Ухвала іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 24 березня 2016 року матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000570 за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2015 року щодо ОСОБА_6 .

Вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2015 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Наталівка Солонянського району Дніпропетровської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ст. 336 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

За обставин, встановлених судом та детально описаних у вироку ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за ухилення від призову за мобілізацією.

Так, ОСОБА_6 , перебуваючи з 25 листопада 1992 року на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 як військовозобов`язаний, 04 серпня 2014 року, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , відмовився від подальшого призову за мобілізацією, оголошеного Указом Президента України № 607/2014 «Про часткову мобілізацію», про що зазначив у відповідній заяві на ім`я військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2015 року вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання змінено. Призначено ОСОБА_6 покарання за вчинення злочину, передбаченого ст. 336 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн. В решті вирок суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності винуватості та правильності кваліфікації дій, ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду і призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції з підстав невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості. Вважає рішення апеляційного суду про пом`якшення призначеного ОСОБА_6 покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України безпідставним та вказує, що з огляду на наявні у справі дані про особу засудженого, призначене судом апеляційної інстанції покарання ОСОБА_6 не сприятиме його виправленню та попередженню нових злочинів.
В запереченнях на касаційну скаргу захисник ОСОБА_7 , посилаючись на безпідставність, на його думку, доводів касаційної скарги прокурора просив її залишити без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримання касаційних вимог, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі та запереченнях на неї доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Висновки суду про винуватість засудженого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, доведеність цього обвинувачення та кваліфікація діяння за ст. 336 КК України в касаційній скарзі прокурором не оспорюються.
Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК, суд при виборі покарання зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_6 покарання врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України класифікуються як середньої тяжкості, особу засудженого, який раніше не судимий, працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебував, мав на утриманні двох неповнолітніх дітей, позитивно характеризувався за місцем роботи та проживання, визнав обставиною, яка пом`якшує покарання благодійну допомогу на потреби армії, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи вирок суду першої інстанції за апеляційною скаргою засудженого та його захисника в якій вони ставили питання про звільнення ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, дійшов висновку що з огляду на те, що судовий розгляд у цій справі було проведено в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України так як ОСОБА_6 визнав свою вину та не оспорював правильності встановлених фактичних обставин, висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_6 не розкаявся у вчиненому є упередженими. Взявши до уваги те, що ОСОБА_6 сплачує благодійні внески на підтримку української армії, під час апеляційного розгляду щиро розкаявся у скоєному, апеляційний суд дійшов до висновку про можливість призначення йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України.
За змістом ст. 69 КК України призначення основного покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину з урахуванням особи винного.

Із висновками суду апеляційної інстанції погоджується і касаційний суд та вважає що покарання, призначене ОСОБА_6 із застосуванням ст. 69 КК України є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, адже згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Переконливих доводів про необхідність призначення засудженому більш суворого покарання у касаційній скарзі прокурора не наведено.
Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би безумовними підставами для скасування оскаржуваного судового рішення, а також неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність при розгляді справи в суді касаційної інстанції, не встановлено.
Керуючись статтями 433-436, 441, 442 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:
Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції залишити без задоволення, а ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2015 року щодо ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3