АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 214/685/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/340/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
9 серпня 2016р. м.Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у м.Кривому Розі кримінальне провадження, внесене 15.01.2016р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000101 відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженки м.Кривого Рогу, Дніпропетровської області,

українки, громадянки України, з середньо-технічною освітою, одруженої, не

працюючої, маючої на утриманні неповнолітню доньку 2007 р. н.,

зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ,

мешкаючої адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої:

-14.03.2014р. Тернівським районним судом м.Кривого Рогу за
ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді сплати штрафу в розмірі
850 грн.;
02.12.2015р. ухвалою Тернівського тайонного суд м. Кривого Рогу
несплачену суму штрафу в розмірі 850 грн. замінено на покарання
у виді громадських робіт строком на 50 годин, не відпрацьовано 20 год.,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України за апеляційною скаргою заступника прокурора Дніпропетровської області, на вирок Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 2 березня 2016р.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
обвинувачена ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 2 березня 2016р. ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1р., на підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків частково приєднана невідбута частина покарання за попереднім вироком Терінвського районного суду м.Кривого Рогу від 14.03.2014р. у виді штрафу, яке, 02.12.2015р. ухвалою Тернівського районного суду м.Кривого Рогу було замінено на покарання у виді громадських робіт строком на 50 год., на підставі правил п.г ч.1 ст.72 КК України, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1р.1 дн.
На підставі ст.75 КК України звільненої від відбування покарання з випробуванням строком на 1р.
На підставі ст.76 КК України, покладено обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
Питання, щодо речових доказів вирішено.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винною у скоєнні злочину, передбаченому ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, за наступних обставин.
Обвинувачена ОСОБА_6 , повторно, 14.01.2016р., приблизно о 16.00 год., знаходячись у торговельному залі магазину «Торговий Дім», що за адресою: м.Кривий Ріг, пр.Гагаріна 55 б, належний приватному підприємцю ОСОБА_8 , реалізуючи миттєво виниклий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, діючи з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, будучи впевненою, що за її діями ніхто не спостерігає та вони носять таємний характер, намагалась викрасти з прилавку магазину речі, а саме: кофту сітка вартістю 144 грн., лосини жіночі «Bonna» вартістю 471 грн., жіноча сукня вартістю 300 грн., жіноча сукня «Dise» вартістю 438 грн., кофта дитяча вартістю 207 грн., спортивні брюки «Dsquared» вартістю 157 грн., жіноча шапка вартістю 82 грн., плавки чоловічі 41,50 грн., поклала їх до сумки та не розплатилась за товар, намагалась зникнути з місця вчинення кримінального правопорушення разом з викраденим майном, проте була зупинена співробітниками служби охорони, з причин, що не залежали від її волі.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_8 міг бути спричинений майновий збиток на загальну суму 1840,50 грн. (без ПДВ).

Прокурор, в апеляційній скарзі, просить скасувати вирок суду, в частині призначеного покарання у звязку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та ухвалити новий вирок, яким визнати обвинувачену ОСОБА_6 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України та призначити їй покарання у виді арешту строком на 3 міс., та на підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 14.03.2014р. у виді штрафу, яке, 02.12.2015р. ухвалою Тернівського районного суду м.Кривого Рогу було замінено на покарання у виді громадських робіт, строком на 50 год., та на підставі правил п.4 ч.1 ст.72 КК України, остаточно призначити покарання у виді арешту строком на 3 міс. 1 дн.
В іншій частині вирок суду залишити без змін.
Прокурор, обґрунтовуючи апеляційну скаргу вказує, що суд першої інстанції призначив обвинуваченому м`яке покарання, воно не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та його особі, при цьому зазначає на незаконне застосування ст.75 КК України.
Прокурор вважає, що суд першої інстанції застосував кримінальний закон який не підлягає застосуванню, що тягне за собою скасування судового рішення у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Прокурор вказує на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що за попереднім вироком ОСОБА_6 відбувала покарання реально, а тому застосування ст.75 КК України суперечить вимогам ст.71 КК України.
Прокурор зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що обвинувачена, 14.03.2014р. була засуджена вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу за ч.1 ст.185 КК України і їй призначено покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн., яке, 02.12.2015р., ухвалою того ж суду, у зв`язку з несплатою штрафу було замінено покаранням у виді громадських робіт строком на 50 год., яке підлягало реальному виконанню.
Прокурор зауважує, що обвинувачена в період відбуття покарання за попереднім вироком, повторно, 14.01.2016р. вчинила новий злочин, тому застосування судом першої інстанції ст.75 КК України суперечить положенням ст.50 КК України.
Крім того, прокурор, звертає увагу на те, що санкцією ч.2 ст.185 КК України за якою обвинувачується ОСОБА_6 передбачені альтернативні види покарання, такі, як арешт, обмеження або позбавлення волі, тоді, як суд першої інстанції, обравши більш суворий вид покарання, не врахував, що обвинувачена вчинила незакінчений замах на злочин, повністю відшкодувала завдану шкоду, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_9 .
На думку прокурора зазначені ним обставини дають підстави вважати, що призначене ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі повинно бути замінено на більш м`який вид покарання у виді арешту.
Прокурор, в судовому засіданні при апеляційному розгляді, підтримала апеляційну скаргу заступника прокурора області, просила скасувати вирок суду першої інстанції, в частині призначеного ОСОБА_6 покарання та ухвалити новий вирок, яким визнати обвинувачену ОСОБА_6 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, призначивши їй покарання у виді арешту строком на 3 міс., на підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 14.03.2014р. у виді штрафу, яке, 02.12.2015р. ухвалою Тернівського районного суду м.Кривого Рогу було замінено на покарання у виді громадських робіт, строком на 50 год., та на підставі правил п.4 ч.1 ст.72 КК, остаточно призначити покарання у виді арешту строком на 3 міс. 1 дн.
В іншій частині вирок суду залишити без змін.
Обвинувачена ОСОБА_6 , в судовому засіданні, при апеляційному розгляді, не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора.
Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, прослухавши технічний запис судових засідань в порядку підготовки справи до апеляційного розгляду, та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції скасуванню з ухваленням свого вироку, виходячи з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Колегія суддів, перевіривши доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі, та зіставивши їх з доказами, дослідженими і наведеними у вироку суду, вважає їх обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню.
Підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції, відповідно до ч.2 ст.409 КПК України може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а також згідно п.4 ч.1 ст.409 КПК України, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Згідно ст.414 КПК України, не відповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
У разі необхідності неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання, суд апеляційної інстанції, відповідно п.4 ч.1 ст.420 КПК України, скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок.
Колегія суддів, дослідивши матеріали кримінального провадження, прослухавши технічний запис судового засідання, встановила, що ОСОБА_6 , як правильно зазначив у апеляційній скарзі прокурор, 14.03.2014р. була засуджена Тернівським районним судом м. Кривого Рогу за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України і їй було призначено покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн. (ар.пр.49-50, т.1).
Оскільки засуджена ОСОБА_6 в установлений законом строк не сплатила штраф, 02.12.2015р. ухвалою Тернівського районного суду м.Кривого Рогу, на підставі ч.5 ст.53 КК України, покарання у виді штрафу, засудженій було замінено покаранням у виді громадських робіт строком на 50 год. (ар.пр.51, т.1).
Згідно довідки начальника поліції ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , за наказом №69 від 11.02.2016р. відпрацювала 30 год. громадських робіт в Саксаганському ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області (ар.пр.17, т.2).
Злочин за який ОСОБА_6 засуджена оскаржуваним вироком вона вчинила 14.01.2016р., тобто до відбуття призначеного попереднім вироком покарання, що підтверджується зазначеною довідкою.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі, і звільняючи її на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням належним чином не вмотивував прийнятого рішення, і не обговорив питання про призначення покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, передбаченого санкцією ч.2 ст.185 КК України.
У п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003р. №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», звернуто увагу на те, що відповідно до п.1 ст.65 КК України, суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, з урахуванням ступеню тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу, а також враховувати чи щиро розкаялись у вчиненому злочині, чи активно сприяли розкриттю злочину, чи відшкодували завдані збитки тощо, крім того, також звернуто увагу і на те, що коли санкція закону, за яким особу визнано винною, нарівні з позбавленням волі на певний строк передбачає більш м`які види покарання, при постановлені вироку потрібно обговорювати питання про призначення покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, а у разі обрання покарання у виді позбавлення волі це рішення повинно бути вмотивовано у вироку.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не врахував вимоги ст.ст.50, 65 КК України і не взяв до уваги Постанову Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003р. №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», і призначив обвинуваченій покарання яке не відповідає ступеню тяжкості скоєного.
Колегія суддів погоджується з думкою прокурора про те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки наступним обставинам, що ОСОБА_6 вчинила незакінчений злочин, його скоїла в період відбуття покарання за попереднім вироком, що вона у повному обсязі відшкодувала завдані збитки, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призвело до призначення обвинуваченій більш суворого покарання яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та її особі.
З огляду на те, що суд першої інстанції, ухвалив вирок з порушенням вимог ст.50, 65 КК України, призначивши обвинуваченій суворе покарання, виходячи з вимог ст.414, п.4 ч.1 ст.420 КПК України, рішення суду, в частині призначеного покарання підлягає скасуванню та ухваленню свого вироку у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої і неправильного звільнення обвинуваченої від відбування покарання.
Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_6 покарання, колегія суддів, керуючись ст.65 КК України, враховує, ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який згідно ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, її особу, те, що вона раніше судима, новий злочин вчинила в період відбування покарання за попереднім вироком (ар.пр.43,49-50, т.1), однак вона щиро кається у скоєному злочині, викрадені речі повернуті власнику ОСОБА_8 (ар.пр. 13,18, т.1), цивільний позов потерпілою не заявлений (ар.пр.42, т.1), має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ар.пр.46, т.1), під наглядом у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (ар.пр.47-48,т.1).
Обставинами, що пом`якшують покарання колегія суддів визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставини, які обтяжують покарання, колегія суддів не встановила.
Враховуючи вище зазначені обставини, кожне окремо і в їх сукупності, колегія суддів, вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у виді арешту, в межах встановлених у санкції ч.2 ст.185 КК України.
Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 414, п.4 ч.1 ст.420, 374 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області - задовольнити повністю.
Вирок Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 2 березня 2016р., яким ОСОБА_6 визнано винною і засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, в частині призначеного покарання - скасувати.
Призначити ОСОБА_6 покарання за ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України у виді арешту строком на 3 міс., на підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 14.03.2014р. у виді штрафу, яке, 02.12.2015р. ухвалою Тернівського районного суду м.Кривого Рогу було замінено на покарання у виді громадських робіт, строком на 50 год., та за правилами п.4 ч.1 ст.72 КК, остаточно призначити покарання у виді арешту строком на 3міс. 1дн.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.
Строк покарання засудженій ОСОБА_6 обчислювати з моменту її затримання, в порядку виконання вироку.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
У відповідності до вимог ч.6 ст.376 КПК України, копію вироку негайно вручити засудженій та прокурору.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4