Справа № 474/251/16-к
Провадження № 1-кп/474/21/16
ВИРОК
Іменем України
04.04.16 року смт. Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду угоду про примирення в рамках кримінального провадження № 0000040 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Захарівка, Врадіївського району Миколаївської області, громадянина України, освіта 9 класів, не працюючого, не одруженого, місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 08.04.2003р. Арбузинським районним судом Миколаївської області за ч. 3 ст.185, ст. 304, ч. 3 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі, покарання відбуте, судимість не погашена;

- 14.11.2006р. Врадіївським районним судом Миколаївської області за ст. 395 КК України до 60 годин громадських робіт, покарання відбуте, судимість погашена;

- 23.01.2012р. Врадіївським районним судом Миколаївської області за ч. 2 ст.185 КК України до 6 місяців арешту, покарання відбуте, судимість погашена,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

встановив:
28.03.2016р. до Врадіївського районного суду надійшов обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та угода про примирення між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 05.02.2016р. близько 00 годин 00 хвилин перебуваючи в приміщенні житлового будинку ОСОБА_5 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , куди він прийшов погостити до свого племінника ОСОБА_6 , який являється співмешканцем ОСОБА_5 . Переслідуючи корисливу мету та умисел, направлений на викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , скориставшись відсутністю господарів, які вже заснули, розуміючи, що він може бути не поміченим, повторно та таємно викрав мобільний телефон марки LG, моделі Р 715, білого кольору, IMEI A: НОМЕР_1 , IMEI В: НОМЕР_2 , який був у використанні, вартістю 1 200 грн. в силіконованому чохлі сірого кольору, вартістю 60 грн., з картою пам`яті формату micro SD, об`ємом 4 Гб, вартістю 60 грн., з сім-картою Київстар, вартістю 10 грн. на рахунку якої коштів не було та сім-картою МТС, вартістю 10 грн. на рахунку якої було 0 грн. 23 коп., та музичну колонку, сірого кольору, яка була у використанні, вартістю 100 грн. з картою пам`яті формату micro SD, об`ємом 4 Гб, вартістю 60 грн., які належали ОСОБА_5 . З викраденим ОСОБА_4 зник та розпорядився ним на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 1 440 грн. 23 коп.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано органами досудового розслідування за ч. 2 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Досудовим розслідуванням встановлено обставину, яка в силу приписів ст. 66 КК України пом`якшує покарання - щире каяття та обставину, яка в силу приписів ст. 67 КК України обтяжує покарання - рецидив злочинів.

10.03.2016р. ОСОБА_4 оголошено підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

24.03.2016р. підозрюваний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Захарівка Врадіївського району, мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з одного боку та потерпіла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка та мешканка АДРЕСА_2 , громадянка України, з іншого боку відповідно до вимог глави 35 КПК України уклали угоду про примирення у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000040 від 05.02.2016р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, вчиненого при наступних обставинах:

05.02.2016р. близько 00 годин 00 хвилин ОСОБА_4 перебуваючи в приміщенні житлового будинку ОСОБА_5 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , куди він прийшов погостити до свого племінника ОСОБА_6 , який являється співмешканцем ОСОБА_5 . Переслідуючи корисливу мету та умисел, направлений на викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , скориставшись відсутністю господарів, які вже заснули, розуміючи, що він може бути не поміченим, повторно та таємно викрав мобільний телефон марки LG, моделі Р 715, білого кольору, IMEI A: НОМЕР_1 , IMEI В: НОМЕР_2 , який був у використанні, вартістю 1200 грн. в силіконованому чохлі сірого кольору, вартістю 60 грн., з картою пам`яті формату micro SD, об`ємом 4 Гб, вартістю 60 грн., з сім-картою Київстар, вартістю 10 грн. на рахунку якої коштів не було та сім-картою МТС, вартістю 10 грн. на рахунку якої було 0 грн. 23 коп, та музичну колонку, сірого кольору, яка була у використанні, вартістю 100 грн. з картою пам`яті формату micro SD, об`ємом 4 Гб, вартістю 60 грн., які належали ОСОБА_5 . З викраденим ОСОБА_4 зник та розпорядився ним на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 1 440 грн. 23 коп.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Враховуючи, що кримінальне правопорушення стосується тільки приватних інтересів (особистих та майнових), кримінальне правопорушення належить до злочину середньої тяжкості, ОСОБА_4 частково відшкодував завдані збитки для поновлення матеріального становища потерпілого та зобов`язується до 18.04.2016р. Відшкодувати їх повністю, відповідно до ст. 469 КПК України, сторони добровільно дійшли згоди щодо укладення угоди про примирення.

Згідно ст. 471 КПК України, сторони угоди про примирення узгоджують покарання, та погоджуються на його призначення. Таким чином, сторони погоджуються на призначення кримінального покарання підозрюваному ОСОБА_4 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000040 від 05.02.2016р. За ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 ККУкраїни, у виді позбавлення волі на два роки зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням при умові якщо він на протязі двох років не вчинить новий злочин. Згідно ст. 76 КК України покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Заперечення сторін щодо виду і розміру покарання відсутні.

Сторони усвідомлюють наслідки укладення та затвердження угоди передбачені ст. 473 КПК України.

Наслідки укладення та затвердження угоди для підозрюваного чи обвинуваченого - обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу та відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу, а саме, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь;

для потерпілого - обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Сторони усвідомлюють наслідки невиконання даної угоди передбачені ст. 476 КПК України.

У разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, розглядається в судовому засіданні за участю сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження. Відсутність інших учасників судового провадження не є перешкодою для судового розгляду.

Суд своєю ухвалою скасовує вирок, яким затверджена угода, якщо особа, яка звернулася з відповідним клопотанням, доведе, що засуджений не виконав умови угоди. Наслідком скасування вироку є призначення судового розгляду в загальному порядку або направлення матеріалів провадження для завершення досудового розслідування в загальному порядку, якщо угода була ініційована на стадії досудового розслідування.

Ухвала про скасування вироку, яким була затверджена угода, або про відмову у скасуванні вироку може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

В судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду та винести вирок на підставі угоди про примирення.

Обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та пояснив, що йому цілком зрозумілі надані законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, а також вид покарання, яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом. При цьому обвинувачений повідомив про добровільність своєї позиції, просить суд затвердити угоду про примирення та призначити йому узгоджене покарання.

Потерпіла ОСОБА_5 підтвердила добровільність укладання угоди про примирення та те, що вона цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України. Просила затвердити угоду про примирення.

Щодо відшкодування шкоди заподіяної злочином потерпіла та обвинувачений пояснили, що в угоді вони передбачили повне відшкодування обвинуваченим шкоди до 18.04.2016р. і хоча в угоді не визначено суми, яку обвинувачений має сплатити потерпілій, однак з урахуванням того, що обвинувачений під час досудового розслідування повернув викрадений телефон, вартість якого становить 1 200 грн., а відтак сума невідшкодованої шкоди становить 240 грн. 23 коп., яку обвинувачений зобов`язується сплатити до 18.04.2016р. Крім того, обвинувачений зазначив, що зможе відшкодувати заподіяну своїми злочинними діями шкоду, оскільки має намір працевлаштуватися та отримати позику у своїх рідних.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 , суд приходить до наступного висновку.

Хоча, вказана угода в частині, що стосується визначення її сторонами узгодженого покарання та умов звільнення підозрюваного від його відбування має недоліки, оскільки, згідно приписів ч. 3 ст. 75 КК України, виключно суд має право визначати тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, яку звільнено від відбування покарання з випробуванням (вказана позиція висвітлена також у п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 13 від 11.12.2015р. Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод), однак суд зазначає, що вказана обставина не є підставою для відмови у затвердженні угоди.

Таким чином, зміст угоди про примирення, укладеної 24.03.2016р. між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 в цілому відповідає вимогам ст. 471 КПК України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Згідно ч. 2 ст. 468 та ч. 1 ст. 469 КПК України, угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого.

Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про примирення. Умови угоди повністю відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та закону, інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Покарання, запропоноване сторонами із застосуванням ст. 75 КК України є покаранням, яке відповідає положенням Загальної частини Кримінального кодексу України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, обставини, які пом`якшують його покарання та обставин, які обтяжують покарання, є необхідним та достатнім для виправлення підозрюваного та попередження нових кримінальних злочинів.

Судом не встановлено жодних підстав для відмови в затвердженні угоди про примирення передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України.

З огляду на вищевикладене в сукупності, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди від 24 березня 2016 року про примирення, укладеної між потерпілою ОСОБА_5 і підозрюваним ОСОБА_4 , та призначення останньому узгодженого сторонами покарання, яке буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. При цьому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який є особою раніше судимою, обставину, яка пом`якшує покарання - щире розкаяння та обставину, яка обтяжує покарання - рецидив злочину.

На підставі ст. 100 КПК України речовий доказ по справі - мобільний телефон марки LG, моделі Р 715, білого кольору, IMEI A: НОМЕР_1 , IMEI В: НОМЕР_2 , який був у використанні, підлягає поверненню потерпілій ОСОБА_5 як законному володільцю.

Відповідно до довідки про витрати на проведення експертизи № 204 вартість проведеної товарознавчої експертиз становить 306 грн. 90 коп., а відтак, відповідно до ст. 122 та ч. 2 ст. 124 КПК України, вказана сума підлягає стягненню з ОСОБА_4 на користь держави в особі Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру УМВС України в Миколаївській області.
Керуючись ст.ст. 100, 122, ч. 2 ст. 124, п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373 ст.ст. 374, 474, 475 КПК України, суд, -

ухвалив:
Угоду про примирення від 24 березня 2016 року укладену між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 - затвердити.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, якщо він протягом встановленого судом іспитового строку - 2 (два) роки, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Речовий доказ - мобільний телефон марки LG, моделі Р 715, білого кольору, IMEI A: НОМЕР_1 , IMEI В: НОМЕР_2 , який був у використанні повернути потерпілій ОСОБА_5 як законному володільцю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави в особі Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру УМВС України в Миколаївській області процесуальні витрати, пов`язані із проведенням товарознавчої експертизи в сумі 306 грн. 90 коп.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Врадіївський районний суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 473 КПК України, наслідком укладення та затвердження угоди про примирення є:

для підозрюваного чи обвинуваченого - обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу та відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу;

для потерпілого - обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Згідно ч. 3 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку:

обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;

прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно вручити потерпілій і засудженому.

Суддя ОСОБА_1