АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/938/2016 Категорія КК: ч. ч. 1, 2 ст. 286, ч. 2 ст. 289 КК України
Головуючий в суді 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Головуючий в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого, судді-доповідача: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

потерпілих: ОСОБА_7

представника потерпілих: ОСОБА_8

захисника: ОСОБА_9

обвинуваченого: ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0001344 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та представника потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 12 березня 2016 року щодо ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 289 КК України (в ред. від 15.04.2008), ч. 1 ст. 286, ч. 2 ст. 286 КК України (в ред. від 24.09.2008),

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12 березня 2016 року задоволено клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 та звільнено його від кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289 КК України (в редакції від 15.04.2008), ч. 1 ст. 286, ч. 2 ст. 286 КК України (в редакції від 24.09.2008), на підставі Закону України «Про недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань, та визнання такими, що втратили чинність, деяких законів України» від 21.02.2014 №743-VII. Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289 КК України (в редакції від 15.04.2008), ч. 1 ст. 286, ч. 2 ст. 286 КК України (в редакції від 24.09.2008), на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України закрито.

Як зазначено в ухвалі, 18 лютого 2014 року у період часу з 12 год. 00 хв. по 14 год. 00 хв. ОСОБА_10 та невстановлені слідством особи, матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження, перебуваючи біля будинку № 9 по вулиці М. Грушевського., достовірно знаючи, що у цей час працівниками правоохоронних органів здійснюється силовий розгін учасників мирної акції за євроінтеграцію України, які перебували в центральній частині м. Києва в межах «урядового кварталу», діючи умисно, з метою руйнування барикад та інших перешкод, споруджених працівниками правоохоронних органів для зупинення мирної ходи, які розташовувалися на проїзних частинах доріг у центральній частині м. Києва, вирішили незаконно заволодіти транспортним засобом - вантажним автомобілем марки ГАЗ-3309, що перебував на балансі військової частини № НОМЕР_1 управління ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі вч НОМЕР_1 УЗтРК ВВ МВС України) і мав державний реєстраційний номер 0219 Ф4, проте тимчасово на ньому було встановлено державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

З цією метою ОСОБА_10 та невстановлені слідством особи, матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження, 18 лютого 2014 року у період часу з 13 год. 00 хв. по 14 год. 00 хв., перебуваючи біля будинку № 9 по вулиці М. Грушевського, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з метою заволодіння транспортним засобом зупинили вантажний автомобіль марки ГАЗ-3309, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 Ф4 (д.р.н. НОМЕР_2 ), що рухався по вулиці М. Грушевського, під керуванням водія - старшого інструктора з водіння другого стрілецького батальйону військової частини № НОМЕР_1 УзТрК ВВ МВС України ОСОБА_12 , який перевозив пасажира - заступника командира другого батальйону військової частини № НОМЕР_1 УзТрК ВВ МВС України ОСОБА_13 і вантаж - продовольчі та інші товари.

Після зупинки автомобіля, застосовуючи силу стосовно ОСОБА_12 і ОСОБА_13 та погрозу застосування насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, ОСОБА_10 разом з невстановленими слідством особами, матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з метою заволодіння транспортним засобом, витягли їх з кабіни вказаного вантажного автомобіля.

Далі, у період часу з 13 год. 00 хв. по 14 год. 00 хв. 18 лютого 2014 року, ОСОБА_10 , продовжуючи реалізовувати злочинний умисел, спрямований на заволодіння транспортним засобом, достовірно знаючи, що у цей час працівниками правоохоронних органів здійснюється силовий розгін учасників мирної акції за євроінтеграцію України, які перебували в центральній частині м. Києва в межах «урядового кварталу», діючи умисно, з метою руйнування барикад та інших перешкод, споруджених працівниками правоохоронних органів для зупинення мирної ходи, які розташовувалися на проїзних частинах доріг у центральній частині м. Києва, сів за кермо вантажного автомобіля марки ГАЗ-3309, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 Ф4 (д.р.н. НОМЕР_2 ), та почав рух на ньому по вулиці М. Грушевського.

Тим самим ОСОБА_10 18 лютого 2014 року незаконно заволодів транспортним засобом - вантажним автомобілем марки ГАЗ-3309, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 Ф4 (д.р.н. НОМЕР_2 ), власником якого є військова частина № НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до висновку від 19.08.2015 № 13026/15-54, за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи, ринкова вартість вказаного транспортного засобу станом на 18 лютого 2014 року складає 30 746, 27 (тридцять тисяч сімсот сорок шість) гривень.

Заволодівши транспортним засобом - вантажним автомобілем марки ГАЗ-3309, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 Ф4 (д.р.н. НОМЕР_2 ), у період часу з 13 год. 00 хв. по 14 год. 00 хв. 18 лютого 2014 року (більш точний час слідством не встановлено) ОСОБА_10 почав рух на ньому по вулиці М. Грушевського у напрямку Кріпосного провулка у м. Києві.

Далі, на перехресті вул. М. Грушевського та Кріпосного провулка, біля будинку № 28/2, що розташований по вул. М. Грушевського у м. Києві, у період часу з 13 год. 30 хв. по 14 год. 20 хв. 18 лютого 2014 року ОСОБА_10 , керуючи вантажним автомобілем марки ГАЗ-3309, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 Ф4 (д.р.н. НОМЕР_2 ), при виконанні повороту ліворуч, на Кріпосний провулок, у порушення вимог п. 1.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, здійснив частковий виїзд за межі проїзної частини дороги та біля пішохідного тротуару здійснив наїзд передньою частиною автомобіля на військовослужбовця військової частини № НОМЕР_4 управління ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_14 , а на самому пішохідному тротуарі - на військовослужбовця вказаної військової частини ОСОБА_15 .

Від зіткнення ОСОБА_14 та ОСОБА_15 впали на землю, а ОСОБА_10 , керуючи вантажним автомобілем ГАЗ-3309, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 Ф4 (д.р.н. НОМЕР_2 ), не змінюючи швидкості руху автомобіля продовжив рух у напрямку вулиці Інститутської.

Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_14 спричинені тілесні ушкодження у вигляді внутрішньо-м`язової гематоми у верхній третині лівого стегна, які відносяться згідно з висновком експерта від 12.10.2015 № 2094 до легких тілесних ушкоджень, а ОСОБА_15 спричинені тілесні ушкодження у вигляді обширної підшкірної гематоми лівого стегна, яка нагноїлася із подальшим розвитком післятравматичних запальних змін підшкірної клітковини, що належить до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості, та закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, яка відноситься до легкого тілесного ушкодження згідно з висновком експерта від 12.10.2015 №2095.

Таким чином, вищевказаними діями ОСОБА_10 грубо порушені правила безпеки дорожнього руху, передбачені п. 1.5 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого потерпілому ОСОБА_15 спричинені середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Далі, у період часу з 14 год. 00 хв. по 14 год. 30 хв. 18 лютого 2014 року ОСОБА_10 , керуючи вантажним автомобілем марки ГАЗ-3309, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 Ф4 (д.р.н. НОМЕР_2 ), продовжив рух по Кріпосному провулку у напрямку вул. Інститутської.

У цей час на Кріпосному провулку працівниками правоохоронних органів відбувався силовий розгін учасників мирної акції за євроінтеграцію України, які перебували на Майдані Незалежності та в центральній частині м. Києва в межах «урядового кварталу», під час якого на проїзній частині дороги були учасники мирної акції протесту та працівники правоохоронних органів.

При цьому ОСОБА_10 , усвідомлюючи дорожню обстановку, продовжив керування вищевказаним вантажним автомобілем, створюючи при цьому небезпеку та загрозу життю або здоров`ю громадян, які в цей час перебували на проїзній частині дороги, чим порушив вимоги п. 1.5 Правил дорожнього руху України.

На перехресті вул. Інститутської та Кріпосного провулка ОСОБА_10 виконав розворот та продовжив рух у зворотному напрямку, по Кріпосному провулку у напрямку вул. М. Грушевського.

Близько 14 год. 30 хв. 18 лютого 2014 року біля будинку № 28/2, що розташований по вул. М. Грушевського у м. Києві, ОСОБА_10 , продовжуючи рух за кермом вантажного автомобіля марки ГA3-3309, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 Ф4 (д.р.н. НОМЕР_2 ), по проїзній частині дороги Кріпосного провулку у напрямку вулиці М. Грушевського, у порушення п. 1.5 Правил дорожнього руху України, не змінюючи напрямку руху та не вибравши в установлених межах безпечної швидкості руху, відповідну дорожній обстановці, за якої він міг би здійснити повну зупинку транспортного засобу з метою уникнення наїзду на перешкоду, вчинив наїзд передньою частиною вантажного автомобіля марки ГАЗ-3309, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 Ф4 (д.р.н. НОМЕР_2 ), на міліціонера відділення № 2 оперативної роти № 2 батальйону міліції особливого призначення «Беркут» ГУ МВС України в Харківській області ОСОБА_16 , який стояв на проїзній частині дороги, повернутий правим боком тіла (обличчям) до автомобіля.

Від вказаного зіткнення ОСОБА_17 впав на проїзну частину дороги, а ОСОБА_10 , керуючи вказаним транспортним засобом, не змінюючи швидкості руху автомобіля, продовжив рух у напрямку вул. М. Грушевського.

Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_18 спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої травми правого колінного суглоба: імпресійний (ударний) перелом латерального мищелку стегнової кістки справа; ушкодження передньої хрестоподібної зв`язки (що супроводжувалося синовіїтом, більш вираженим у летеральній навколосуглобній кишені), яка відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості згідно з висновком експерта від 15.09.2015 № 1304/е.

Таким чином, вищевказаними діями ОСОБА_10 грубо порушені правила безпеки дорожнього руху, передбачені п. 1.5 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого потерпілому ОСОБА_18 спричинені середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Далі, близько 14 год. 30 хв. 18 лютого 2014 року, біля будинку № 28/2, що розташований по вул. М. Грушевського в м. Києві, ОСОБА_10 , продовжуючи рух за кермом вантажного автомобіля марки ГАЗ-3309, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 Ф4 (д.р.н. НОМЕР_2 ), по проїзній частині дороги Кріпосного провулка в напрямку вулиці М. Грушевського, у порушення вимог Правил дорожнього руху України, не змінюючи напрямку руху та не вибравши в установлених межах безпечної швидкості руху, відповідну дорожній обстановці, за якої він міг би здійснити повну зупинку транспортного засобу з метою уникнення наїзду на перешкоду, вчинив наїзд передньою частиною вантажного автомобіля марки ГАЗ - 3309. державний реєстраційний номер НОМЕР_3 Ф4 (д.р.н. НОМЕР_2 ), на ОСОБА_19 , що приймав участь у мирних акціях протесту за євроінтеграцію України та який рухався попереду вантажного автомобіля ГA3- 3309 приблизно в попутному з ним напрямку в стані бігу, намагаючись уникнути зіткнення із зазначеним транспортним засобом.

Від вказаного зіткнення ОСОБА_19 впав на проїзну частину дороги, а ОСОБА_10 , керуючи вказаним транспортним засобом, не змінюючи швидкості руху автомобіля, продовжив рух, внаслідок чого здійснив наїзд колесами вантажного автомобіля ГАЗ-3309, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 Ф4 (д.р.н. НОМЕР_2 ), на різні частини тіла потерпілого ОСОБА_19 , який перебував на проїзній частині дороги в горизонтальному положенні.

Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_19 спричинені тілесні ушкодження у вигляді важкої сполученої травми голови та тулубу, а саме відкритої черепно-мозкової (черепно-лицевої) травми у вигляді вираженої деформації голови зі сплющенням її по передній поверхні (більше зліва), в напрямку з спереду до заду, зліва направо з відділенням мозкового детриту з правого вушного ходу, множинних саден та синців на обличчі (в лівій вилично-щічній ділянці та правій щічній ділянці фігурні синці схожі на негативний відбиток протектора автомобільної шини), розповсюджених крововиливів у з`єднувальні оболонки очей, в слизову оболонку губ, в м`які тканини лівої лобово-скронево-тім`яної ділянки та правої скронево-тім`яної ділянок, м`які тканини обличчя, множинних переломів кісток обличчя, фрагментарно-осколкових переломів склепіння та основи черепу, двосторонніх крововиливів під тверду мозкову оболонку (об`ємом біля праворуч біля 50 см куб., ліворуч - біля 30 см куб.), двосторонніх розповсюджених крововиливів під м`яку мозкову оболонку над півкулями головного мозку, часткового розмізчення м`якої мозкової оболонки і тканини головного мозку та крововиливів в шлуночки головного мозку; тупої закритої травми грудей та живота у вигляді масивних просочуючих крововиливів в м`які тканини правої задньо-бічної поверхні грудної клітки, клітковину переднього межистіння. у жирову капсулу правої нирки, множинних переломів ребер праворуч та ліворуч (більше праворуч), місцями з розривами пристінкової плеври, через плеврального розриву правої легені, забоїв обох легень по задніх поверхнях, крововиливів в корені тегень, «аспіраційних» крововиливів в тканину легень (в невеликій кількості), перелому правої лопатки; правостороннього гемотораксу (біля 400 мл рідкої крові в правій плевральній порожнині), гемоперитонеуму (біля 500 мл рідкої крові з тканинним детритом в черевній порожнині), розриву печінки між правою та лівою частками уздовж серпоподібної зв`язки з розміченням тканини печінки, горизонтального прямолінійного садна в поперековій ділянці на висоті 108 см від рівня підошовної поверхні стоп, які спричинили смерть потерпілого.

Вищевказані тілесні ушкодження, відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 03.06.2015 № 172/15, утворилися в умовах дорожньо-транспортної пригоди, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень і перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого ОСОБА_19 .

Таким чином, вищевказаними діями ОСОБА_10 грубо порушені правила безпеки дорожнього руху, передбачені п.п. 1.5, 31.4.7 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого спричинено смерть потерпілого ОСОБА_19 .

Рішення суду про звільнення ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження обґрунтоване тим, що відповідно до статті 1 Закону України «Про недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань, та визнання такими, що втратили чинність, деяких законів України», слід звільнити від кримінальної відповідальності в порядку та на умовах, визначених цим Законом, осіб, які були учасниками масових акцій протесту, що розпочалися 21 листопада 2013 року, та є підозрюваними або обвинуваченими (підсудними) у вчиненні в період з 21 листопада 2013 року по день набрання чинності цим Законом включно дій, які містять ознаки кримінальних правопорушень, передбачених, зокрема статтями 286, 289 Кримінального кодексу України, за умови, що ці дії пов`язані з участю у масових акціях протесту, які розпочалися 21 листопада 2013 року, закрити відповідні кримінальні провадження.

Судом встановлено, що ОСОБА_10 був учасником масових акцій протесту, про що він подав суду відповідні заяви у відповідності до ст. 1 ЗУ «Про недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань, та визнання такими, що втратили чинність, деяких законів України», та вказані обставини не заперечуються іншими учасниками провадження - прокурором, потерпілими та їх представником.

Як викладено в обвинувальному акті, дії ОСОБА_10 були направлені на руйнування барикад та інших перешкод, які розташовувались на проїзних частинах доріг у центральній частині м. Києва та були споруджені працівниками правоохоронних органів для зупинення мирної ходи, тобто його дії безпосередньо пов`язані із участю в масових акціях протесту. При цьому, як вбачається зі змісту обвинувачення, ОСОБА_10 не переслідував мети спричинення потерпілим тілесних ушкоджень чи смерті, що в свою чергу виключало би кваліфікацію його дій за ст. 286 КК України.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції через неправильне застосування кримінального закону, істотне порушення кримінального процесуального закону. Кримінальне провадження направити на новий розгляд до Печерського районного суду м. Києва в іншому складі суду.

Вважає, що вказана ухвала суду є незаконною, такою що підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону, внаслідок істотних порушень кримінального процесуального закону.

Зазначає, що розділом 9 Кримінального кодексу України «звільнення від кримінальної відповідальності» не передбачено звільнення від відповідальності на підставі окремих Законів України.

Судом в порушення ч. 3 ст. 9, ст. 285, ч. 1 ст. 44, ч. 3 ст. 288, розділу 9 КПК України застосовано до обвинуваченого ОСОБА_10 . Закон України «Про недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань, та визнання такими, що втратили чинність, деяких законів України», що є порушенням ч. 1 ст. 413 КПК України, а саме неправильне застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення.

Відповідно до статей 45 та 46 КК України передумовою звільнення від кримінальної відповідальності є вчинення особою вперше злочину невеликої тяжкості або необережного злочину середньої тяжкості, а відповідно до статей 47 та 48 КК України - вчинення вперше злочину невеликої або середньої тяжкості. ОСОБА_10 обвинувачується з поміж іншого в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, що спричинило смерть потерпілого, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, в свою чергу звільнення від кримінальної відповідальності за тяжкий злочин є порушенням норм Кримінального кодексу України.

Кримінальним кодексом України взагалі не передбачено звільнення особи від кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину.

Звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_10 не відповідатиме суті (духу) Закону України «Про недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань, та визнання такими, що втратили чинність, деяких законів України». Також відповідно до Пояснювальної записки до проекту даного Закону в якій зазначено, що відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

В п. 4 Пояснювальної записки зазначено, що основними нормативно-правовими актами у даній сфері правого реагування є Конституція України, Кримінальний кодекс України, Кодекс України про адміністративні правопорушення, Кримінальний процесуальний кодекс України, Кримінально - виконавчий кодекс України.

Звільнення відповідно до Закону України «Про недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань, та визнання такими, що втратили чинність, деяких законів України» має на меті звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, пов`язаних з порушенням прав осіб учасників акцій протесту, які перестають охоронятися законом, як протидія тиранії та гнобленню з боку держави до яких особа вдається як до засобу крайньої необхідності до усіх можливих способів захисту своїх прав та своєї людської гідності, які порушуються державою.

В свою чергу, одне із кримінальних правопорушень у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_20 вчинено відносно учасника масових акцій протесту, що розпочалися 21 листопада 2013 року, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_19 , яким не порушувались права обвинуваченого ОСОБА_10 , як учасника акцій протесту. Тому злочинні дії ОСОБА_10 по відношенню до ОСОБА_19 не є такими діями під час масових акцій протесту, які вчинялись ОСОБА_10 для захисту своїх прав, що виключає звільнення останнього від кримінальної відповідальності.

Крім того, судом грубо порушено ч. 2 ст. 288 КПК України, щодо необхідності з`ясування думки потерпілого щодо можливості звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

В порушення вказаної норми в судовому засіданні 07 грудня 2015 року від обвинуваченого ОСОБА_10 надійшло клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення останнього від кримінальної відповідальності та в судовому засіданні оголошено перерву.

12 березня 2016 в судове засідання не з`явились потерпілі ОСОБА_17 , ОСОБА_21 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 представник потерпілого - Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_22 від яких надійшли заяви до суду про проведення розгляду справи без їх участі. Суд при прийняті рішення, в порушення вказаної норми не з`ясував думку вказаних потерплих щодо можливості звільнення обвинуваченого ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності, що є суттєвим порушенням ч. 2 ст. 288 КПК України так як суд зобов`язаний з`ясувати дану думку, що є порушенням ст. 413 КПК України, а саме неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення.

В апеляційній скарзі з доповненнями представник потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Вважає, що ухвалу суду першої інстанції винесено всупереч закону із порушенням норм матеріального та процесуального права, вона є необґрунтованою і тому підлягає скасуванню в повному обсязі.

Звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_10 не відповідає Закону України « Про недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань, та визнати таким, що втратили чинність, деяких законів України», оскільки звільнення відповідно до вказаного Закону має на меті звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, пов`язаних з порушенням прав осіб учасників акцій протесту, які перестають охоронятися законом, як протидія тиранії та гнобленню з боку держави до яких особа вдається як до засобу крайньої необхідності до усіх можливих способів захисту своїх прав та своєї людської гідності, які порушуються державою.

Проте суд не надав належну оцінку тому факту, що злочин, вчинений ОСОБА_23 по відношенню до ОСОБА_19 , який загинув від наїзду автомобіля під керуванням ОСОБА_24 , та який був активним учасником протестів, сотником Івано-Франківської сотні ВО «Свобода», та проти ще однієї не встановленої особи, на яку було вчинено наїзд ОСОБА_25 не був вчинений з метою захисту прав учасників протестів і не був викликаний необхідністю протистояти тиранії і гнобленню з боку держави. ОСОБА_19 не порушував жодних прав ОСОБА_10 і інших протестувальників. ОСОБА_19 і інший постраждалий протестувальник не був агентом держави, жодним чином не виконували функцію, не були інструментом гноблення протестувальників, оскільки самі були активними учасниками протестів.

Відтак суд застосував норми даного Закону, до правовідносин, які ним не врегульовані, оскільки норми Закону не мають застосовуватись до правовідносин, які склались між самими учасниками протестів, зокрема він не поширюється на злочини, вчинені одними учасниками протестів щодо інших учасників протестів.

Тобто мало місце неправильне застосування судом кримінального закону, що згідно ст. 409 КПК є підставою для скасування судового рішення.

Крім того, висновок суду першої інстанції про те, що всі, злочини, вчинені ОСОБА_10 , згідно наданого до суду обвинувального акту, включно із злочином, передбаченим ч. 2 ст. 286 КК України наїздом на ОСОБА_19 , який спричинив смерть останнього, були направлені на руйнування барикад та інших перешкод, які розташовувались на проїзних частинах доріг у центральній частині м. Києва та були споруджені працівниками правоохоронних органів для зупинення мирної ходи, тобто його дії безпосередньо пов`язані із участю в масових акціях протесту, не відповідає фактичним обставинам справи, не випливає ні з обвинувального акту, а ні з матеріалів кримінального провадження, які не досліджувались під час судового засідання.

Оскільки в Кріпосному провулку не було споруджено жодних барикад правоохоронцями, ОСОБА_19 не перебував поруч з такими барикадами і жодним чином наїзд на ОСОБА_19 і взагалі проїзд по зустрічній смузі в Кріпосному провулку із наїздом на двох протестувальників, в результаті чого один із них загинув, жодним чином не наближує мети руйнування барикад, споруджених правоохоронцями, як це зазначено в оскаржуваній ухвалі.

Право людини на життя - це конституційне право, яке не може бути обмеженим за будь-яких обставин. Обов`язок держави - захищати життя людини. Жодний закон не може звужувати обсяг зазначених в Конституції прав.

Статтею 285 КПК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. Відповідно до ст. 3 КК України законодавство України про Кримінальну відповідальність становить виключно Кримінальний кодекс України. А закони про кримінальну відповідальність, прийняті після Кримінального кодексу України, мають до нього включатись. Крім того, всі ці норми мають відповідати Конституції України, та нормам чинних міжнародних договорів, зокрема Конвенції з прав людини.

Відтак є колізія між нормами Закону, нормами КПК України, КК України, Конституції України та Європейською конвенцією з прав людини, яка має вирішуватись на користь нормативних актів вищої юридичної сили.

Тобто, застосування зазначеного Закону можливо лише в частині, в якій це не суперечить міжнародним зобов`язанням України, зокрема, Європейської конвенції з прав людини, Загальної декларації прав людини. Враховуючи принцип верховенства права, це означає, що норми цього Закону не можуть трактуватись таким чином, що під час протесту і під час повстання, яке фактично відбулося в період жовтня 2013 лютого 2014 року і юридично знайшло своє закріплення в даному Законі, право і кримінальний закон взагалі не діють і дозволено порушення базових прав людини виключно на підставі того, що суб`єкт порушення є учасником протесту. Від кримінальної відповідальності звільняються лише ті особи, які вчинили діяння, що має зовнішні ознаки перелічених в Законі злочинів з метою протистояння тиранії і захисту своїх прав і свобод в умовах неможливості захисту їх державою. Таким чином злочини, вчинені одними учасниками протестів проти інших учасників протестів не підпадають під дію даного Закону. Оскільки будь-яке інше рішення буде порушенням принципу верховенства права і законності, а також порушенням Україною взятих на себе міжнародних зобов`язань.

Крім того, судом грубо порушено ч. 2 ст. 288 КПК України, щодо необхідності з`ясування думки потерпілого щодо можливості звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, оскільки 12 березня 2016 р. в судове засідання не з`явились потерпілі ОСОБА_17 , ОСОБА_21 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , представник потерпілого - Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_22 , від яких надійшли заяви до суду про проведення розгляду справи без їх участі. Виявляючи бажання про розгляд справи без їх участі, потерпілим не було відомо про розгляд такого важливого для справи клопотання, як клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, так як в матеріалах справи таке клопотання було відсутнє. Проте, при прийнятті рішення задовольнити клопотання сторони захисту, суд не виявив за необхідне повідомити ОСОБА_26 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 представника потерпілого - Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_22 про саме існування такого клопотання і про можливість подати на нього заперечення.

Отже, суд при прийняті рішення, в порушення ч. 2 ст. 288 КПК України не з`ясував думку вказаних потерпілих щодо можливості звільнення обвинуваченого ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності, що є суттєвим порушенням цієї норми так як суд зобов`язаний з`ясувати дану думку. Це безумовно є порушенням ст. 413 КПК України, а саме неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, потерпілої ОСОБА_7 та її представника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_9 , які заперечували проти задоволення апеляційних скарг, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та представника потерпілих підлягають задоволенню, з наступних підстав.

У відповідності з ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно положень ч. ч. 1, 2 ст. 288 КПК України розгляд клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності здійснюється у присутності сторін кримінального провадження та потерпілого в загальному порядку, суд зобов`язаний з`ясувати думку потерпілого щодо можливості звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що судове засідання у вказаному кримінальному провадженні 12 березня 2016 року проведено без участі потерпілих ОСОБА_26 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , представника потерпілого - Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_22 , при цьому в матеріалах кримінального провадження відсутні дані про належне повідомлення у відповідності з вимогами ст. ст. 134-136 КПК України потерпілих про дату, час і місце розгляду кримінального провадження, так як у матеріалах кримінального провадження відсутні дані про відправлення повідомлень про розгляд справи, а також зворотні повідомлення з розписками потерпілих про їх отримання.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, зокрема, якщо встановлено порушення, передбачені п. 5 ч. 2 ст. 412 цього Кодексу.

За таких обставин апеляційна скарга прокурора та представника потерпілих в частині необхідності скасування вироку суду першої інстанції підлягає задоволенню, а інші доводи апеляційний скарг мають бути враховані при новому розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та представника потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 12 березня 2016 року, якою звільнено ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 286, ч. 2 ст. 286 КК України та закрито кримінальне провадження № 0001344 на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КК України скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження № 0001344 щодо ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 286, ч. 2 ст. 286 КК України в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ ________________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4