УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 521/15438/16-к 1-кс/521/2842/16

09 вересня 2016 року
Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого про арешт майна, що тимчасово вилучене під огляду 08.09.2016 року Арцизького локомотивного депо та прилеглої території по кримінальному провадженню №0001162 від 28.05.2016 року за ч. 3 ст. 190 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
Як вбачається із клопотання слідчого, Хмельницьким ВП Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження за фактом незаконного збуту нафтопродуктів, а саме дизельного палива низької якості невідомого походження.

Оперативним шляхом було встановлено, що вказане пальне має незаконне походження, а саме жителі Одеської області ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які є працівниками Арцизького локомотивного депо, здійснюють регулярні крадіжки дизельного палива з території Арцизького локомотивного депо.

08.09.2016 року в період часу з 14:10 годин до 17:44 годин в ході проведення огляду Арцизького локомотивного депо та прилеглої території за адресою: Одеська область, м. Арциз, вул. Привокзальна 1-ж., на території депо, поза межами паливного складу виявлено пластикову бочку синього кольору № 17342617 об`ємом 200 літрів з рідиною світло зеленого кольору з характерним запахом палива. Документального обгрунтування або будь-яких пояснень від адміністрації депо з приводу причин знаходження та належності даної ємкості з рідиною з запахом палива до майна ДП «Укразалізниця» не надходило. Так само як і не надано пояснень з приводу зберігання даної рідини поза межами паливного складу Арцизького локомотивного депо. У подальшому з даної бочки були відібрані зразки для проведення експертизи паливно-мастильних матеріалів, встановлення належності або не належності даної рідини до дизельного палива, яке належить ДП «Укрзалізниця», які поміщені у пластикову пляшку об`ємом 0,5 л. яка в подальшому була вилучена, упакована та опечатана.
Враховуючи викладене, сторона обвинувачення просить накласти арешт на 0,5 л. вилученої рідини.
Прокурор в судовому засіданні просив задовольнити клопотання та накласти арешт на вказане майно з метою його збереження.

Дослідивши подане клопотання та матеріали, що обґрунтовують його, вислухавши думку прокурора, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Частиною 1 статті 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У разі повернення вказаного у клопотанні майна особі, у якої воно вилучене, існує ризик того, що воно буде реалізовано іншим особам, приховано, знищене, пошкоджене чи втрачено, ускладнить встановлення об`єктивної істини за кримінальним провадженням.

Відповідно до ч. 10 та ч. 11 ст. 170 КПК України, не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісною набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Аналіз наданих слідчому судді матеріалів провадження, дозволяють прийти до висновку, що подане слідчим клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню, оскільки існують всі передбачені Законом підстави для арешту вказаного у клопотанні майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 167, 170-173 КПК Країни, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого СВ Хмельницького ВП Малиновського відділу поліції в м. Одесі ГУ Національної поліції в Одеській області, погодженого зі прокурором Одеської місцевої прокуратури №2 по кримінальному провадженню за № 0001162 від 28.05.2016 року за ч.3 ст. 190 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке вилучене під час огляду Арцизького локомотивного депо та прилеглої території, а саме: рідину невідомого походження з характерним запахом палива в кількості 0,5 л.

Заборонити користуватись та розпоряджатись вказаним майном.

Виконання ухвали покласти на прокурора.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1