місцевим судом об`єктивно, повно і всебічно встановлено обставини кримінального провадження. Вина ОСОБА_5 підтверджується сукупністю зібраних по провадженню доказів, безпосередньо досліджених в судовому засіданні. Оцінка доказів судом проведена згідно з вимогами процесуального законодавства, з наведенням у вироку відповідних висновків щодо належності, допустимості, достовірності, доказів та їх достатності для постановлення вироку.

Так, свідки ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , в судовому засіданні, підтвердили, що ОСОБА_5 з ОСОБА_12 у ніч вчинення злочинів, орендували квартиру АДРЕСА_1 , за що засуджений віддав свій паспорт в залог, гроші за квартиру у сумі 100 грн і отримав ключі від вказаного приміщення.
З протоколу огляду предметів убачається, що у ОСОБА_10 був вилучений паспорт серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.п.172 т.1). У подальшому ключі від зазначеної квартири були вилучені у ОСОБА_5 за місцем його проживання у м. Кривому Розі, проведеного 25.07.2013, у присутності двох понятих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 (а. п. 116-120, т.1) і підтверджуються фото таблицею (а.п. 121-125, т.1).
Крім того, винуватість ОСОБА_5 підтверджується показаннями свідка ОСОБА_15 , який приїхав на виклик таксі, але потерпіла так і не вийшла, моніторингу трафіку з`єднань вхідних і вихідних дзвінків, потерпілої та цього свідка (а.п. 75-77 т. 3); показаннями свідка ОСОБА_16 , яка бачила на потерплій незадовго до смерті багато золотих прикрас (а.п. 74-84 т.4); свідка ОСОБА_17 , який бачив, як ОСОБА_5 продавав золоті прикраси та добре запам`ятав їх ознаки (а.п.24 т. 4); даними, що містяться у висновках судово-медичної експертизи №1520 від 26.08.2013, відповідно до якої смерть ОСОБА_9 наступила 25.07.2013 у проміжок часу між 02 год. та 06.00 год. від механічної асфіксії внаслідок стискання органів шиї зашморгом при удавленні; висновку медико-криміналістичної експертизи № 95 МК від 26.09.2013; протоколі огляду квартири АДРЕСА_1 (а.п. 67- 73, т.1); протоколі обшуку помешкання засудженого і вилучення належних йому речей (а.п. 116-120 т. 1, а.п. 121-124 т. 4); висновках судово-імунологічних експертиз від 06.06.2013 та від 10.09.2013, відповідно до яких сліди крові, виявлені на спортивних штанях, вилучених за місцем проживання ОСОБА_5 , ідентичні слідам крові виявленим на місці події, на речах, вилучених з місця події, і їх походження не виключає походження від крові потерпілої ОСОБА_9 .
Дослідивши зібрані докази і давши їм належну оцінку, дійшов обгунтованого висновку про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні умисного вбивства та крадіжки, вчиненої повторно, та правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 185 КК України.
Твердження в касаційних скаргах захисника про порушення судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження вимог КПК України є надуманими та спростовується матеріалами справи. Доводи щодо недопустимості доказів є безпідставними, перевірялись під час апеляційного розгляду справи та були визнані такими, що є допустимими, достатніми і належними, були досліджені у судовому засіданні з наданням належної оцінки.
Доводи захисника засудженого у касаційній скарзі про порушення судом першої інстанції вимог ч.5 ст.27 КПК України щодо повного фіксування судового процесу технічними засобами є необґрунтованими, оскільки в матеріалах провадження є технічний запис з повним фіксуванням судового засідання. Крім того, доводи наведені у касаційній скарзі захисника засудженого були предметом перевірки суду апеляційної інстанції, яким суд дав належну оцінку, з таким висновком суду апеляційної інстанції погоджується і колегія суддів. Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Порушень норм кримінального та кримінального процесуального законів, які могли бути підставами для скасування судових рішень по даному кримінальному провадженню не встановлено.
Керуючись ст.ст. 433-436, 438 КПК України, колегія суддів,
ухвалила:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення. Вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 4 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2015 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2