ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 листопада 2016 року м. Дніпро
вул. Паторжинського, 18а
Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Костирка Бериславського району Херсонської області, громадянина України, із середньотехнічною освітою, не одруженого, працюючого охоронцем в ТОВ «АТБ-Маркет» магазин «Продукти-10», не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 383, ч. 2 ст. 384 КК України,
07 липня 2016 року, ОСОБА_4 , реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на завідомо неправдиве повідомлення органу досудового розслідування про вчинення злочину, поєднане з обвинуваченням особи у особливо тяжкому злочині, повідомив до чергової частини Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області завідомо неправдиву інформацію про вчинення відносно нього особливо тяжкого злочину, а саме про те, що 07 липня 2016 року, приблизно 12 години 30 хвилин за адресою: м. Дніпро, вул. Яснополянська 86, дві невстановлені особи, відкрито, з погрозами застосування предмету, схожого за зовнішніми ознаками на пістолет, заволоділи грошовими коштами в сумі 183 000 гривень, тобто у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, спрямованого на заволодіння майном у великих розмірах, що передбачено ч. 4 ст. 187 КК України. Після чого, будучи повідомленим про настання кримінальної відповідальності за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, та доводячи свій злочинний умисел до кінця, у протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення власноручно та добровільно виконав підпис від свого імені, тим самим засвідчив, що ознайомлений з наслідками у разі виявлення його неправомірних дій.
Умисні дії ОСОБА_4 , які виразилися у завідомо неправдивому повідомленні органу досудового розслідування про вчинення злочину, поєднаного з обвинуваченням в особливо тяжкому злочині, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 383 КК України.
В цей же день, 07 липня 2016 року, ОСОБА_4 було визнано потерпілим у кримінальному провадженні, після чого ОСОБА_4 , маючи умисел на завідомо неправдиве показання, поєднаного з обвинуваченням у особливо тяжкому злочині, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання, в період часу з 16 години 45 хвилин до 17 години 20 хвилин дав завідомо неправдиві показання під час провадження досудового розслідування, поєднані з обвинуваченням у особливо тяжкому злочині, а саме у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, спрямованого на заволодіння майном у великих розмірах, що передбачено ч. 4 ст. 187 КК України. Доводячи свій злочинний умисел до кінця, у протоколі допиту потерпілого ОСОБА_4 власноручно та добровільно виконав підпис від свого імені, тим самим засвідчив, що ознайомлений з наслідками у разі виявлення його неправомірних дій.
Через деякий час, 22 липня 2016 року, ОСОБА_4 , знаходячись у приміщенні кабінету слідчого Соборного ВП Дніпропетровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , під час проведення досудового розслідування, продовжуючи реалізовувати умисел на завідомо неправдиве показання, поєднані з обвинуваченням у особливо тяжкому злочині, при цьому, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, в період часу з 13 години 00 хвилин до 13 години 15 хвилин, дав завідомо неправдиві показання, поєднані з обвинуваченням у особливо тяжкому злочині, а саме у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, спрямованого на заволодіння майном у великих розмірах, що передбачено ч. 4 ст. 187 КК України. Доводячи свій злочинний намір до кінця, у протоколі додаткового допиту потерпілого ОСОБА_4 власноручно та добровільно виконав підпис від свого імені, тим самим засвідчив, що ознайомлений з наслідками у разі виявлення його неправомірних дій.
Умисні дії ОСОБА_4 , які виразилися у дачі завідомо неправдивих показань потерпілим під час провадження досудового розслідування, поєднане з обвинуваченням в особливо тяжкому злочині, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 383, ч. 2 ст. 384 КК України визнав повністю і показав, що напередодні у нього з автомобілю невідомі викрали велику суму грошових коштів у розмірі 183 000 гривень. 07 липня 2016 року, він на автомобілі рухався по вулиці Запорізьке Шоссе у м. Дніпро і підрізав автомобіль марки «Range Rover», внаслідок чого, з цього автомобілю вийшли два незнайомих чоловіки, пошкодили його автомобіль та зникли. Тоді він вирішив їм помститися і повідомити поліцію, що саме вони вчинили на нього розбійний напад і заволоділи грошовими коштами. З цією метою, він подзвонив до чергової частини Соборного ВП і повідомив завідомо неправдиву інформацію про вчинення відносно нього розбійного нападу, зазначивши, що 07 липня 2016 року, приблизно о 10 годині 30 хвилин за адресою: м. Дніпро, вул. Яснопольська, 86, два невідомих йому чоловіки вчинили на нього розбійний напад, під час якого погрожували предметом, схожим на пістолет, і заволоділи грошовими коштами у сумі 183 000 гривень. Після чого, він, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, і розуміючи всі наслідки такого повідомлення, підписав протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення відносно нього. Далі, в цей же день, він, будучи попередженим слідчим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання, приблизно з 16 години 45 хвилин до 17 години 20 хвилин, дав слідчому неправдиві показання з приводу вчиненого відносно нього кримінального правопорушення, показавши, що 07 липня 2016 року на нього був скоєний розбійний напад двома невідомими чоловіками, під час якого, останні, погрожуючи йому предметом, схожим на пістолет, заволоділи грошовими коштами у сумі 183 000 гривень. Після чого, він, розуміючи всі наслідки дачі ним таких неправдивих показань, підписав протокол допиту потерпілого. Через деякий час, 22 липня 2016 року, він, знаходячись в приміщенні кабінету слідчого Соборного ВП, будучи попередженим слідчим про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, приблизно з 13 години до 13 години 15 хвилин, дав завідомо неправдиві показання про вчинення двома невідомими чоловіками відносно нього розбійного нападу, під час якого останні, погрожуючи йому предметом, схожим на пістолет, заволоділи грошовими коштами у сумі 183 000 гривень. Після чого, він, розуміючи всі наслідки дачі ним таких неправдивих показань, підписав протокол додаткового допиту потерпілого. При цьому, не оспорював обставини скоєння ним правопорушень, що інкримінуються, ні вину. У вчиненому щиро розкаявся, зазначив, що відповідні висновки для себе зробив, просив суворо не карати і призначити покарання, не пов`язане з реальним позбавленням волі.
Оскільки в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень, погодився з кваліфікацією вчинених ним діянь, а так само визнав всі фактичні обставини їх вчинення, а прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності їх заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, переконавшись у тому, що всі зазначені особи правильно розуміють зміст встановлених обставин, в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показаннями обвинуваченого, наданими ним безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованих ОСОБА_4 діянь і ніким не оспорюються, суд приходить до переконання, що діяння, які вчинено обвинуваченим дійсно мали місце, вони містить склад кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 383, ч. 2 ст. 384 КК України і ОСОБА_4 винний у їх вчиненні, так як він, умисними діями, вчинив завідомо неправдиве повідомлення органу досудового розслідування про вчинення злочину, поєднаного з обвинуваченням особи в особливо тяжкому злочині, а також дав завідомо неправдиве показання під час проведення досудового розслідування, поєднане з обвинуваченням в особливо тяжкому злочині, а тому він підлягає покаранню за вчинення таких кримінальних правопорушень.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Насамперед, суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення, які відповідно до положень ст. 12 КК України відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості.
Дослідивши дані про особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_4 раніше не судимий і не притягався до кримінальної відповідальності, не одружений, працює охоронцем в ТОВ «АТБ-Маркет» магазин «Продукти-10», за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває.
Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття у скоєному.
Під час судового розгляду даного кримінального провадження обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Виходячи з проаналізованих даних про особу ОСОБА_4 у їх сукупності, з урахуванням ступеню тяжкості вчинених останнім кримінальних правопорушень та обставин, що пом`якшують покарання, які приведені вище, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 має бути призначено покарання у виді обмеження волі в межах строку, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 383 КК України та позбавлення волі в межах строку, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України, так як, саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.
Відповідно до частини 1 статті 70 КК України, при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинив декілька кримінальних правопорушень, а тому суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому остаточне покарання за правилами ч. 1 ст. 70 КК України, тобто за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Разом із цим, виходячи з наведених вище обставин і проаналізованих даних про особу ОСОБА_4 у їх сукупності, враховуючи щире каяття обвинуваченого у скоєнні інкримінованих злочинів, зважаючи, що тяжких наслідків від вчинених останнім кримінальних правопорушень не настало, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення за ним постійного та обов`язкового контролю, тобто із застосуванням положень ст. ст. 75, 76 КК України, звільнивши останнього від відбування основного покарання із випробуванням та поклавши відповідні обов`язки.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.
Судові витрати та речові докази, як зазначено під час судового розгляду стороною обвинувачення, у даному кримінальному провадженні відсутні.
З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370 - 374, 394 КПК України, суд,
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 383, ч. 2 ст. 384 України і призначити йому покарання:
за ч. 2 ст. 383 КК України у вигляді 2 (двох) років обмеження волі;
за ч. 2 ст. 384 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням строком на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього відповідно до положень ст. 76 КК України обов`язки:
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцяти денного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.
Вирок може бути оскаржений в порядку ст. 395 КПК України.
Апеляційну скаргу на вирок може бути подано до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя ОСОБА_1