Справа № 346/2051/16-к
Провадження № 1-в/346/545/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2016 р. м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі головуючого-судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника адміністрації колонії ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання захисника про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня спеціальна, засудженого 11.02.2014 року Хустським районним судом Закарпатської області за ч.1 ст.121 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки ,-

початок строку: 28.10.2014 р.

кінець строку: 28.10.2016 р.

в с т а н о в и в :

захисник засудженого ОСОБА_6 звернувся до суду із вказаним клопотанням, в якому зазначає, що ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 24.04.2014 року вищевказаний вирок залишено без змін. З 19.11.2014 року ОСОБА_5 за вказаним вироком відбуває покарання в Коломийській ВК ( №41). Вину у вчиненому злочині цей засуджений визнав повністю, станом на 28.02.2016 року відбув 2/3 строку призначеного покарання, у зв`язку з чим в нього виникло право на застосування пільги відповідно до п.2 ч.3 ст.81 КК України, тобто можливість умовно-дострокового звільнення від відбування покарання. Однак, комісією Коломийської ВК (№41) не дотримано вимог ст. 154 КВК України, оскільки ця комісія обмежилася тільки протокольною відмовою у зверненні з поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання даного засудженого.

Поряд з тим, згідно з даними довідки про заохочення та стягнення засудженому за весь час відбування покарання у вказаній колонії оголошено лише 2 стягнення у виді попередження за відмову від виконання вправ ранкової фізичної зарядки та за відмову від виконання обов`язків чергового, і ці стягнення погашені у встановленому законом порядку. Крім того, відповідно до характеристики він бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених «Професія», в Коломийському навчальному центрі №41 здобуває професію «Слюсар з ремонту автомобілів», намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування. Зазначене вказує, що поведінка засудженого і відношення його до режиму, дисципліни і праці є сумлінними.

Крім того, згідно з випискою з медичної карти засудженого він часто хворіє, зокрема, на гострий гастрит. Мати засудженого ОСОБА_7 є інвалідом І групи і потребує постійного стороннього догляду. На переконання захисту, сумлінною поведінкою засудженого є відсутність порушень режиму відбування покарання, свідоме дотримання дисципліни, вказівок адміністрації, відсутність непогашених стягнень, бажання засудженого працювати над підвищенням своєї ділової кваліфікації та дотримання правил техніки безпеки. З огляду на зазначене мета призначеного судом покарання досягнута, оскільки засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а тому немає необхідності в подальшому відбуванні ним покарання.

Вище викладене свідчить про наявність передбачених ст.81 КК України підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання.

В судовому засіданні захисник та засуджений вказане клопотання підтримали із зазначених підстав. Захисник також звернув увагу, що відповідно до чинної редакції ст.118 КВК України працювати на роботах в місцях позбавлення волі є правом, а не обов`язком засудженого. Крім того, виробництво у вказаній колонії простоює, в зв`язку з чим засудженим ніде працювати. Твердження представника адміністрації вказаної установи виконання покарань про те, що засуджений систематично відмовлявся від виконання робіт по благоустрою колонії, не підтверджені жодними документами, тобто адміністрація колонії повинна була щоразу реагувати на такі випадки. Однак, з 03.07.2015 року жодних стягнень на засудженого не накладалося і відсутні інші докази реагування на вказані випадки. Захисник також просить врахувати, що догляд за матір`ю засудженого, яка за станом здоров`я (розсіяний склероз) є лежачою, здійснює його молодша сестра, і остання через необхідність такого догляду не має можливості створити власну сім`ю.

Засуджений також пояснив, що він інколи відмовлявся від виконання вказаних робіт через негативний стан свого здоров`я. При цьому він ствердив, що протягом півроку він працював на підприємстві в колонії, і йому незрозуміло чому в довідці про його праце використання в 2015 році вказано, що він працював лише 1 день. Крім того, він ввічливо ставиться до працівників колонії і ні з ким не конфліктував. На підставі наведеного захисник та засуджений просять вказане клопотання задовольнити.

Представник адміністрації колонії та прокурор проти вказаного клопотання заперечили, оскільки однією з обов`язкових умов для застосування до засудженого ст.81 КК України є його сумлінне ставлення до праці. Однак, засуджений ОСОБА_5 систематично відмовлявся від виконання робіт як на виробництві, так і по благоустрою колонії, про що складалися відповідні рапорти та засуджений писав пояснення. При цьому ним не надано медичних документів, які б підтверджували неможливість виконання за станом здоров`я вказаних робіт. Представник колонії також зазначив, що з 03.07.2015 року на засудженого не накладено жодних стягнень за відмову від виконання робіт з благоустрою колонії чи за будь-які інші порушення.

Суд, вивчивши матеріали, які долучені до клопотання, та наявні в особовій справі засудженого, заслухавши пояснення та позиції вищевказаних учасників судового розгляду, приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 81 КК України умовно - дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

В судовому засіданні встановлено, що засуджений ОСОБА_5 з 19.11.2014 року відбуває покарання, призначене вищевказаним вироком Хустського районного суду Закарпатської області, в Коломийській виправній колонії (№41). .

Згідно з випискою з медичної карти засуджений ОСОБА_5 часто хворіє, з 21.11.2015 року йому встановлено діагноз: гострий гастрит, з 03.12.2015 року гострий гастродуоденіт, а з 12.03.2016 року - хронічний гастродуоденіт в стадії загострення (а.с. 12, 13).

Довідкою до акта огляду МСЕК від 25.11.2011 року та випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого стверджується, що мати засудженого ОСОБА_7 є інвалідом І групи і потребує постійного стороннього догляду, діагноз: розсіяний склероз, виражене порушення функції ходи (а.с. 15, 22).

Згідно з випискою з протоколу №7 від 04.03.2016 року засідання адміністративної комісії з розгляду питань умовно-дострокового звільнення засудженому ОСОБА_5 відмовлено у направленні матеріалів до суду про умовно-дострокове звільнення, оскільки він не довів свого виправлення (арк. особ. справи 46).

Рапортом начальника відділення СПС №8 Коломийської ВК (№41) від 23.03.2016 року стверджується, що від пропозиції працевлаштуватись на виробництві установи у цеху №3 (цех металообробки) засуджений ОСОБА_5 в категоричній формі відмовився і пояснив, що не бажає працювати (арк. особ. справи 47).

Відповідно до характеристики, затвердженої начальником вказаної установи виконання покарань 23.03.2016 року, засуджений бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених «Професія», в Коломийському навчальному центрі №41 здобуває професію «Слюсар з ремонту автомобілів», намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування.

На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку, що наявні передбачені законом підстави для застосування до засудженого ст.81 КК України. При цьому суд враховує, що із довідки про заохочення та стягнення засудженого, наявної в особовій справі, вбачається, що останнє стягнення на засудженого накладалося 03.07.2015 року за відмову від чергування, яке погашене у встановленому законом порядку. Після вказаної дати та на час розгляду вказаного клопотання на засудженого жодні стягнення не накладались (арк. особ. справи 40), і це підтвердив в судовому засіданні представник адміністрації колонії. Крім того, відповідно до положень ч. 1 ст. 118 КВК України засуджені до позбавлення волі мають право працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії. Засуджені залучаються до суспільно корисної праці з урахуванням наявних виробничих потужностей, зважаючи при цьому на стать, вік, працездатність, стан здоров`я і спеціальність.

Отже, працювати в місцях і на роботах установи виконання покарань є правом, а не обов`язком засудженого, а тому адміністрацією колонії безпідставно заперечується в зв`язку з відмовою засудженого працювати його право на умовно-дострокове звільнення за наявності інших, визначених законом, підстав для цього. При цьому адміністрацією колонії не надано жодних доказів про те, що засуджений систематично відмовлявся виконувати саме роботи з благоустрою колонії, адже в матеріалах особової справи наявні лише 2 рапорти про це, які датуються 20.11.2014 року та 01.07.2015 року. Суд також бере до уваги, що на даний час засуджений не має непогашених стягнень, а його мати є інвалідом І-ї групи та потребує постійного стороннього догляду.

На підставі наведеного та ст.81 КК України, керуючись ст.336, 537, 539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

клопотання задовольнити.

ОСОБА_5 умовно-достроково звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 11.02.2014 року за ч.1 ст. 121 КК України, на невідбутий строк (6) місяців 9 днів.

На ухвалу може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - протягом семи днів з дня вручення йому копії цієї ухвали.

Суддя: ОСОБА_1