Справа № 515/3096/13-к
Провадження № 1-кс/515/3301/13
Татарбунарський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

23 грудня 2013 року. Слідчий суддя Татарбунарського районного суду Одеської області Тимошенко С.В., при секретарі Коренчук О.Е., за участю прокурора Альохіної К.С., потерпілого ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Татарбунари Одеської області скаргу ОСОБА_1, потерпілого у кримінальному провадженні № 0000475 у справі за фактом погрози вбивством за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України, на постанову слідчого слідчого відділення Татарбунарського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_2 про закриття кримінального провадження,

В С Т А Н О В И В:

Постановою слідчого СВ Татарбунарського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_2 від 26 листопада 2013 року на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України закрито кримінальне провадження № 00 00475 у справі за фактом погрози вбивством ОСОБА_1 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України, за відсутності достатніх відомостей, що вказували б на ознаки у діях ОСОБА_3 складу зазначеного кримінального правопорушення.

12 грудня 2013 року потерпілий ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на зазначену постанову слідчого, посилаючись на наступні обставини.

24 липня поточного року він звернувся до Татарбунарського РВ ГУМВС України в Одеській області із заявою про скоєння стосовно нього кримінального правопорушення, що мало місце 15 червня цього року, в процесі якого ОСОБА_3 здійснив замах на його життя та скоїв злочин, передбачений ст.15 ч.1 ст.115 КК України, намагаючись завдати йому удар по голові металевим прутом, але він виставив руку, на яку прийшовся удар, а потім побіг, тому він його не вбив. Але слідчим попередня кваліфікація дій ОСОБА_3 була зазначена за ч.1 ст.129 КК України як погроза фізичною розправою, тоді як він у своїй заяві наголошував на здійснення замаху на його життя з боку зазначеної особи.

Незважаючи на те, що: всі допитані з його боку свідки підтвердили факти, викладені в заяві, є знаряддя злочину, ОСОБА_3 не був притягнутий до кримінальної відповідальності.

Оскржувана постанова слідчого, якою закрито провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу злочину, на думку оскаржувача, не відповідає дійсним обставинам справи, є упередженою, досудове роз-слідування проводилось тенденційно з виправдувальним ухилом відносно ОСОБА_3 На обгрунтування своєї постанови слідчий посилався на показання осіб, заінтересованих у негативних для нього наслідках розслідування справи свідків ОСОБА_3, його дружини ОСОБА_4, її матері ОСОБА_5, які, на думку слідчого, дали однотипні свід-чення стосовно подій, на які він вказував у своїй заяві, що є хибним. Крім того, слідчим не зясовані розбіжності у свідченнях ОСОБА_5 і ОСОБА_3

Також, слідчим розслідування проведено «упереджено та однобічно, про що сам згадав у постанові, вказуючи як на привод для її винесення те, що… "на даний час у Татарбунарському районному суді знаходиться кримінальне провадження за ознаками правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, за фактом нанесення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень ОСОБА_3П."

З незрозумілих обставин слідчий не послався на його показання, а також показання свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, не надав їм ніякої оцінки, а це докази винуватості ОСОБА_3

Отже, слідчий не прийняв усіх передбачених законом заходів для проведення всебічного, повного і неупередженого розслідування обставин кримінального провадження.

Оскільки копію оскаржуваної постанови він отримав лише 10 грудня поточного року, про що свідчить запис слідчого, то строк на оскарження цієї постанови він не пропустив.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_1 підтримав скаргу у повному обсязі, наполягаючи на її задоволенні і скасуванні оскаржуваної постанови слідчого.

Прокурор вважав, що скарга задоволенню не підлягає у звязку з тим, що рішення про закриття кримінального провадження винесено на підставі закону, з урахуванням його вимог.

Слідчий Ковпак Т.М. у судове засідання не зявилася, хоча про час та місце розгляду скарги повідомлялася належним чином. Проте її неявка, згідно ч.3 ст.306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали, на підставі яких було закрито кримінальне провадження, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає задоволенню з оглядом на наступне.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні заявником, потерпілим, його представником чи законним представником можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Тобто ОСОБА_1, як потерпілий у даному кримінальному провадженні, вправі звернутися до суду з даною скаргою.

Слідчим СВ Татарбунарського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_2 рішення про закриття кримінального провадження за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 129 КК України, за фактом погрози вбивством ОСОБА_1 прийнято 26 листопада 2013 року на підставі матеріалів, які було оглянуто у судовому засіданні, а саме: витягу з кримінального провадження № 4000 0475 № 1 від 24.07.2013 р.; рапорту чергового Татарбунарського РВ ГУ МВС України в Одеській області; заяви ОСОБА_1 від 24.07.2013 р. про замах на його життя; протоколу допиту потерпілого ОСОБА_1; протоколів допиту свідків: ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_3, ОСОБА_6, висновком експерта № 133 (а.с.2,3,4-5,13-16,24-28,38-40,41-44,45-49,50-54, 55-58,59-63,68-70,71-75).

Представником органу досудового слідства встановлено, що 15 червня 2013 року приблизно о 15 год. на території пансіонату «Енергетик» на курорті «Лебедівка» Татарбунарського району Одеської області між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, дружини яких є рідними сестрами, на грунті неприязнених стосунків, що виникли з приводу здійснення права власності на зазначений пансіонат, співвласниками якого вони на той час були, виникла сварка, що перейшла у бійку, в процесі якої ОСОБА_3 ОСОБА_1 були заподіяні легкі тілесні ушкодження, у звязку з чим останній притягується до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст.125 КК України. В процесі зазначених подій ОСОБА_3 металевим предметом наніс ОСОБА_1 удар по правій руці, заподівши тілесне ушкодження, ступінь тяжкості якого встановити не надалось можливим у звязку з відмовою ОСОБА_1 від проходження судово-медичного обстеження.

При дослідженні матеріалів кримінального провадження встановлено, що згадані події, в процесі яких отримав тілесні ушкодження ОСОБА_3, мали місце 15.06.2013 р. і того ж дня до органу досудового розслідування надійшло про це повідомлення, а наступного дня повідомлення було внесено до ЄРДР, правова кваліфікація ч.1 ст.125 КК України. 24 липня поточного року (більше чим через місяць) надійшла заява ОСОБА_1 про те, що при згаданих обставинах 15.06.2013 р. ОСОБА_3 скоїв замах на його життя, намагаючись його вбити за допомогою металевого пруту. Повідомлення було внесено до ЄРДР, попередня правова кваліфікація визначена слідчим ч.1 ст.129 КК України, не перетерпіла змін до закінчення досудового провадження.

Як вже зазначалось, кримінальне провадження слідчим закрито за відсутності достатніх відомостей, що вказували б на ознаки у діях ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України, що виключає його притягнення до відповідальності за згаданою нормою права.

Слідчий суддя, погоджуючись з міркуванням слідчого з цього приводу, приймає до уваги свідчення ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_5, з аналізу яких слідує, що в процесі сварки, що перейшла в бійку, ОСОБА_1 перший вдарив ОСОБА_3, а коли той впав, продовжував наносити йому удари. На крик ОСОБА_5 та ОСОБА_4 ОСОБА_1 відскочив від ОСОБА_3 на деяку відстань і кинув в нього молотком, влучивши останньому в руку. ОСОБА_3 підвівся і взяв до рук металеву трубу, щоб захиститись від дій ОСОБА_1, а останній почав тікати.

Отже, слідчий суддя вважає, що рішення про відсутність у діях ОСОБА_3 достатніх доказів про наявність ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України, представником органу досудового слідства винесено на підставі матеріалів справи та у відповідності з вимогами ст.284 КПК України.

Проте рішення про закриття провадження у даній справі винесено передчасно, без виконання слідчим всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного та обєктивного дослідження обставин справи.

Так, зазначеною особою досудового слідства не здійснено перевірки наявності у діях ОСОБА_3 складу злочину, передбаченого ст.15 - ч.1 ст.115 КК України, що передбачає відповідальність за замах на умисне вбивство. Хоча в заяві ОСОБА_1 ( а.с.4-5 ) йшлося саме про вчинення відносно нього згаданою особою саме даного злочину і ставилося питання про притягнення його до відповідальності за даними нормами КК України. А тому не є зрозумілим, чому при наявності такої заяви визначена попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення ч.1 ст.129 КК України.

І незважаючи на наявність в матеріалах справи даних про те, що в процесі відомого конфлікту між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 15. 06.2013 р. останній намагався вдарити ОСОБА_1 металічним предметом в область голови, що є відомості про зазначений предмет, у постанові слідчого не дана правова оцінка дій ОСОБА_3 щодо наявності або відсутності в його діях складу зазначеного злочину. Якщо він є, то є підстави вважати, що злочин укривається. Якщо склад злочину відсутній, тоді чому про це не йдеться у постанові.

Невизначеність слідчого з цього приводу свідчить про передчасність та поспішність прийняття рішення про закриття провадження у справі, оскільки це рішення винесено без вивчення всіх обставин справи, без зясування всіх підстав, які б виключали провадження у справі.

Як слідує з ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов'язання припинити дію; зобов'язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

А тому слідчий суддя вважає, що постанова про закриття кримінальної провадження у даній справі від 26 листопада 2013 р. підлягає скасуванню, а матеріали поверненню для продовження досудового розслідування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303-307 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на постанову про закриття кримінального провадження задовольнити.

Скасувати постанову слідчого слідчого відділення Татарбунарського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_2 від 26 листопада 2013 року про закриття кримінального провадження № 0000475 у справі за фактом погрози вбивством ОСОБА_1 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України.

Матеріали досудового розслідування за зазначеним фактом повернути до СВ Татарбунарського РВ ГУМВС України в Одеській області для проведення досудового розслідування.

Ухвала слідчого судді, у відповідності до ч.3 ст.307 КПК України, не може бути оскаржена.

Слідчий суддя Тимошенко