Провадження №: 1-кп/752/279/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 червня 2016 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10 , суд
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, суд
Обвинувачений ОСОБА_10 , 12.09.2015 р., погодившись на пропозицію свого товариша особи, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження згідно ст. 217 КПК України (далі товариша), щодо пограбування сестри останнього, вступив із ним у змову, вирішивши таємно викрасти чуже майно, поєднаному із проникненням у житло у великих розмірах.
Так, відповідно до розробленого плану, ОСОБА_10 повинен був за допомогою болгарки, шляхом пошкодження дверцят сейфу, сприяти товаришу у зламі даного сейфу, який знаходився у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , вхідні двері якої мали бути відчинені заготовленим дублікатом ключів товаришем, крім того повинен був сприяти товаришу у спостеріганні за навколишньою обстановкою та у разі небезпеки попередити останнього.
Реалізовуючи спільний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до житла, за попередньою змовою групою осіб, діючи умисно, незаконно, з корисливих мотивів, ОСОБА_10 , прибув до буд. АДРЕСА_3 , де на нього вже чекав товариш.
В подальшому ОСОБА_10 , спільно із товаришем, того ж дня, приблизно о 15.00 годині, за допомогою заздалегідь заготовленого товаришем дубліката ключа вхідних дверей, впевнившись, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, незаконно, протиправно, із корисливих мотивів проникли до приміщення квартири АДРЕСА_2 .
Після цього, ОСОБА_10 , спільно із товаришем, разом із викраденим майном на загальну суму 269717 гривень, вийшли із квартири, завдавши тим самим ОСОБА_8 матеріальної шкоди у великих розмірах. Обернувши чуже майно на свою користь ОСОБА_10 з товаришем його розподілили та розпорядилися на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_10 визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному із проникненням у житло, вчиненому за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах.
Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_10 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, підтвердивши обставини викладені в обвинувальному акті та показав суду про те, що 12.09.2015 р., йому зателефонував його товариш ОСОБА_11 та попросив у нього болгарку, пояснивши, що він за допомогою дубліката, хоче проникнути до квартири сестри, за допомогою болгарки розрізати сейф, та викрасти майно і цінні речі, що там знаходяться. Товариш викликав йому таксі та він приїхав на пр.-т Науки до будинку, де знаходиться квартира, у якій проживає ОСОБА_12 із сестрою та батьками. ОСОБА_12 відчинив квартиру, та почав болгаркою різати сейф, коли розрізали, там були конверти з грошима, браслет золотий. ОСОБА_13 дав йому 1000 євро та 700 доларів за участь. Після чого, він сів у таксі та поїхав до дому. Коли до нього приїхали працівники міліції він все розповів та подзвонив дівчині, яка привезла кошти в сумі 500 євро та 300 доларів які знаходились у них вдома. Він просив у потерпілої пробачення, казав, що йому соромно за свій вчинок.
Просив суд не карати його суворо, не позбавляти волі, що тривале перебування його під вартою виправило, шкоду потерпілій відшкодовано у повному обсязі, будь-яких претензій ОСОБА_8 до нього не має.
За згодою сторін згідно ст. 349 ч. 3 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження таких доказів як показання потерпілої, свідків та інших доказів, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин кримінального провадження, оскільки обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини ніким не оспорюються.
Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин допитом обвинуваченого та дослідженням таких матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу.
При призначенні виду і розміру покарання ОСОБА_10 , у відповідності до ст. 65 КК України, що встановлює загальні засади призначення покарання, суд враховує наступні обставини кримінального провадження: ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення; особу обвинуваченого, який за місцем реєстрації та роботи характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше судимий в силу ст. 89 КК України та суспільну небезпеку тяжкого кримінального правопорушення вчиненого обвинуваченим.
Суд визнає обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття у вчиненому, добровільне відшкодування завданих збитків.
Обставин, що обтяжують його покарання, у відповідності до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Зважаючи на положення ст. 69-1 КК України, а саме того, що за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 66 цього Кодексу, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу (у даному випадку це не більше 5 років 4 місяців позбавлення волі), крім того беручи до уваги позицію потерпілої ОСОБА_8 , якій завдані збитки повністю відшкодовані, ніяких претензій до обвинуваченого вона не має та при призначенні покарання просить це врахувати і застосувати до ОСОБА_10 положення ст. 75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, суд надходить до висновку про те, що перевиховання та виправлення ОСОБА_10 можливо без ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити йому мінімальне покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України, із застосуванням правил ст. 75 КК України звільненням від відбування покарання з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України, вважаючи таке покарання необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_10 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Питання щодо процесуальних витрат вирішити відповідно до вимог ст. 124 КПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, -
засудив:
ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки.
Згідно ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_10 обов`язки протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Речові докази, згідно у кримінальному провадженні:
- кутову шліфувальну машину чорно-зеленогно кольору (болгарка), -знищити (т. 1 а.с. 136-138).
Міру запобіжного заходу ОСОБА_10 до вступу вироку в законну силу з тримання під вартою у Київському слідчому ізоляторі Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області змінити на особисте зобов`язання, негайно звільнивши ОСОБА_10 з під варти у залі суду.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1