Справа № 755/9973/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
в с т а н о в и в:
До слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва надійшло зазначене клопотання слідчого, яке погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 про надання тимчасового доступу до документів, з можливістю їх вилучення, що знаходяться у володінні ПАТ " ІНФОРМАЦІЯ_1 " МФО НОМЕР_1 , що за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з розслідування вказаного кримінального провадження.
У судовому засіданні, слідчий заявлене клопотання підтримав, просив задовольнити з підстав викладених у його мотивувальній частині.
В судове засідання не з`явилися прокурор та представник особи у володінні, якої знаходяться речі і документи, однак суд враховуючи положення ч. 4 ст. 163 КПК України, вважає за можливе розглянути дане клопотання у їх відсутність.
Зокрема, слідчий суддя, дослідивши надані матеріали, заслухавши думку слідчого, приходить до наступного.
З положень ст. 22 КПК України слідує, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Відповідно до норм ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Частина 1 статті 159 КПК України регламентує, що тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії.
Згідно із ч. 5 ст. 163 КПК України слідчий суддя постановляє ухвалу про надання доступу до речей і документів за умови, що сторона кримінального провадження доведе наявність достатніх підстав вважати, що вони можуть перебувати, а бо ж перебували у володінні відповідної фізичної або юридичної особи, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин.
При цьому, ч. 3 та ч. 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі при вирішенні питання надання тимчасового доступу до речей і документів (п. 5 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Однак, слідчим у судовому засіданні не було надано жодних ґрунтовних доказів, які б дали змогу прийти до висновку про неможливість іншим способом довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів (ч. 6 ст. 163 КПК України), зокрема у порядку ст. 93 цього Кодексу.
Акт перевірки ДПІ, на який сторона обвинувачення, посилається у клопотанні, як на одну з підстав надання тимчасового доступу, взагалі не долучено.
Керуючись ст.ст. 131-132, 159-166, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді, та є обов`язковою до виконання на всій території України.

Слідчий суддя: