Справа № 368/631/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1275/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 25.10.2016

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 жовтня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5

за участю

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 09 серпня 2016 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Лука, Таращанського району, Київської області, громадянина України, розлученого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним за ч.1 ст.185 КК України та призначено покарання у виді штрафу розміром 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., -

ВСТАНОВИЛА:
Згідно вироку, 05.02.2016 року, о 20год. 40хв., ОСОБА_7 , маючи при собі дві банківські картки ПАТ КБ «Приват Банк», видані на ім`я ОСОБА_8 , якими він заволодів без згоди останньої, усвідомлюючи, що за допомогою таких платіжних інструментів обслуговується розрахунковий рахунок останньої, на якому зберігаються грошові кошти у сумі 1000 грн., та знаючи PIN-код до однієї з карток, ОСОБА_9 , маючи намір таємно викрасти чужі гроші , що належали ОСОБА_8 , прийшов до банкомату ПАТ КБ «Приватбанк», розміщеного ззовні будівлі відділення цієї банківської установи за адресою вул. Незалежності, 20-А, м. Кагарлик Київської області, та прикрив власною шапкою встановлену у банкоматі відеокамеру для уникнення можливого викриття у вчиненні злочину.

Після цього, продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, керуючись корисливим наміром, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_7 , упевнившись, що стороні особи поблизу відсутні, а відеокамера у банкоматі його присутність не фіксує, вставив в банкомат банківську карту ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , використовувану ОСОБА_8 для обслуговування свого відкритого у вказаній банківській установі розрахункового рахунку та ввів відомий йому, зі слів останньої у зв`язку з проханням раніш в інший день отримати її кошти, PIN-код картки «1880» для вчинення крадіжки грошей ОСОБА_8 . Отримавши доступ до грошових коштів ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , завершуючи реалізацію свого злочинного умислу, здійснив таємне викрадення грошей ОСОБА_8 у розмірі 900 грн., знявши спочатку 100 грн. та відразу після цього 800 грн. з використанням банківської картки з розрахункового рахунку останньої.

З викраденими грошима ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ними за власним розсудом, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 900 грн.

На вищезазначений вирок, прокурором, було подано апеляційну скаргу, в якій він просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення та дослідити повторно докази, які на думку прокурора є суттєвими. Також ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 2 роки із покладенням обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який в засіданні просив апеляційну скаргу задовольнити з підстав викладених в ній та скасувати вирок від 09.08.2016р., обвинуваченого та потерпілу, які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Однак судом першої інстанції було дотримано вказаних вимог не в повній мірі.

Так в судовому засіданні встановлено, що згідно з обвинувальним актом від 19 квітня 2016 року у кримінальному провадженні № 0000077, ОСОБА_7 , 06.02.2016 приблизно о 19 год. 30 хв. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився по місцю свого проживання у належній йому квартирі АДРЕСА_2 . У цей час він спільно з ОСОБА_10 , яка є його сусідкою та проживає у квартирі АДРЕСА_3 цього ж будинку на першому поверсі та знайомими ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які проживають поблизу, вживали разом алкогольні напої.

У ході вживання алкоголю ОСОБА_9 спільно з усіма вийшов курити зі своєї квартири на площадку сходів перед входом до вказаного житла. ОСОБА_8 у ході розмови повідомила, що має гроші у сумі 1000 грн. ОСОБА_14 на прохання ОСОБА_8 приніс з її незамкненої квартири сумку, з якої остання дістала при ОСОБА_7 свій гаманець, маючи на меті взяти кошти для придбання алкоголю. При цьому ОСОБА_7 помітив у гаманці дві банківські картки «Приватбанку», що використовувалися ОСОБА_8 для обслуговування її розрахункових рахунків у ПАТ КБ «Приватбанк» та зрозумів, що на рахунку останньої у вказаній банківській установі мають бути гроші у розмірі 1000 грн.

Не виявивши грошових коштів в гаманці, ОСОБА_8 попросила ОСОБА_15 віднести сумку до її квартири та покласти на звичне місце у коридорі, що останній і зробив.

Знаючи PIN-код до однієї з вказаних банківських карток ПАТ КБ «ПриватБанк», оскільки за декілька днів до цього ОСОБА_8 , позичаючи йому гроші, повідомила йому такі відомості і передала свою банківську картку для зняття коштів, ОСОБА_7 вирішив вчинити крадіжку грошей останньої.

Реалізовуючи свій злочинний умисел на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_7 дочекався, коли ОСОБА_8 разом з іншими присутніми на площадці сходів зайшли до його квартири, спустився на перший поверх до житла останньої та через незамкнуті вхідні двері проник до коридору квартири АДРЕСА_4 .

Перебуваючи у квартирі ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, дістав з сумки власниці цього житла, що знаходилася у коридорі праворуч від входу на тумбочці, гаманець та вийняв з нього дві банківські картки ПАТ КБ «Приват Банк», видані на ім`я ОСОБА_8 , після чого залишив квартиру та швидко повернувся до місця свого проживання, щоб не викликати підозри у присутніх там осіб, необізнаних про його злочинні дії.

Маючи при собі дві банківські картки ПАТ КБ «Приват Банк», видані на ім`я ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що за допомогою таких платіжних інструментів обслуговується розрахунковий рахунок останньої, на якому зберігаються грошові кошти у сумі 1000 грн., та знаючи PIN-код до однієї з карток, ОСОБА_9 , маючи намір * довести до завершення свій злочинний намір, повідомив присутнім ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 про те, що йде відпочивати в центр міста і попросив залишити його квартиру.

Після цього ОСОБА_7 з місця свого проживання прийшов до банкомату ПАТ КБ «Приватбанк», розміщеного ззовні будівлі відділення цієї банківської установи за адресою вул. Незалежності, 20-А, м. Кагарлик Київської області, та прикрив власною шапкою встановлену у банкоматі відеокамеру для уникнення можливого викриття у вчиненні злочину.

Після цього, продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, керуючись корисливим наміром, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_7 , упевнившись, шо стороні особи поблизу відсутні, а відеокамера у банкоматі його присутність не фіксує, вставив в банкомат банківську карту ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , використовувану ОСОБА_8 для обслуговування свого відкритого у вказаній банківській установі розрахункового рахунку та ввів відомий йому зі слів останньої PIN- код картки «1880» для вчинення крадіжки грошей ОСОБА_8 . Отримавши доступ до грошових коштів ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , завершуючи реалізацію свого злочинного умислу, здійснив таємне викрадення грошей ОСОБА_8 у розмірі 900 грн., знявши спочатку 100 грн. та відразу після цього 800 грн. з використанням банківської картки з розрахункового рахунку останньої.

З викраденими грошима ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ними за власним розсудом, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 900 грн.

Так проаналізувавши всі матеріали в даній справі, колегією суддів було встановлено, що дата вказана в обвинувальному акті, коли саме ОСОБА_7 було вчинено вказане кримінальне правопорушення 06.02.2016 року, не співпадає з датою вчинення злочину, вказаною у вироці суду першої інстанції 05.02.2016 року.

Крім того, не зрозумілий той факт, чому вказана дата була змінена і які причини такого помилкового твердження.

Таким чином, судом у судовому рішенні зроблено висновок, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження. Дані обставини є підставою для скасування судового рішення відносно ОСОБА_7 . Оскільки, особа повинна знати точні дані які їй інкримінують і розуміти від якого обвинувачення вона має захищатися.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року, зазначено, що у тексті підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п.79). У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» №25444/94, п.52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п.58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п.34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини» № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п.3 ст.6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Оскільки суд першої інстанції ухвалюючи вирок від 09 серпня 2016 року допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке не може бути усунуто судом апеляційної інстанції і потребує фактичного уточнення в суді першої інстанції.

Що стосується вимог прокурора, викладених в апеляційній скарзі, про ухвалення апеляційним судом свого вироку на підставі встановлених в суді першої інстанції та вкладених в обвинувальному акті фактичних обставин, то колегія суддів вважає їх безпідставними, керуючись вимогами ч.4 ст.404 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів, дійшла висновку, що вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 09 серпня 2016 року ухвалений з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та є таким, що не ґрунтується на фактичних обставинах справи, має суттєві неточності, а тому апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

При новому розгляді, суду першої інстанції необхідно в повному обсязі дослідити доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора та звернути увагу на ті докази, які мають суттєве значення для прийняття правильного рішення та ті обставини, на які в свою чергу вказав Апеляційний суд.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.
Вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 09 серпня 2016 року, щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст.185 КК України скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
СУДДІ:
________(підпис)_______ ________(підпис)_______ ________(підпис)_______