Справа № 629/465/16-к
Номер провадження 1-кп/629/121/16
У Х В А Л А
05.04.2016 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, військовозобов`язаного, не працюючого, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 03.03.2011 року Київським районним судом м. Харкова за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України - з іспитовим строком 1 рік;
- 28.10.2011 року Лозівським міським судом Харківської області за ст.ст. 185 ч. 2, 309 ч. 1, 71 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 01.11.2014 року,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 3 ст. 15 - ч. 2 ст. 186, ч.2 ст. 185 КК України,
у с т а н о в и в:
Згідно обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 3 ст. 15, ч.2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України.
12.02.2016 року щодо обвинуваченого ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід - тримання під вартою, 11.04.2016 року спливає шістдесят днів раніше обраного строку тримання під вартою обвинуваченого.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на відсутність підстав для скасування або зміни обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та вказав на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Зазначив, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив тяжкі злочини, може впливати на свідків та потерпілих, які ще не допитані в судовому засіданні, прохав врахувати дані про особу обвинуваченого, що він ніде не працює, раніше притягувався до кримінальної відповідальності.
Обвинувачений, потерпілий не заперечували проти задоволення клопотання прокурора.
Згідно ст. 29 Конституції України ніхто не може бути арештованим або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішення суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч.1 ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, а згідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.
При цьому суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у п. 74 рішення від 10.02.2011 року по справі «Харченко проти України», відповідно до якої «відсутність чітко сформульованих положень, які б визначали, чи можливо належним чином продовжити (якщо так, то за яких умов) застосування на стадії судового слідства запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного на невизначений період на стадії досудового слідства», «не відповідає критерію «передбачуваності закону» для цілей пункту 1 статті 5 Конвенції».
Згідно п.п. 1 і 5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою, відповідно до ч.1 ст. 197 КПК України не може перевищувати шістдесяти днів.
При вирішенні питання доцільності продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого судом встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, раніше судимий, у тому числі за вчинення аналогічного злочину, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються, відповідає особі обвинуваченого та позбавляє його можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню від суду. Тому суд вважає, що зазначені обставини можуть бути достатніми причинами разом з іншими для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк проти України»). Крім того, обвинувачений будучи працездатною особою не працював, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків.
Підстави, за яких судом було застосовано до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та обставини, які при цьому враховувались не змінились, а ризики не зменшились, а тому продовження обвинуваченому строку тримання під вартою є виправданим.
З огляду на вищевикладене, суд не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу, оскільки скасування чи зміна запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший, не пов`язаний з позбавленням волі, може призвести до спроб переховування від суду, а тому, залишає незмінним запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та продовжує його дію на шістдесят днів до 03 червня 2016 року, вважаючи жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, таким, що не може запобігти вищевказаним ризикам.
Крім того, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав і інтересів, в тому числі і потерпілих, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства з боку особи, яка обвинувачується у вчиненні протиправного діяння.
Відповідно до ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 177, 178, 314, 315, 369-372 КПК України, суд
у х в а л и в:
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою задовольнити.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Черкаси, громадянина України, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 3 ст. 15 - ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України, залишити раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, продовживши його дію на строк до шістдесяти днів, тобто до 03 червня 2016 року, в умовах Харківської установи виконання покарань Управління Департаменту пенітенціарної служби України в Харківській області.
Відлік строку продовження дії існуючого запобіжного заходу рахувати з дня винесення ухвали, а саме з 05.04.2016 року.
Копію ухвали направити начальнику Харківської установи виконання покарань УДПС України в Харківській області № 27.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1