Справа №295/3262/16-к

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2016 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду м. Житомира кримінальне провадження № 0000779 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця м. Новоград-Волинський, громадянина України, не працює, неодружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 27.01.2011 року Богунським районним судом м. Житомира за ст.. 122 ч.1, ст.. 185 ч.3 КК України до 3 років 6 місців позбавлення волі,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Так, 28.01.2016, о 17 год. 00 хв., ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за ч.3 ст. 185 КК України, перебував за місцем проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому йому було достовірно відомо, що його рідна сестра ОСОБА_5 зберігає власні грошові кошти у своїй кімнаті вказаної квартири, яку зачиняє на внутрішній замок. У цей час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_4 , який був обізнаний про відсутність у нього права доступу до кімнати сестри, виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів у сумі 400 грн., поєднане з проникненням в житло, зокрема, в кімнату ОСОБА_5 квартири АДРЕСА_2 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення і чужого майна, поєднане з проникненням в житло, ОСОБА_4 , керуючись корисливим мотивом, впевнившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаються таємними, у вказаний період часу пошкодив ножицями двері вказаної кімнати в місці замикання на внутрішній замок, після чого незаконно проник до цієї кімнати та з полиці шафи викрав грошові кошти в сумі 400 грн. В подальшому він залишив місце вчинення злочину, розпорядившись викраденими грошовими коштами на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 , повторно таємно викрав кошти, які належать ОСОБА_5 , в розмірі 400 грн., чим заподіяв останній матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням в житло ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України.

25.02.2016 року у м. Житомирі між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 була укладена угода про примирення. Згідно цієї угоди ОСОБА_4 визнав в повному обсязі свою вину у скоєнні інкримінованого йому злочину, щиро розкаявся. Зі сторони потерпілого ОСОБА_5 надано згоду на призначення ОСОБА_4 погодженого в угоді покарання відповідно ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі із звільненням від його відбування із встановленням іспитового строку на 2 роки. Визначено розмір матеріальної шкоди в сумі 400 грн., моральної шкоди кримінальним правопорушенням не завдано.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю та підтримав угоду про примирення, укладену між ним та потерпілим.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засідання надала згоду на застосування узгодженого в угоді при примирення міри покарання.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив, що укладена угода про примирення між сторонами відповідає нормам КПК та може бути затверджена судом.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні, суд має право, зокрема затвердити угоду.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні в формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ст. 185 ч. 3 КК України, який згідно п.3 ч.1 ст. 477 КПК є злочином приватного обвинувачення, якщо його вчинено близьким родичем чи членом сім`ї, яким є брат згідно п.1 ст.3 КПК України.

Зміст угоди про примирення відповідає нормі ст. 471 КПК України, а саме: в угоді вказані сторони, які її уклали, дата її укладання, формулювання обвинувачення, його правова кваліфікація, істотні для цього кримінального провадження обставини (тяжкість злочину, особа обвинуваченого, щире каяття обвинуваченого, а також обставини, що обтяжують покарання); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; узгоджене покарання, яке відповідає вимогам ст. ст. 56, 65 КК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України та наслідки невиконання угоди.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права визначені ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Також судом з`ясовано, що потерпілий ОСОБА_5 цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, що не передбачені в угоді. Правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають вимогам КПК України, інтересам суспільства і не порушують права, свободи та інтереси сторін, очевидна можливість виконанням обвинуваченою взятих на себе зобов`язань, встановлені фактичні підстави для визнання винуватості. А тому угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим підлягає затвердженню.

Заходи забезпечення кримінального провадження - не застосовувалися. Процесуальні витрати відсутні. Відомості про речові докази суду не надано.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :
Затвердити угоду від 25 лютого 2016 року про примирення між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк три роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом двох років не вчинить нового злочину і виконає обов`язки відповідно до ст. 76 ч. 1 п. 2,3, 4 КК України, а саме:

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції,

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог ч.5,6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладання угоди; потерпілим - призначення судом покарання менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; постановлення вироку без його згоди на призначення покарання, не роз`яснення наслідків затвердження угоди, невиконання судом вимог,встановлених ч.6,7 ст. 474 КПК України; прокурором - виключно з підстав затвердження угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно ч.3 ст. 469 КПК України угода не муже бути укладена.

Суддя ОСОБА_1