Справа № 357/3713/16-к
1-кп/357/358/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.06.2016 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0002899 від 17.07.2016 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білої Церкви, Київської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, не працюючого, судимого:

1). 19.05.2004 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ст.ст. 198, 396 ч. 1, 304, 70 КК України до 2-х років обмеження волі і на підставі ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням та іспитиовим строком 3 роки;

2). 22.08.2005 року цим же судом за ст. 309 ч. 1, 71 КК України до 2-х років 6-и місяців позбавлення волі;

3). 03.09.2007 року цим же судом за ст. 309 ч. 2, 71 КК України до 2-х років 3-х місяців позбавлення волі;

4). 18.05.2011 року цим же судом за ст. 309 ч. 2 КК України до 2-х років позбавлення волі;

5). 30.07.2015 року цим же судом за ст.ст. 185 ч. 1, 185 ч. 2, 190 ч. 2, 70 КК України до 3-х років позбавлення волі;

6). 08.02.2016 року цим же судом за ст. 289 ч. 2, 70 ч. 4 КК України до 5-и років позбавлення волі без конфіскації майна, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , маючи не зняту та непогашену в установленому законом порядку судимість за крадіжки чужого майна, 16 липня 2015 року, близько 15 год., перебуваючи на східцевому майданчику між 4-м та 5-м поверхами 2-го під`їзду буд. АДРЕСА_3 , скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігав, повторно, таємно від оточуючих, розірвавши ланцюг, яким до металевої решітки на вікні був прикріплений велосипед марки «Міfa», чорного кольору, викрав указаний велосипед і зник з місця події, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 , котрому належав велосипед, майнову шкоду в сумі 4800 гривень.

17 липня 2015 року, близько 10 год., ОСОБА_4 , проходячи мимо будинку АДРЕСА_4 , помітивши, що вхідні двері до під`їзду № 1 відчинені, а у під`їзді, поряд з вхідними дверима, стоїть дитячий візок, сірого кольору зі вставками салатового кольору, марки «Tutis», повторно, таємно від оточуючих, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігав, викрав указаний дитячий візок і зник з місця події, спричинивши власнику візка ОСОБА_8 майнову шкоду в сумі 3000 грн..

Допитаний судом ОСОБА_4 повністю визнав себе винуватим у вчиненому за обома епізодами обвинувачення, в повному обсязі підтвердив обидва факти і встановлені досудовим слідством обставини викрадення майна потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ..

Показав, що дійсно 16.07.2015 року, близько 15 год., перебуваючи на сходинковому майданчика між 4-м та 5-м поверхами під?їзду № 2 будинку АДРЕСА_3 , таємно від оточуючих, переконавшись у тім, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав велосипед «Міfa», чорного кольору, який був прив?язаний ланцюгом до віконної решітки, і що 17.07.2015 року, близько 10 год., повторно, таємно від оточуючих, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігав, викрав дитячий візок «Tutis», сіро-салатового кольору, з під`їзду № 1 буд. АДРЕСА_4 .

Ствердив, що викрадені велосипед і дитячий візок віддав до ломбарду, а виручені грошові кошти витратив на особисті потреби. У вчиненому розкаявся.

Повністю визнавши себе винуватим у вчиненому, в повному обсязі погодившись з обвинуваченням та не оспорюючи фактичних обставин злочину, будучи належним чином ознайомленим з положеннями ч. 3 ст. 349 КПК України та наслідками їх застосування, ОСОБА_4 просив суд не досліджувати зібрані у провадженні докази та обмежитись його власним визнанням своєї винуватості.

Суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненому доведена в судовому засіданні в повному обсязі за обома епізодами обвинувачення, і що дії останього вірно кваліфіковані досудовим слідством за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна крадіжка, вчинена повторно.

При обранні покарання для обвинуваченого суд приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, пом?якшуючі та обтяжуючі відповідальність останнього обставини, особистість обвинуваченого.

ОСОБА_4 повністю визнав себе винуватим, щиросердно розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочину. Наведені обставини суд визнає такими, що пом?якшують відповідальність обвинуваченого.

Разом з тим у діях ОСОБА_4 , з огляду на наявність ряду незнятих та непогашених у встановленому законом порядку судимостей, має місце рецидив злочинів, і ця обставина істотно обтяжує відповідальність останнього.

За місцем проживання ОСОБА_4 характеризуються посередньо.

Враховуючи викладене, а також ту обставину, що обвинувачений уже всьоме притягується до кримінальної відповідальності, є схильним до злочинної діяльності, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

На переконання суду саме покарання у виді позбавлення волі є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Оскільки даний злочин ОСОБА_4 скоєно до вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08.02.2016 року, яким останнього засуджено за ст. 289 ч. 2, 70 ч. 4 КК України до 5-и років позбавлення волі, остаточне покарання обвинуваченому підлягає визначенню за правилами ст. 70 ч. 4 КК України за сукупністю злочинів.

Потерпілим ОСОБА_7 у справі заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого на його користь 4800 грн. врахунок відшкодування збитків, спричинених викраденням його велосипеда марки «Міfa».

Потерпілим ОСОБА_8 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого на його користь 3000 грн. врахунок відшкодування збитків, спричинених викраденням його дитячого візка марки «Tutis».

Обвинувачений ОСОБА_4 позовні вимоги обох потерпілих визнав повністю.

З огляду на викладене суд вважає цивільні позови потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374-376 КПК України, суд
З А С У Д И В :
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, та призначити йому покарання за ст. 185 ч. 2 КК України у виді 3 /трьох/ років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч. 4 КК України, шляхом поглинення призначеного обвинуваченому покарання більш суворим покаранням за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08.02.2016 року, остаточно до відбування ОСОБА_9 визначити покарання у виді 5 /п?яти/ років позбавлення волі без конфвіскації майна. .

Стягнути з ОСОБА_10 на користь потерпілого ОСОБА_11 4800 грн. і на користь потерпілого ОСОБА_8 3000 грн. врахунок відшкодування матеріальнимх збитків. Всього 7800 грн..

Обрати ОСОБА_9 на період до набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді тримання під вартою в СІЗО № 13 УДПС України в м. Києві та Київській області, забравши останнього під варту негайно в залі суду. Строк покарання обвинуваченому рахувати від 08.06.2016 року.

Частково відбуте покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08.02.2016 року (з 29.01.2016 року по 08.06.2016 року) зарахувати ОСОБА_9 в строк відбутого покарання.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області, через Білоцерківський міськрайонний суд, протягом 30 діб.

Суддя: ОСОБА_1 ,