н/п 1-кп/640/614/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2016 Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сєвєродонецька, Луганської області, українця, громадянина України, освіта професійно - технічна, не одруженого, раніше судимого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України,
30 червня 2016 року, приблизно о 18:00 год., ОСОБА_4 , перебуваючи на станції метро «Героїв Праці» у м. Харкові, маючи злочинний умисел, направлений на таємне заволодіння чужим майном, суб*єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій, скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з корисливих спонукань, з метою незаконного особистого збагачення, діючи повторно, таємно з жіночої сумки викрав мобільний телефон Samsung Galaxy J5» в корпусі золотистого кольору, імей - НОМЕР_1 , імей - НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_5 , вартістю 4436 грн. 00коп., згідно висновку товарознавчої експертизи № 60 від 19.07.2016р. ОСОБА_4 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, у зв`язку з тим, що він був затриманий з викраденим майном співробітником поліції метрополітену.
Допитаний у судовому засіданні у якості обвинуваченого ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочину визнав повністю, розкаявся та дав суду свідчення про обставини скоєння злочину, як про це викладено в обвинувальному акті.
Так, ОСОБА_4 пояснив, що дійсно він 30 червня 2016 року, о 18 год., на станції метро «Героїв Праці» у м. Харкові, таємно з жіночої сумки викрав мобільний телефон Samsung Galaxy J5» в корпусі золотистого кольору, однак був затриманий з викраденим майном співробітником поліції метрополітену. В скоєному розкаюється, майно потерпілій було повернуто, просить строго не наказувати.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування злочинів при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши йому положення ст.349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які нікім не оспорюються та розглядає справу на підставі ч.3 ст. 349 КПК України. Обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доказана повністю та його дії за ч 2.ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України кваліфіковані правильно, тобто закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Згідно ст. 65 КК України, особі, що вчинила злочин, призначається покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує характер, ступінь тяжкості та суспільної небезпеки скоєного, пом`якшуючі покарання обставини, дані про особу обвинуваченого.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше судимий: вироком Київського районного суду м. Харкова від 19.10.2005 року за ч. 1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з випробуванням на 2 роки, 01.12.2006 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 309, 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 19.11.2009 року по відбуттю покарання, 26.10.2010 року Київським районним судом м. Харкова по ч.2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільнений 03 березня 2012 року після відбуття покарання, 18.07.2013 року Київським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, 15.10.2013 року Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, згідно довідки серії ЛУГО2800 № 85-К-14 від 04.12.2015 року ОСОБА_4 звільнений по відбуттю покарання, на обліку у психіатра, в наркологічному диспансері не перебуває, не одружений, дітей на своєму утриманні не має, офіційно не працюючий, проживає в м. Харкові з цивільною дружиною, хронічних захворювань не має.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченому в межах пред*явленого обвинувачення, суд враховуючі всі обставини, встановлені судом, вважає за необхідне обрати йому покарання в межах санкцій статті, інкримінованої йому, а саме у вигляді позбавлення волі, не застосовуючи максимального покарання, визначеного санкцією даної статті.
Однак, в силу вимог ст. 75 КК України, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього в силу п.2,3,4 ст.76 КК України обов`язки.
При цьому, суд також зазначає, що у випадку з*ясування обставин щодо застосування покарання за наявністю кількох вироків, суд не позбавлений можливості вирішити дане питання згідно вимог ст.ст. 537-539 КПК України, оскільки станом на теперішній час суд позбавлений можливості вирішити дане питання за відсутністю точних та достовірних відомостей з приводу даного питання.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України. Цивільний позов не заявлено, витрат по справі немає.
Визначений відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту згідно ухвали Київського районного суду м. Харкова від 28.07.2016 року суд вважає за необхідне залишити без зміни та продовжити до набрання вироком законної сили.
Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд -
Ухвалив :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі.
Звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 2 роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього в силу ст.76 КК України обов`язки: не виїжджати за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтися до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації, повідомляти кримінально-виконавчу інспекції про зміну місця проживання.
Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку.
Речові докази по справі, передані потерпілій на зберігання залишити у її користуванні.
Запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту ОСОБА_4 за місцем мешкання: АДРЕСА_1 залишити без зміни та продовжити до набрання вироком законної сили, після набрання вироком законної сили скасувати.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий ОСОБА_1