Справа № 592/1180/16-к
Провадження № 1-кп/592/206/16

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2016 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю потерпілої: ОСОБА_5 ,

за участю захисника: адвоката ОСОБА_6 ,

за участю обвинуваченої: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду в м. Суми кримінальне провадження № 0006905 за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Лебедин Сумської області, яка проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , яка ніде не навчається, яка ніде не працює та офіційно ніде не працевлаштована, незаміжньої, яка має неповну середню освіту, українки, громадянки України, раніше засудженої:

- 05.03.2015 року Лебединським районним судом Сумської області за ч. 1 ст. 190 КК України до позбавлення волі на строк 1 (один) рік, на підставі ст. 75 КК України звільненої від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік;

- 27.10.2015 року Зарічним районним судом м. Суми за ч. 2 ст. 185 КК України до обмеження волі на строк 2 (два) роки, на підставі ст. 75 КК України звільненої від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки (вирок скасований вироком апеляційного суду Сумської області від 10.03.2016 року в частині призначеного покарання) ;

- 10.03.2016 року апеляційним судом Сумської області за ч. 2 ст. 185 КК України до арешту на строк 3 (три) місяці,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

07.10.2015 року близько 10 години 00 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи сама в приміщені кв. АДРЕСА_2 , в квартирі своєї знайомої ОСОБА_5 , де ОСОБА_7 тимчасово проживала, скориставшись тим, що ОСОБА_5 перебувала на навчанні, вирішила незаконно заволодіти золотими виробами, що належать ОСОБА_5 . У цей же день, близько 10 години 00 хвилин, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у виді спричинення матеріальної шкоди власнику майна, діючи умисно, повторно, таємно для оточуючих, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу, ОСОБА_7 викрала з шафи, розташованої в приміщенні зали вказаної квартири, золоті вироби, а саме: чоловічу обручку 585 проби, вагою 2,02 г, вартістю 994,87 грн. , чоловічу печатку 583 проби, вагою 8,6 г, вартістю 4221,14 грн. , жіночий браслет 750 проби, вагою 3,13 г, вартістю 1976,38 грн. , жіночий ланцюг 500 проби, вагою 6,2 г, вартістю 2609,89 грн. , загальна вартість яких, згідно висновку експерта № 119 від 18.01.2016 року, складає 9802,28 грн. . Після чого з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, чим заподіяла ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 9802,28 грн. . У подальшому викраденим майном розпорядилась на власний розсуд, а саме: заклала почергово до ломбардів м. Суми.

Умисні протиправні дії обвинуваченої ОСОБА_7 , які виразилися в таємному, повторному викраденні майна, належного потерпілій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , були кваліфіковані органом досудового розслідування як вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка) , кваліфікуючою ознакою якої є вчинення кримінального правопорушення повторно.

Допитана у відкритому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 свою вину у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, визнала повністю та пояснила суду про те, що у вчиненому вона щиро кається. Також обвинувачена ОСОБА_7 пояснила суду про те, що 07.10.2015 року вона дійсно вчинила крадіжку золотих виробів, належних потерпілій ОСОБА_5 , за обставин, зазначених в обвинувальному акті. Вона просила суд суворо її не карати.

Допитана у відкритому судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 пояснила суду про те, що 07.10.2015 року обвинувачена ОСОБА_7 дійсно вчинила крадіжку належних їй золотих виробів за обставин, зазначених в обвинувальному акті. Вона просила призначити обвинуваченій ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі із реальним його відбуттям, повністю погодившись з думкою прокурора.

Крім повного визнання обвинуваченою ОСОБА_7 своєї вини, її вина у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, повністю підтверджується сукупністю доказів, які є наявними в кримінальному провадженні, а обвинувачення визнається судом доведеним в законному порядку.

Оскільки учасники судового провадження не оспорювали обставин вчиненого злочину та не заперечували проти скороченого судового розгляду, відтак, у суворій відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. За таких обставин суд прийняв рішення про проведення скороченого судового розгляду. Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при ухваленні вироку (а. с. 84) .

Крім того, суд з`ясував, що обвинувачена та потерпіла правильно розуміють зміст наданих їм прав та правові наслідки відмови від таких, що виходить також і з вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи Відносно спрощеного кримінального правосуддя та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, ст. 349 КПК України, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Зіставивши ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і встановлені судом ознаки злочинного діяння, вчиненого обвинуваченою ОСОБА_7 , суд дійшов до висновку про те, що вони відповідають один одному. Таким чином, суд визнає доведеним обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а, отже, її злочинні дії необхідно кваліфікувати як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) , вчинена повторно.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_7 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, вчинений обвинуваченою ОСОБА_7 , згідно ч. 3 ст. 12 КК України, відповідно до класифікації злочинів, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Як особа обвинувачена ОСОБА_7 характеризується наступним чином: - раніше неодноразово засуджена: 05.03.2015 року Лебединським районним судом Сумської області за ч. 1 ст. 190 КК України до позбавлення волі на строк 1 (один) рік, на підставі ст. 75 КК України звільненої від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік; 27.10.2015 року Зарічним районним судом м. Суми за ч. 2 ст. 185 КК України до обмеження волі на строк 2 (два) роки, на підставі ст. 75 КК України звільненої від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки (вирок скасований вироком апеляційного суду Сумської області від 10.03.2016 року в частині призначеного покарання) ; 10.03.2016 року апеляційним судом Сумської області за ч. 2 ст. 185 КК України до арешту на строк 3 (три) місяці (а. с. 86, 95, 96, 98 101, 125, 126, 132, 133) ; - має постійні місце проживання та місце реєстрації (а. с. 87) ; - має задовільний стан здоров`я (а. с. 89, 91, 93) ; - задовільно характеризується за місцем проживання (а. с. 94) .

Згідно ч. 2 ст. 66 КК України при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

Крім того, суд бере до уваги положення п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання № 7 від 24.10.2003 року (із змінами і доповненнями) , згідно якому, виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_7 , згідно ст. 66 КК України, суд вважає: - щире каяття; - активне сприяння розкриттю злочину; - молодий вік винної у вчиненні злочину; - повне визнання своєї вини у вчиненні злочину.

Крім того, враховуючи, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні злочину, мають бути суворо додержані вимоги ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за можливе взяти до уваги наступне.

Можливість врахування обставини, яка пом`якшує покарання винної особи, молодий вік винної у вчиненні злочину обґрунтовується тим, що молодий вік винної межує з віком неповнолітнього, що може свідчити про відсутність у винної стійких злочинних навиків, і, відповідно, про меншу суспільну небезпеку цієї особи.

Можливість врахування обставини, яка пом`якшує покарання винної особи, повне визнання особою своєї вини у вчиненні злочину обґрунтовується тим, що така особа заслуговує поблажливого ставлення до себе, оскільки вона щиро каючись у вчиненні злочину, викладає всі обставини вчиненого, що сприяє встановленню істини по справі, тобто розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої ОСОБА_7 , згідно ст. 67 КК України, суд вважає рецидив злочинів.

Крім того, оскільки після постановлення вироку апеляційним судом Сумської області від 10.03.2016 року по справі № 591/7118/15-к, провадження № 11-кп/788/19/16 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, було встановлено, що засуджена ОСОБА_7 винна ще і в іншому злочині, вчиненому нею до постановлення попереднього вироку, а саме: у вчиненні 07.10.2015 року злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, відтак суд, призначивши покарання за даний злочин, дійшов до висновку про необхідність визначити остаточне покарання обвинуваченій ОСОБА_7 за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК України.

Таким чином, враховуючи тяжкість злочину, особу винної та інші обставини справи, враховуючи думку прокурора ОСОБА_3 , думку потерпілої ОСОБА_5 , думку захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 , думку обвинуваченої ОСОБА_7 , суд дійшов до висновку про можливість і доцільність призначення обвинуваченій ОСОБА_7 покарання, необхідного й достатнього для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів, у виді позбавлення волі на певний строк. Строк позбавлення волі суд визначає, враховуючи ту обставину, що обвинувачена ОСОБА_7 вчинила злочин не вперше, а обвинувальний вирок щодо неї ухвалюється в-четверте.

Початок строку відбування покарання обвинуваченою ОСОБА_7 слід обчислювати з дня її затримання в порядку ст. 208 КПК України, тобто з 25.04.2016 року з 16 години 45 хвилин (а. с. 127, 129 131) .

Цивільний позов у справі потерпілою ОСОБА_5 ані під час досудового розслідування, ані до початку судового розгляду пред`явлений не був (а. с. 1/зв, 5) .

Питання про речові докази слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України (а. с. 4/зв, 102 114) .

Документально підтверджені процесуальні витрати у справі на залучення експерта, згідно довідці № 119 від 18.01.2016 року, пов`язані з проведенням судової товарознавчої експертизи в сумі 184 (сто вісімдесят чотири) гривні 14 копійок слід відшкодувати за рахунок обвинуваченої ОСОБА_7 на користь держави (а. с. 4/зв, 85) .

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний 30.05.2015 року Ковпаківським районним судом м. Суми, продовжений 08.07.2016 року Ковпаківським районним судом м. Суми, щодо обвинуваченої ОСОБА_7 , слід залишити колишнім тримання під вартою до набрання вироком законної сили (а. с. 66, 119) .

В строк відбування обвинуваченою ОСОБА_7 покарання на підставі ч. 5 ст. 72 КК України слід зарахувати час її знаходження під вартою в період часу з 25.04.2016 року до дати ухвалення вироку.

Крім того, суд бере до уваги положення п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання № 7 від 24.10.2003 року (із змінами і доповненнями) , із змісту якого вбачається, що коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Отже, оскільки обвинувачена ОСОБА_7 в червні 2014 року року вчинила злочин, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України, відносно потерпілої ОСОБА_8 , за вчинення якого 05.03.2015 року вона була засуджена Лебединським районним судом Сумської області до обмеження волі на строк 1 (один) рік, а на підставі ст. 75 КК України її було звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік, оскільки обвинувачена ОСОБА_7 07.10.2015 року вчинила злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, відносно потерпілої ОСОБА_5 , за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, відтак застосування принципів поглинання, часткового або повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожен вирок, а саме: вирок Лебединського районного суду Сумської області від 05.03.2015 року по справі № 580/396/15-к, провадження № 1-кп/580/48/15 (а. с. 132, 133) , та даний вирок, тобто вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 29.08.2016 року по справі № 592/1180/16-к, провадження № 1-кп/592/206/16, слід виконувати самостійно. Зазначене також випливає з вироку апеляційного суду Сумської області від 10.03.2016 року по справі № 591/7118/15-к, провадження № 11-кп/788/19/16, який набрав законної сили.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 62, 63 Конституції України; ст. ст. 368 371, 373, 374, 376 КПК України; ст. ст. 11, 12, 50 52, 63, 70, 185 КК України, -

З А С У Д И В :

Визнати ОСОБА_7 винуватою у пред`явленому їй обвинуваченні у вчиненні нею злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з дня її затримання в порядку ст. 208 КПК України, тобто з 25.04.2016 року з 16 години 45 хвилин.

Речові докази, а саме: оригінали договорів ломбардів Скарбниця , Благо , 2 чека та бирку до обручки чоловічої, зберігати в матеріалах даного кримінального провадження.

Документально підтверджені процесуальні витрати у справі на залучення експерта, згідно довідці № 119 від 18.01.2016 року, пов`язані з проведенням судової товарознавчої експертизи в сумі 184 (сто вісімдесят чотири) гривні 14 копійок відшкодувати за рахунок ОСОБА_7 на користь держави.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний 30.05.2015 року Ковпаківським районним судом м. Суми, продовжений 08.07.2016 року Ковпаківським районним судом м. Суми щодо ОСОБА_7 , залишити колишнім тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

В строк відбування ОСОБА_7 покарання на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати час її знаходження під вартою в період часу з 25.04.2016 року до дати ухвалення вироку.

Вирок Лебединського районного суду Сумської області від 05.03.2015 року по справі № 580/396/15-к, провадження № 1-кп/580/48/15, та даний вирок, тобто вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 29.08.2016 року по справі № 592/1180/16-к, провадження № 1-кп/592/206/16, виконувати самостійно.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Ковпаківський районний суд м. Суми, який постановив вирок.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1