В И Р О К
Іменем України

31.10.2016 року м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

адвоката-захисника - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одеса обвинувальний акт разом із долученими до нього документами по матеріалам кримінального провадження №0003735 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, українця, маючого середню освіту, неодруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого: 14.06.2016 року Суворовським районним судом м.Одеси за ст.185 ч.1 КК України із застосуванням ст.102 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.70 ч.4 КК України за сукупністю даного злочину та злочину, передбаченого ст.185 ч.2 КК України, за який його було засуджено вироком Суворовського районного суду м.Одеси від 06.11.2013 року, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст.44 КК України, ч.2 ст.3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», п.«а» ст.1, ст.12 Закону України «Про амністію у 2014 році» звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік внаслідок амністії,

14.06.2016 року ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси за вчинення суспільно-небезпечного діяння за ознаками ст.190 ч.1 КК України застосовано примусовий захід виховного характеру у виді застереження,

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України,

ВСТАНОВИВ:
10.06.2016 року приблизно о 12:00 годин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, прибув до магазину «Простор», розташованого за адресою: м.Одеса, пр..Добровольського, 114/2, де визначив предметом свого посягання сироватку для волосся фірми «Elseve» об`ємом 30 мл вартістю 66 грн 83 коп. Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 таємно викрав з полки магазину сироватку для волосся «Elseve» об`ємом 30 мл, сховавши упаковку із товаром за пояс джинсових бриджів, одягнених на ньому, під футболку. Отримавши можливість розпорядитись викраденим майном на власний розсуд, ОСОБА_6 з місця скоєння злочину почав зникати, при цьому направившись в сторону виходу із магазину із викраденим товаром. Однак, в ході таємного викрадення майна, неправомірні дії ОСОБА_6 були помічені працівниками магазину «Простор» ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які зробили йому зауваження щодо оплати за товар та намагалися зупинити неправомірні дії. Однак, ОСОБА_6 відмовився виконувати їх вимоги і усвідомлюючи, що його дії стали носити відкритий характер, не звертаючи увагу на свідків, продовжив зникати з місця скоєння злочину із викраденим майном. Після чого через 10 хвилин, продаючи викрадену сироватку фірми «Elseve» об`ємом 30 мл перехожим біля ринку «Північний», ОСОБА_6 був затриманий робітниками ГБР-3, яких викликала керуюча магазину «Простор» ОСОБА_8 .
Своїми умисними діями ОСОБА_6 спричинив ТОВ «Стиль Д», інтереси якого представляє керуюча магазину «Простор» ОСОБА_8 , майнову шкоду на суму 66 грн 83 коп.
Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за викладених в обвинувальному акті обставин визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, не оспорював обставин скоєння кримінального правопорушення, та пояснив, що дійсно, перебуваючи в магазині «Простор», розташованого за адресою: м.Одеса, пр..Добровольського, 114/2, викрав сироватку для волосся, та з викраденим майном, не розплатившись за нього, із зазначеного вище магазину зник, чи бачив його хтось при скоєнні злочину чи ні, він не знає. В послідуючому, не далеко від місця скоєння кримінального правопорушення, його було затримано.
Крім того, обвинувачений зазначив, що дуже шкодує про скоєний ним злочин, а вчинення ним протиправного діяння стало наслідком скрутного матеріального становища, необхідності грошових коштів на придбання продуктів харчування, адже він є сиротою, батьки його померли, він проживає з 67-річною бабусею, яка не працює, є пенсіонеркою. Також обвинувачений пояснив, що знаходився на лікуванні з приводу психічного розладу, після смерті матері вживав наркотичні засоби, дуже переживав з приводу її втрати, однак станом на даний час наркотиків уже не вживає. Просив врахувати, що викрадене майно він повернув, нічого не пошкодив, за період його звільнення з-під варти нічого не скоїв.
Так як, ОСОБА_6 свою вину визнав повністю, підтвердив обставини скоєння злочину, погодився не досліджувати докази, які він не оспорює, суд, з?ясувавши думку учасників процесу, які також не заперечували, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів кримінального провадження.

Аналіз всіх даних, покладених в обґрунтування обвинувального акту, дозволяє суду дійти висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованого йому злочинного діяння, і зазначені докази суд вважає належними, допустимими, достовірними і достатніми для постановлення вироку.

Давши оцінку і проаналізувавши всі дані, здобуті в ході судового слідства, та надані стороною обвинувачення матеріали в судовому засіданні, суд, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення і кваліфікує його дії за ст.186 ч.2 КК України за ознаками відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд, у відповідності зі ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його суспільну небезпеку, особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Обставин, які згідно ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

До обставин, які згідно ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд відносить повне визнання своєї провини обвинуваченим, щире каяття у вчиненні злочину і сприяння в його розкритті, а також позитивні характеристики за місцем проживання та дільничним інспектором.

При призначені обвинуваченому покарання судом враховується те, що ОСОБА_6 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, однак в той же час приймає до уваги відношення самого обвинуваченого до скоєного ним протиправного діяння. Адже обвинувачений ОСОБА_6 , скоївши злочин, усвідомив протиправність своїх дій, розкаявся у скоєному, сприяв встановленню істини по справі, повернув викрадене ним майно. Будучи допитаним в ході судового слідства, обвинувачений ОСОБА_6 давав свої визначальні покази, в яких добровільно висвітлював обставини скоєного ним кримінального правопорушення, які відповідають обставинам, що викладені в обвинувальному акті та відповідно пред`явленому йому обвинуваченні.

При призначенні обвинуваченому покарання судом також враховується і думка представника потерпілого ОСОБА_8 , яка звернулася до суду із заявою, в якій зазначила, що претензій до обвинуваченого не має.

В свою чергу, при призначенні обвинуваченому покарання судом враховується особа обвинуваченого, його вік та стан здоров`я, інформація про який міститься в матеріалах кримінального провадження та підтверджується випискою із медичної картки стаціонарного хворого КУ «Дитячої міської лікарні №3» від 05.03.2014 року та випискою з історії хвороби №1326 від 27.03.2012/30.03.2012 року.

Згідно довідки КУ «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» №11 від 13.07.2016 року ОСОБА_6 перебуває на обліку з 24.04.2014 року з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання наркотичних засобів, синдром залежності. Аналогічний діагноз встановлено і згідно довідки КУ «Міського психіатричного диспансеру» від 04.07.2016 року, із вказівкою перебування ОСОБА_6 на обліку з 2013 року.

Окрім цього, приймаючи рішення стосовно визначення міри покарання обвинуваченому, судом враховується і його особисті життєві обставини та психологічно-емоційний стан, які були встановлені в ході проведення судового слідства. Адже, ОСОБА_6 згідно посвідчення серії НОМЕР_1 від 2013 року ОСОБА_6 має статус дитини-сироти, втративши обох батьків в неповнолітньому віці, проживаючи з бабусею похилого віку, яка є пенсіонеркою та потребує догляду, відчував гостру необхідність в грошових коштах для придбання продуктів харчування, не маючи інших родичів та можливості звернення до сторонньої допомоги, допустив скоєння ним злочинного діяння. Згідно посвідчення №1273 від 10.03.2015 року ОСОБА_9 , відповідно розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 08.06.2007 року №1134 є піклувальником над неповнолітнім ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В той же час, при призначенні покарання суд враховує, що відповідно до вимог ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно ж до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Злочин вчинений обвинуваченим ОСОБА_6 є дійсно суспільно небезпечним, оскільки посягає на право власності особи. Однак мета покарання - це те, чого прагне держава, застосовуючи його, щодо особи, яка вчинила злочин. Покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності відповідальності.
На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, проаналізувавши матеріали кримінального провадження, враховуючи суспільну небезпеку скоєного, дані про особу обвинуваченого, його вік, обставини скоєного кримінального правопорушення, суму завданого матеріального збитку, який відшкодовано шляхом повернення викраденого майна, наслідки суспільно-небезпечного діяння, беручи до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, і вважає можливим застосувати до нього дію ст.75 КК України, звільнивши від відбування призначеного покарання з випробуванням.

У той же час, відповідно до вимог ст.76 п. 2, 3 КК України, з метою контролю за поведінкою засудженого для встановлення факту його виправлення, суд вважає за необхідне покласти на засудженого обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти в зазначений орган про зміну місця проживання або роботи.

Питання про долю речових доказів по даним матеріалам кримінального провадження, суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 370, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

У відповідності до ст.ст.75, 76 п.2, 3 КК України звільнити ОСОБА_6 від призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

Зобов`язати ОСОБА_6 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти до кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання чи роботи.

Міру запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 у виді домашнього арешту скасувати.
Речові докази по матеріалам кримінального провадження - сироватку для волосся «Elseve» об`ємом 30 мл - вважати повернутим за належністю.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1