Провадження по справі № 1-кс/1522/9878/16
У Х В А Л А

30 травня 2016 року Місто Одеса

Слідчий суддя місцевого Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника власника майна за довіреністю ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна, -

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою слідчого судді місцевого Приморського районного суду міста Одеси від 12.09.2013 року за клопотанням слідчого СВ ОМУ ГУМВС Країни в Одеській області ОСОБА_6 накладено арешт на садовий будинок (домоволодіння) АДРЕСА_1 Із забороною будь-якого розпоряджання (відчуження у будь якій формі продажу, обміну, дарування, застави) садовим будинком (домоволодіння) АДРЕСА_1 з приводу можливого перепродажу, що може заперечувати об`єктивному розслідуванню, встановленню істини по провадженню а також для забезпечення цивільного позову.

Власник вказаного будинку та земельної ділянки - ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді із клопотанням в порядку ст.174 КПК України, в якому просить скасувати арешт вказаного майна.

В обґрунтування клопотання ОСОБА_5 посилається на наступне.

04.02.2013 року СВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області за заявою ОСОБА_5 розпочато досудове розслідування злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України у кримінальному провадженні №0000117.

В рамках зазначеного кримінального провадження ухвалою слідчого судді місцевого Приморського районного суду міста Одеси від 12.09.2013 року за клопотанням слідчого СВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_6 накладено арешт на садовий будинок (домоволодіння) АДРЕСА_1 з приводу можливого перепродажу, що може заперечувати об`єктивному розслідуванню, встановленню істини по провадженню а також для забезпечення цивільного позову.

ОСОБА_5 є власником вказаного майна на підставі договору дарування нерухомого майна від 22.02.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 ..

Починаючи з 09.10.2007 року заявник тривалий час хворів і його для надання невідкладної медичної допомоги було доставлено в лікарню в м.Києві. За цей час, по шахрайській схемі, все його майно перейшло третім особам, або в якості застави передано різним банкам для отримання кредитів, весь автопарк який належав позивачу на правах власності також було привласнено. В січні 2010р. ОСОБА_8 після чергового приступу епілепсії (з вересня 2008 року почалися дані приступи) в частково паралізованому стані було перевезено до Одеси для продовження лікування та проходження реабілітації, де виявилось, що в його домі який розташований по АДРЕСА_2 живуть невідомі люди, всі його приватні речі документі зникли.

Як виявилось, 03.12.2009 року Київським районним судом м. Одеси було прийняте заочне рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до Одеської міської ради про визнання права власності на садовий будинок АДРЕСА_2 що розташований на земельний ділянці площею 0,0296 га, ділянка АДРЕСА_3 загальної площею 276,1 кв.м., позов судом першої інстанції - задоволений в повному обсязі. При ознайомлені з матеріалами судової справи №2-7198/2009 виявилось, що в позовній заяві від 19.11.2009 р. до Одеської міської ради про визнання за ОСОБА_5 права власності, після реконструкції, на його будинок який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , стоїть не його підпис.

Позов до суду ОСОБА_5 не подавав, в матеріалах справи міститься довіреність на адвоката ОСОБА_9 від 04.12.2009р, також в матеріалах справи виявилось, ще є два заочних рішення одне від 03.12.2009 року та друге від 04.12.2009 року. У судових засіданнях 26.11,2009 та 03.12.2009р. від імені ОСОБА_8 діяла адвокат ОСОБА_9 (довіреність від 04.12.2009 р., Гроза ні як не могла буди представником в судових засіданнях)

27.06.2013 року ОСОБА_10 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення по справі №2-7197/2009р. де просив визнати заочне рішення не законним, так як таку заяву в суд не подавав.

З ухвали Апеляційного суду Одеської області від 20.11.2013 року по справі № 22-ц/785/7379/13 вбачається що ОСОБА_8 звернувся за Київського районного суду на заочне рішення від 04 грудня 2009 року за позовом ОСОБА_5 до Одеської міської ради про визнання права власності. ОСОБА_8 такий позов до суду він не подавав, доручень представнику ОСОБА_9 не давав. Заочне рішення Київського суду від 04.12.2009 року про визнання права власності на садовий будинок загальною площею: 276,1 кв.м було визнано недійсним та скасовано.

Київським районним судом м.Одеси розглядалась справа №520/9563/15-Ц за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_11 про визнання права власності. 02.12.2015 року заочним рішенням Київського районного суду м.Одеси за ОСОБА_8 визнано право власності. Витребувано від ОСОБА_11 на користь ОСОБА_8

садовий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі договору купівлі-продажу 14.01.2010р посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_12 ОСОБА_11 придбала садовий будинок. АДРЕСА_2 загальна площа: 276,1, житлова площа 94,4. площа земельної ділянки 296. Будинок було продано на підставі рішення суду від 04.12.2009 року про визнання право власності. Майно було виведено з володіння власника ОСОБА_8 без його волі, що дає підстави про витребування майна з чужого незаконного володіння. Будинок вибув з його володіння без відома ОСОБА_8 .

Заочним рішенням Київського міського суду від 30.03.2016 року по справі № 520/580/16-ц договір купівлі-продажу від 14.01.2010 р посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_12 в реєстрі за №25 було визнано недійсним.

Рішеннями судів були задоволені позови ОСОБА_8 про повернення майна, витребування майна із чужого незаконного володіння. Проте здійснити державну реєстрації права власності на майно, яке підлягає державній реєстрації, а також скасування попередньої реєстрації ОСОБА_8 не можливо оскільки на теперішній час ухвала слідчого судді місцевого Приморського районного суду міста Одеси від 12.09.2013 про накладення арешту на садовий будинок (домоволодіння) АДРЕСА_1 не скасована.

Відповідно до положень статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною другою вказаної статті передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Жодних правових підстав для арешту вказаного майна на теперішній час не існує, тому арешт підлягає скасуванню.

Згідно ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

З огляду на викладене, володілець майна ОСОБА_5 просить скасувати арешт.

В судовому засіданні представник власника майна за довіреністю ОСОБА_3 підтримала клопотання в повному обсязі та просила його задовольнити з наведених підстав.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, вважаючи його необґрунтованим, пояснивши при цьому, що на теперішній час досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні не закінчено.

Розглянувши клопотання та дослідивши надані матеріали, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до приписів статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною другою вказаної статті передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Відповідно до ч.2 ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В судовому засіданні з пояснень представника власника майна та наданих матеріалів встановлено, що 04.02.2013 року СВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області за заявою ОСОБА_5 розпочато досудове розслідування злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України у кримінальному провадженні №0000117.

В рамках зазначеного кримінального провадження ухвалою слідчого судді місцевого Приморського районного суду міста Одеси від 12.09.2013 року за клопотанням слідчого СВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_6 накладено арешт на садовий будинок (домоволодіння) АДРЕСА_1 з приводу можливого перепродажу, що може заперечувати об`єктивному розслідуванню, встановленню істини по провадженню а також для забезпечення цивільного позову.

На цей час підстави для арешту вказаного майна відпали, оскільки його було накладено з метою збереження нерухомості власника. ОСОБА_5 є повноправним володільцем садового будинку (домоволодіння) АДРЕСА_1 , проте обмежений у здійсненні своїх прав до його скасування.

Тому клопотання скасування арешту майна підлягає задоволенню в повному обсязі з наведених підстав.

Керуючись ст.ст. 167-174 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В :
Клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді місцевого Приморського районного суду міста Одеси від 12.09.2013 року - задовольнити.
Скасувати арешт з садового будинку (домоволодіння) АДРЕСА_1 , накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 12.09.2013 року.

Виконання ухвали покласти на слідчого та прокурора-процесуального керівника у кримінальному провадженні №0000117 від 04.02.2013 року.

Копію ухвали про арешт майна направити сторонам кримінального провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя:
30.05.2016