Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/931/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 115 (93, 94) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.11.2016 року м. Кропивницький
Колегія суддів Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
представника виправної колонії № 6 ОСОБА_8 ,
переглянула, за участю засудженого у режимі відеоконференції із Кіровоградською виправною колонією № 6, у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому, за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 , ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16 вересня 2016 року, якою клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гаврилівка Каланчакського району Херсонської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, проживав до засудження по АДРЕСА_1 , неодноразово судимого, востаннє, по теперішньому провадженні:

-14.04.2010 року Апеляційним судом Кіровоградської області за п. 4, п. 10, п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 152, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років,
залишено без задоволення.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда постановлено відмовити у задоволенні клопотання, внесеного засудженим ОСОБА_7 , про заміну йому невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким у виді обмеження волі.

В обґрунтування постановленого судового рішення судом першої інстанції зазначено про встановлення під час судового розгляду недостатності підстав, що свідчили б про те, що ОСОБА_7 став на шлях виправлення, довів вказане своєю поведінкою та ставленням до праці, а тому застосування положень ст. 82 КК України у даному випадку неможливе.

Із судовим рішенням суду першої інстанції не погоджується засуджений ОСОБА_7 , який оскаржує його в апеляційному порядку та в апеляційній скарзі просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, задовольнити клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким..

В обґрунтування вимог апеляційної скарги наводить наступні доводи.

Судом першої інстанції порушено вимоги Кримінального процесуального кодексу України, судове рішення є незаконним, немотивованим.

В ухвалі суду не умотивовано висновків суду, не умотивовано, за яких підстав відхилені доводи засудженого.

Зокрема, вказує на наявність у нього вісім заохочень, а стягнення зняті в передбаченому та установленому порядку.

Судом не взято до уваги те, що він одружений, наявна неповнолітня дитина на утриманні, посередньо характеризується, працює днювальним у ВСПС № 2.

Не відповідають дійсності твердження суду про те, що він не був працевлаштований, оскільки відпрацював аж 594 години по благоустрою території колонії.

За таких підстав вважає можливим замінити йому невідбуту частину призначеного покарання більш м`яким.

Також, засудженому ОСОБА_7 , відповідно до заявленого ним клопотання, ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 09 листопада 2016 року призначено адвоката з числа адвокатів Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Кіровоградській області.

В судове засідання призначений засудженому адвокат ОСОБА_9 з невідомих причин не з`явився, будучи повідомленим про дату та час судового засідання ( за означеним фактом суддею-доповідачем вжито відповідних заходів щодо повідомлення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Кіровоградської області заява, скерована до КДКА, долучається до матеріалів кримінального провадження ).

В судовому засіданні колегією суддів з`ясовано думку засудженого ОСОБА_7 про можливість провадити апеляційний перегляд оскаржуваної ухвали місцевого суду за відсутності захисника, на що засуджений висловив свою згоду провести апеляційний перегляд без захисника.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, у дебатах думку засудженого ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, задовольнивши клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, представника виправної колонії № 6 ОСОБА_8 , який підтримав процесуальну позицію засудженого ОСОБА_7 щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, прокурора, який заперечував задоволення апеляційної скарги засудженого, дослідивши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, висновки суду першої інстанції є правильними, з наступних мотивів.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 82 КК України : 1. Особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням; 3. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Згідно із Постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року«Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», п. 2, - Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: б) при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення; п. 17, - суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину,

праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Як убачається з матеріалів клопотання та як правильно зазначено судом першої інстанції, зважаючи на поведінку та додержання вимог режиму, ставлення до праці засудженого ОСОБА_7 , не встановлено достатності підстав, що свідчили б про те, що ОСОБА_7 став на шлях виправлення, довів вказане своєю поведінкою та ставленням до праці, а тому застосування положень ст. 82 КК України у даному випадку неможливе.

ОСОБА_7 , по даному провадженні засуджений 14 квітня 2010 року Апеляційним судом Кіровоградської області за вчинення особливо тяжкого злочину - ч. 4 ст. 152, п.п. 4, 10, 12 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років.

Початок строку: 05 серпня 2008 року; кінець строку покарання: 11 серпня 2021 року.

Раніше неодноразово судимий.

Відповідно до довідки про наявність заохочень та стягнень засудженого ОСОБА_7 , останній за весь час відбування покарання має вісім заохочень та сімнадцять стягнень, в тому числі й поміщення до ДІЗО та карцеру.

За час відбування покарання працював 594 години.

Участі в організації виховних заходів, що проводяться в установі, не приймає.

Участі у роботі самодіяльних організацій не бере, соціально-корисну активність в організації їх роботи не проявляє.

Комісією з установи виконання покарань 01 вересня 2016 року відмовлено у застосуванні положень ст. 82 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення.

Зважаючи на зазначене та наведені вище положення закону України про кримінальну відповідальність та Постанови Пленуму ВСУ, колегія суддів наразі не убачає підстав до застосування щодо засудженого положень ст. 82 КК України.

З приводу доводів апеляційної скарги засудженого відносно того, що судом не взято до уваги те, що він одружений, наявна неповнолітня дитина на утриманні, посередньо характеризується, - зауважується наступне.

Підставою до застосування положень ст. 82 КК України, як те вже зазначалося вище, є підтвердження того, що засуджений став на шлях виправлення, про що свідчить бездоганна поведінка, сумлінне ставлення до праці, до умов та режиму відбування покарання, тощо.

Тоді ж як названі засудженим обставини на можливість застосування положень ст. 82 КК України не впливають.

Тож, колегія суддів не убачає підстав до скасування оскаржуваної засудженим ухвали суду першої інстанції та вважає цю ухвалу суду першої інстанції обґрунтованою та такою, що підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16 вересня 2016 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4