Справа № 362/166/16-к
Провадження № 1-кп/362/60/16
ВИРОК
Іменем України
Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,
потерпілого - ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Василькова, Київської області, українки, громадянки України, розлученої, освіта середня, не працює, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої /відповідно до ст..89 КК України/, -
в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,
В С Т А Н О В И В:
16 листопада 2015 року, близько 02 год. 30 хв., ОСОБА_7 перебувала за місцем проживання у квартирі АДРЕСА_1 , де також перебував її син ОСОБА_8 ..
В цей час, між нею та ОСОБА_8 виникла сварка, яка переросла в бійку, в ході якої ОСОБА_7 забігла на кухню і схопила зі столу кухонний ніж та через короткий проміжок часу вибігла з квартири з вказаним ножем у під`їзд будинку.
Далі, через короткий проміжок часу, ОСОБА_7 увійшла до квартири, де продовжився конфлікт з ОСОБА_8 в ході якого у останньої виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .
Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_7 умисно нанесла один удар ножем в область живота потерпілого ОСОБА_8 .
Згідно висновку судово-медичної експертизи №572 від 05.01.2016 у ОСОБА_8 , 1984 р. н., мало місце поодиноке сліпе проникаюче в черевну порожнину колото-різане поранення центральної частини передньої черевної стінки з ушкодження тонкої кишки і її брижі.
Вказане колото-різане поранення кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження по критерію небезпеки для життя в момент спричинення, виникло в результаті дії у вказану область тіла потерпілого гострого предмету, що володіє колото-різаними властивостями.
Дії обвинуваченої ОСОБА_7 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння..
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 винною себе в скоєнні описаного в цьому вироку злочину визнала частково, і пояснила, що з 2010 року (коли вона розлучилася з чоловіком) в неї погіршилися відносини з сином. ОСОБА_10 боявся вітчима, але звик жити на всьому готовому. У сина складний характер, він мав проблеми з законом, тричі був засуджений. Вітчим не витримав поведінки ОСОБА_10 і покинув їх, і вони розлучились . У ОСОБА_10 була погана компанія друзів, вона намагалась його контролювати, щоб не пив, лікувала від алкогольної залежності, утримувала його, але грошей не давала. Потерпілий кодувався від алкоголю у березні 2015 року, але три місяці перед подією (серпень, вересень і жовтень) він знову пив. В день події/16.11.2015/ вона пішла в парк «Венеція», щоб забрати ОСОБА_10 , і не допустити вживання ним спиртних напоїв, просила його щоб він не пив, бо закодований, але він на неї накричав. Повернувся додому він ввечері, і ніби ліг спати.. Вона також лягла в своїй кімнаті, коли він почав стукати їй в стінку, він завжди так робить , вона вийшла, дала йому їсти, але він почав її ображати, критикуючи їжу, після чого пішов спати. Потім знову вставав, пив пиво і так продовжувалось десь 5 годин поспіль. Потім ОСОБА_10 зайшов до неї в спальню, ударив її по ногах бильцем від крісла, вона, відштовхнувши його , побігла на кухню. Нерви в неї були на межі. Син прибіг до неї на кухню, притиснув до столу, тикав палкою від крісла. Тоді вона , намацала на столі рукою ніж, взяла його і приставила до свого живота , бо в неї з`явився якийсь відчай чи страх, погрожуючи себе вбити. ОСОБА_10 відсахнувся від неї, а вона в цей час вибігла на східцевий майданчик під`їзда, боса , в халаті. ОСОБА_10 тримав двері квартири, не впускаючи її , а вона просила його впустити,. Тоді він відкрив двері і її , взявши її за волосся, втягнув у квартиру, ніж залишався в її правій руці , а в нього в руці було бильце від крісла. Як вийшов удар з ножем, вона не пам`ятає. ОСОБА_10 взяв її за руку з ножем і все відбулося. Упав ніж, і упав ОСОБА_10 . Потім потерпілий підняв футболку, і вона побачила кров та викликала швидку допомогу. Наносити ножове поранення вона йому не хотіла, син взяв її за руку, в якому був ніж, і чи вона його вдарила, чи він сам наткнувся на ніж, бо був п,яний, при цьому продовжував її ображати. Вона не поїхала відразу до лікарні, бо була в шоковому стані. Міліція приїхала до неї, коли вона була ще вдома. Міліціонери забрали її і добу вона провела у відділку. Кошти на лікування ОСОБА_10 вона відшкодовувала його знайомій дівчині, просила в нього вибачення, але він не пускав її в лікарні до себе. ОСОБА_10 був в лікарні протягом 12 днів і згодом вона перед ним вибачилась за те, що сталося, говорила, що вони обоє винуваті. Умислу на завдання тяжких тілесних ушкоджень своєму сину вона не мала, все трапилось випадково, вона захищалась, він був п`яний, а їй усе накипіло, тому вину визнає частково. Просить суд врахувати поведінку сина, умови, в яких вона вимушена жити, тому суворо її не карати, не позбавляти волі.
Потерпілий ОСОБА_8 суду пояснив, що живе з матір`ю в одній квартирі , стосунки останні півтора року погані, бо він випиває, кодувався, а потім зірвався і знову почав пити. Два тижні до події він був в запої, тому події іноді пам,ятає, іноді ні . Напередодні події мати цілий день розшукувала його по місту, і це відбувається майже завжди, і коли вона знаходить, то між ними відбуваються сварки, бо мати хоче, щоб він не вживав спиртні напої. Того дня /16.11.2015/ він прийшов додому у нетверезому стані, мама була вдома. Він почав до неї чіплятися, ображати, вдарив її кілька разів. Сварка почалась у кімнаті матері. В нього в руках була планка від бильця крісла, якою він погрожував матері. Мати кілька разів вибігала з квартири на східці, бо він її виганяв. Потім обвинувачена забігла на кухню, де взяла ножа і сказала, що себе заріже, він став забирати у неї ножа і в боротьбі все так вийшло, що він сам себе поранив тим ножем. Коли він забирав ножа, то мама його тримала в правій руці. В чиїх руках був ніж в момент удару, він не пам`ятає. Знає, що ніж відразу впав на підлогу. Потім він підняв футболку і побачив, що на ньому кров, і мати відразу викликала швидку допомогу. Причиною конфлікту він вважає свої дії та його нетверезий стан. Подібні конфлікти з матір,ю на протязі півтора року траплялися кілька разів. На даний час з матір,ю примирився, вважає, що удар ножем вийшов випадково, конфліктів зараз немає. Він погано ставиться до того, що мати знаходиться на лаві підсудних, на її покаранні не наполягає, з тим, що оголошував прокурор про умисне заподіяння йому тяжких тілесних ушкоджень , він не згоден.Усвідомлює, що мати хоче як краще, щоб він не пив.Після того, що трапилось мати викликала швидку, оплачувала його лікування . З даного конфлікту зробив висновок, що йому з матір,ю краще жити окремо, але остання дуже хвилюється за нього і тому вибирає з ким йому спілкуватися, через це вони часто конфліктують.
Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що ОСОБА_12 її сусіди, проживають в одному домі . Знає їх протягом трьох років, стосунки нормальні. Все сталося в 3 год. ночі. До неї прийшли працівники міліції разом з ОСОБА_13 і запросили бути понятою, щоб засвідчити те, що сталося.Коли піднімались до них у квартиру, то ОСОБА_14 ( обвинувачана ) дуже плакала. Працівник міліції пояснював, що син бив обвинувачену, а вона захищалася. В квартирі ОСОБА_12 в коридорі були сліди крові. Складався протокол, але вона його не читала. Вдома у ОСОБА_12 увесь час сварки, через те, що ОСОБА_10 п`є горілку, а за пару місяців до цих подій ОСОБА_10 вдарив матір ножем в ногу. Викликали швидку. Обвинувачену ОСОБА_14 вона буйною ніколи не бачила.
Свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що проживає в одному будинку з сім,єю ОСОБА_12 , протягом двох років на одному поверсі, його квартира знаходиться через стінку . Стосунки з ними нормальні. Подія відбулася в листопаді місяці. Він чув крики з 22 год. по 24 год., але що вони кричали, не пам,ятає. Вони/ ОСОБА_12 / виходили на сходинки в під`їзді, там сварилися, але він не виходив . Десь о 6 годині ранку до нього прийшли працівники міліції, розпитували, що він чув вночі, а потім запросили бути понятим при огляді квартири ОСОБА_12 . При огляді квартири він бачив сліди крові на дверях. В квартирі була присутня ОСОБА_14 , ОСОБА_10 не було. Зазначив, що у зв,язку з поведінкою сина ОСОБА_14 (обвинувачена) разів 10 за цей час зверталась до нього за допомогою, бо як син приходить п,яним, так і сварка. Він неодноразово спілкувався з ОСОБА_10 , казав, щоб він не пив, але все повторювалось . ОСОБА_10 пояснював, що саме мати провокує його на таку поведінку. Сварки у них бувають 10-15 разів на місяць, часто доходить до бійки. Про те, щоб ОСОБА_10 ранив свою матір ножем, він знає зі слів обвинуваченої, яка скаржилась йому і показувала рану.
Судом вивчені письмові докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження :
- рапорт чергового Васильківського відділу поліції від 16.11.2016 року про виявлення кримінального правопорушення , відповідно до якого 16.11.2015 року о 03-35 ШМД повідомила про те, що в АДРЕСА_1 потрібна допомога наряду поліції / а.с. 23 /
- рапорт чергового частини Васильківського відділу поліції про виявлення кримінального правопорушення від 16.11.2015, відповідно до якого з реанімації Васильківської ЦРЛ повідомили, що до них доставили гр.. ОСОБА_8 , 1984 р.н., який проживає в АДРЕСА_1 з проникаючим ножовим пораненням черевної порожнини, яке отримав від матері /а.с. 24/;
- протокол огляду місця події від 16.11.2015 року з ілюстративною таблицею, відповідно до якого оглядалась квартира АДРЕСА_1 . Під час огляду, на дверній коробці дверей (що ведуть з коридору до спальні) були виявлені плями бурого кольору, зовні схожі на кров,на висоті 1,5 м. від підлоги , в кухні було виявлено та вилучено два предмети, схожі на ножі. Також було виявлено простирадло з плямами бурого кольору, дерев,яна дошка( бильце ), що стоїть під стіною. /а.с.26-34/;
- довідка Васильківської центральної районної лікарні від 16.11.2015, видана на ім,я ОСОБА_8 ,що він дійсно звертався до приймального відділення Васильківської ЦРЛ 16 листопада 2015 року о 3-50 з діагнозом: проникаюче ножове поранення живота, алкогольне сп`яніння. /а.с.36/;
- довідка Поліклінічного відділення Васильківської ЦРЛ від 16.11.2015, згідно з якою ОСОБА_8 поставлено діагноз: проникаюче ножове поранення черевної порожнини і він перебуває на стаціонарному лікуванні з 16.11.15 /а.с.37/;
- розписка ОСОБА_8 від 09.12.2015 про те, що претензій до своєї матері з приводу завдання йому тілесних ушкоджень він не має і мати не буде. /а.с.40/;
- відповідь Васильківського районного відділення бюро судово-медичної експертизи на запит від 14.01.2016, згідно з якою в Журналі реєстрації потерпілих зареєстрована Постанова про призначення судової експертизи ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за № 555 від 25.11.2015 року , але вказана особа для проходження експертизи не з,явилась /а.с.42/;
- висновок судово-психіатричної експертизи №538 від 18.11.2015, відповідно до якого ОСОБА_7 під час скоєння інкримінованих їй дій страждала та страждає в даний час на демонстративний розлад особистості. ОСОБА_7 під час скоєння інкримінованих дій могла та може в даний час усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру вона не потребує. Клінічних ознак наркоманії та алкоголізму у ОСОБА_7 під час проведення обстеження не виявлено. ОСОБА_7 під час скоєння інкримінованих їй дій в стані фізіологічного афекту не перебувала. При цьому експерти зазначили, що протягом обстеження підекспертна поводиться демонстративно, не виконує інструкцій, займає зовнішньо звинувачувальну позицію до членів комісії , висловлює недовіру , голосно плаче. При викладенні біографічних відомостей не повідомляє про неблагополучні факти, що була неодноразово судимою, судження егоцентричні, категоричні та легковажні. Експерти роблять висновок,що ситуація, яка склалась напередодні правопорушення була достатньо звичною для неї, стереотипною, яка викликала в неї накопичення переживань незадоволення поведінкою сина, на фоні триваючої психотравмуючої ситуації з накопиченням почуттів ображеності, приниженої гідності та самолюбства після чергового конфлікту з сином у підекспертної виникло емоційне збудження , яке знайшло відображення в мотивації її поведінки. Цьому сприяли також притаманні їй риси особистості як схильність до самозаведення , нетерпимість до протидії її устремлінням, демонстративність , нездатність підекспертної до конструктивного вирішення конфліктних стосунків з потерпілим. /а.с.45-47/;
- висновок судової дактилоскопічної експертизи №4-03/2079 від 14.12.2015, відповідно до якого на наданому на дослідження ножі, пронумерований під цифрою 2, та який був виявлений та вилучений 16.11.2015 в ході огляду місця події з квартири АДРЕСА_1 , наявний слід папілярного узору з найбільшими розмірами по вісях 6х11 мм придатний для ідентифікації по ньому особи. Слід папілярного узору пальця руки з найбільшими розмірами по вісях 6х11 мм залишений вказівним пальцем правої руки ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.52-59/;
- висновок експертизи холодної зброї №4-01/2088 від 25.12.2015, відповідно до якого надані на дослідження два предмети схожі на ножі, виявлені та вилучені 16.11.2015 в ході огляду місця події з квартири АДРЕСА_1 , холодною зброєю не являються, а є ножами господарсько-побутового призначення. /а.с. 63-65/;
- висновок судово-медичної експертизи №572 м/д від 05.01.2016, відповідно до якого виходячи із наданої медичної документації на ім`я ОСОБА_8 , 1984 року народження, у останнього мало місце одиночне сліпе проникаюче в черевну порожнину колото-різане поранення центральної частини передньої черевної стінки з пошкодженням тонкої кишки і її брижі. Вказане колото-різане поранення кваліфікується як ТЯЖКЕ тілесне ушкодження по критерію небезпеки для життя в момент спричинення, виникло внаслідок дії у вказану область тіла потерпілого гострого предмета, який володіє колото-різаними властивостями. Можливість виникнення тілесного ушкодження у потерпілого в строки і при обставинах, вказаних в пункту «Встановив» наданої «Постанови», не виключається. Можливість виникнення тілесного ушкодження у потерпілого по механізму, показаному підозрюваною ОСОБА_7 в ході слідчого експерименту з її участю за адресою: АДРЕСА_1 , не виключається./а.с.68-69/;
- висновок судово-психіатричного експертизи №552 від 16.11.2015, відповідно до якого у поведінці ОСОБА_7 при проведенні слідчого експерименту відсутні підстави, які б свідчили, що під експертна надавала показання щодо спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 несамостійно. Ознак психологічного впливу (чи тиску) з боку вербального (мовного) та невербального (інтонаційного, жестово-знакового) під час комунікативного процесу з боку учасників, які були присутні під час проведення слідчого експерименту, на ОСОБА_7 , не визначено. У показаннях ОСОБА_7 під час слідчого експерименту із застосуванням відеозапису ознак фантазування не виявлено. На представленому відеозапису ознак навіювання, впливу, примусу чи інших дій, які могли б спотворити зміст показів ОСОБА_7 не виявлено. ОСОБА_7 не притаманні індивідуально-психологічні особливості, які б здійснили суттєвий вплив на характер її показань. ОСОБА_17 під час скоєння інкримінованих їй дій в стані фізіологічного афекту не перебувала. /а.с. 72-73/;
- протокол проведення слідчого експерименту від 09.12.2015 року, під час якого ОСОБА_7 розповіла про обставини нанесення нею тілесних ушкоджень своєму синові у квартирі АДРЕСА_1 . Підтвердила, що дійсно з сином був конфлікт, через те, що той увесь час вживав спиртні напої. Також під час експерименту ОСОБА_7 сказала, що умислу на завдання тілесних ушкоджень своєму сину не мала. Під час експерименту обвинувачена показала де і як саме відбувався конфлікт, але точно не змогла згадати як наносила удар ножем. /а.с.87-95/
- матеріали, які характеризують особу потерпілого-: витяг з бази АРМОР УІГ ГУ МВС , з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_8 перебуває на обліку як сімейний насильник, протягом 2015 року 15 різв притягувався до адміністративної відповідальності за різні правопорушення/ а.с.39, а з довідки Київського обласного наркологічного диспансеру вбачається, що він протягом 2009-2015 років 6 разів перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом: стан відміни алкоголю неускладнений, синдром залежності від канабіодів, нестійка ремісія»/ а.с. 110/
Аналізуючи показання обвинуваченої в судовому засіданні, її категоричне заперечення про наявність умислу на заподіння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, при цьому твердження, що вона намагалась захистити своє життя , а отже в її діях, на її думку, відсутній склад злочину, передбачений ч.1 ст.121 КК України, позицію захисту, що в судовому засіданні не доведений умисел на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень обвинуваченою, а отже не доведена наявність складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, що обвинувачена діяла в стані оборони,а тому можливе перевищення меж необхідної оборони або необережне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, суд приходить до наступного:
Згідно зі ст. 36 КК України заподіяння шкоди здоров,ю того, хто посягає, при захисті правоохоронюваних інтересів, вчинене в стані необхідної оборони, не тягне за собою кримінальної відповідальності, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони. Як встановлено в судовому засіданні і вбачається з показань обвинуваченої, після того як вона, перебуваючи на східцевому майданчику домоглася, щоб потерпілий не чинив перепон в доступі її до квартири, оскільки вона опинилась там в одному халаті та босоніж, між ними продовжувалась сварка в квартирі, і вона продовжувала тримати у правій руці ніж, при цьому з її показань не вбачається, що останній в цей момент наносив їй будь-які тілесні ушкодження, а тільки, за її твердженням, продовжував ображати, не зазначав про нанесення тілесних ушкоджень обвинуваченій і потерпілий, стверджуючи, що намагався забрати ніж, наявність у обвинуваченої будь-яких тілесних ушкоджень в результаті дій потерпілого не підтверджується і письмовими матеріалами справи, оскільки обвинувачена не з,явилась до судово-медичного експерта для проведення судово-медичної експертизи, що стверджується відповідною довідкою експерта , при цьому в судовому засіданні не встановлено, що саме в цей час потерпілий вчиняв будь-які реальні дії, які б загорожували життю чи здоров,ю обвинуваченої, окрім того, що тримав в руці палицю від крісла, а тому суд робить висновок, що обвинувачена не перебувала в стані необхідної оборони, а тому не могла перевищити її межі, вона перебувала, як зазначили експерти, в стані емоційного збудження, на фоні триваючої психотравматичної ситуації, пов,язаної із взаємовідносинами з сином, яке не досягло глибини фізіологічного афекту, але було вирішальним чинником її подальших дій. Що стосується необережного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень при даних обставинах, про що зазначав захист, враховуючи показання потерпілого, що він сам поранив себе ножем, не конкретизуючи, як саме це сталося.
При цьому суд критично ставить до його показань, враховуючи родинні стосунки між обвинуваченою і потерпілим, а отже бажання поліпшити становище, в якому опинилась мати, перебування останнього в стані алкогольного сп,яніння, запамятування подій, про що він зазначав в своїх показаннях, наявність відбитку вказівного пальця правої руки на ножі саме обвинуваченої , і саме вказівного, що свідчить про утримання ножа саме обвинуваченою, узгодження її показань , даних при слідчому експерименті, що вона присіла і контакт ножа з тілом потерпілого був внизу живота, з висновком судово-медичної експертизи, яка зазначила в мотивувальній частині, що колота рана у потерпілого зліва від пупка на 3 см нижче йде знизу вверх і прямо в черевну порожнину, крім того і відсутність слідів будь-якої іншої особи на ножі, а також відсутність будь-яких пошкоджень на руці потерпілого, так як останній не заявляв про це, що свідчить, що удар наносився саме обвинуваченою , подальшу поведінку потерпілого, який, за твердженням самої обвинуваченої, не хотів бачити її в лікарні, тобто визначився з винністю обвинуваченої, і вона не мала можливості вибачитись перед ним, показання обвинуваченої, які носять характер допустимості: «чи вона вдарила, чи він сам», при цьому суд враховує і показання обвинуваченої під час слідчого експерименту, яка, надаючи велику кількість інформації за поведінку потерпілого протягом тривалого часу та їх стосунки, свій емоційний стан, що стосується обставин причинення тілесних ушкоджень потерпілому ножем, пояснила, що вона відштовхувала потерпілого з ножем в руці, після чого він впав, а на запитання захисника про наявність умислу на нанесення тяжких тілесних ушкоджень, відповіла, що не хотіла цього, все вийшло якось миттєво, вона не знає як, при цьому постійно відволікаючись на свій емоційний стан, наполягаючи на відсутності умислу на спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, а враховуючи з,ясовані в судовому засіданні обставини скоєння кримінального правопорушення, суд не вбачає в діях ОСОБА_7 злочину, передбаченого ст. 128 КК України при з,ясованих обставинах, і вважає таку її позицію захисту як намагання уникнути відповідальності за більш тяжкий злочин. Крім того, суд зазначає, що у випадках, коли умисел винного був спрямований на заподіяння невизначеної шкоди здоров,ю,( як в даному випадку, виходячи з показань обвинуваченої, що вона не мала умислу на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ) відповідальність настає за тілесне ушкодження, яке було фактично заподіяне.
Суд, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням , яке грунтується на всебічному , повному і неупередженому дослідженні всіх обставин даного кримінального провадження , оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості , достовірності , а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв,язку, враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення ОСОБА_7 злочинних дій , поведінку винної та потерпілого, що передувала події, їх стосунки, приходить до висновку, що органи досудового розслідування правильно кваліфікували дії обвинуваченої ОСОБА_7 за ч.1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, оскільки в судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , мало місце; що діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України і що у вчиненні цього кримінального правопорушення винна обвинувачена ОСОБА_7 .
Обставинами, що пом,якшують покарання обвинуваченної ОСОБА_7 , відповідно до ст. 66 КК України суд визнав відшкодування заподіяної шкоди і вчинення злочину під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного неправомірними діями потерпілого.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_7 , відповідно до 67 КК України, судом не встановлено.
Крім того, обираючи обвинуваченій міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, що відноситься, відповідно до ст.12 КК України до тяжких злочинів, обставини його вчинення, мотив, характер діяння, форму і ступінь вини, дані про особу обвинуваченої, наявність пом,якшуючих і відсутність обяжуючих обставин, особу і поведінку самого потерпілого.
Зокрема, суд враховує, що обвинувачена ОСОБА_7 вдев,яте притягується до кримінальної відповідальності, відповідно до витягу з бази даних МВС України, має погашені судимості /а.с. 75-76/, за місцем проживання характеризується посередньо, як особа,що не конфліктує з сусідами, громадський порядок не порушує / а.с. 79 / , на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває / а.с. 80,81 /
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченої, скоєння нею злочину, що відноситься до тяжких злочинів, наслідків, що настали в результаті її дій, враховуючи думку потерпілого, який просить не карати обвинувачену, суд вважає, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів, буде покарання у виді позбавлення волі на певний строк, відповідно до положень ч.2 ст. 65 КК України в межах мінімального строку, передбаченого санкцією ст. 121 ч.1 КК України.
Але враховуючи обставини скоєння злочину, родинні стосунки обвинуваченої і потерпілого, відсутність обтяжуючих і наявність пом,якшуючих обставин, особу і думку потерпілого, який просить не карати обвинувачену, бо не має до неї претензій, її вік, особливості рис її характеру, при відсутності щирого каяття усвідомлення наслідків скоєного, оскільки вибачилась перед потерпілим , її посередню характеристику за місцем проживання, відсутність на даний час інших негативних даних про її особу, і сукупність цих обставин у поєднанні з тяжкістю злочину, що визначена законом, вказують на можливість виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів без ізоляції від суспільства, тому суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченої без відбування покарання з випробуванням, відповідно до ст. 75 КК України, з покладенням на неї обов,язків, передбачених ст. 76 КК України.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Покласти на обвинувачену відшкодування судових витрат.
Запобіжний захід ОСОБА_7 обирався на стадії досудового розслідування у виді домашнього арешту до 28.12.2015 року. На стадії судового розгляду не обирався.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368-371, 395 КПК України, суд, -
ОСОБА_18 визнати винною у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.121 КК України.
Призначити ОСОБА_19 за ч.1 ст.121 КК України покарання у виді 5/п`яти/ років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75,76 КК України звільнити засуджену ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк випробування тривалістю 3/три/ роки, зобов,язавши не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та періодично з`являтись на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції у строки, визначені КВІ.
Іспитовий строк ОСОБА_7 обчислювати з моменту проголошення вироку 14 квітня 2016 року.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави за залучення експертів та проведення Київським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України дактилоскопічної експертизи № 4-03/2079 від 14.12.2015 - 537,60 грн., проведення експертизи холодної зброї № 4-01/2088 від25.12.2015 - 460,80 грн., а всього стягнути 998,40 грн.
Речові докази: простирадло у спецпакеті «Експертна служба№ № 3267758 та ватні тампони у двох паперових конвертах, 2 ножі у спецпакеті «Експертна служба № 3167156, передані на зберігання до камери схову Васильківського відділу поліції ГУНП в Київській області знищити .
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня проголошення через Васильківський міськрайонний суд Київської області.
Копію вироку негайно вручити засудженій ОСОБА_7 і прокурору.
Суддя ОСОБА_20