05 квітня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и л а :
Вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 грудня 2014 року

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця смт. Смоліно Маловисківського районуКіровоградської області,

проживаючого у АДРЕСА_1 ,

громадянина України, не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України на 3 роки позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покладено обов`язки, передбачені п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Вироком стягнуто з ТОВ «Криворіжшахтобуд» на користь ОСОБА_9 968,41 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 90 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2015 року вирок щодо ОСОБА_8 в частині вирішення цивільного позову змінено. Відмовлено потерпілому ОСОБА_10 в задоволені цивільного позову про стягнення з ТОВ "Криворіжшахтобуд" на його користь матеріальної шкоди. У решті вирок залишено без змін.

У касаційних скаргах:

прокурор порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду щодо ОСОБА_8 та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Посилається на істотні порушення кримінального процесуального закону під час вирішення апеляційним судом питання про стягнення цивільного позову. Вказує, що поза увагою апеляційного суду залишилося те, що шкода здоров`ю потерпілого була спричинена не у зв`язку із шкідливими умовами праці, а у зв`язку із вчиненням працівником ТОВ "Криворіжшахтобуд" ОСОБА_11 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, під час виконання ним своїх трудових обов`язків, тому відшкодовувати матеріальну шкоду має ТОВ "Криворіжшахтобуд", який є власником транспортного засобу. Крім того, вказує, що апеляційним судом не перевірено належним чином доводів апеляційної скарги представника цивільного відповідача та постановлено ухвалу, яка не відповідає вимогам ст. 419 КПК України;

захисник ОСОБА_6 просить скасувати судові рішення щодо ОСОБА_8 та закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину. Посилається на порушення кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність. Вважає, що вирок та ухвала апеляційного суду ґрунтуються на припущеннях. Вказує, що судом не надано належної оцінки доказам у справі, не усунуто суперечності у показаннях засудженого і потерпілого, не встановлено обставин події чи здійснювався ремонт, чи дорожній рух та які саме дії виконав засуджений і які призвели до настання нещасного випадку. Зокрема, вказує, що суд не звернув увагу, що ОСОБА_8 під час події не міг бути учасником дорожнього руху і не був водієм в розумінні п. 1. 10 Правил дорожнього руху, а між його діями та наслідками немає причинного зв`язку.

представник цивільного відповідача ТОВ "Криворіжшахтобуд" ОСОБА_7 порушує питання про скасування судових щодо ОСОБА_8 в частині вирішення цивільного позову про стягнення з товариства на користь ОСОБА_9 матеріальної та моральної шкоди. Вважає, що ТОВ "Криворіжшахтобуд" є неналежним цивільним відповідачем у кримінальному провадженні. Зазначає, що злочинні дії ОСОБА_8 не були пов`язані із виконанням ним його трудових обов`язків, до яких не входить керування транспортним засобом, тому стягнення з товариства коштів на відшкодування матеріальної шкоди є безпідставним. Крім того, зазначає про необгрунтованість стягнення з товариства коштів на відшкодування моральної шкоди на користь цивільного позивача потерпілого ОСОБА_9 , оскільки сам він разом із засудженим є винуватими у настанні нещасного випадку, що залишилося поза увагою суду.

За вироком суду ОСОБА_8 засуджено за порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

А саме, 16 травня 2013 року в світлий час доби, приблизно о 13.40 год., знаходячись на закритій території дільниці № 70 ВАТ "Криворіжшахтобуд" у м. Кривий Ріг, ОСОБА_8 , попередньо не переконавшись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху, в порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху, відновив рух керованого ним автомобілем КрАЗ 250, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та допустив наїзд на ОСОБА_9 , внаслідок чого потерпілий отримав тяжкі тілесні ушкодження у виді травматичної ампутації верхньої третини правого плеча, закритого перелому середньої третини лівої плечової кістки зі зміщенням, саден обличчя та лівого плеча.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка підтримала касаційну скаргу прокурора та вважала, що касаційні скарги захисника та представника цивільного відповідача підлягають частковому задоволенню, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що касаційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а касаційні скарги захисника та представника цивільного відповідачапідлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги і перевіряє правильність застосування цими судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які було підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду й оціненими згідно зі ст. 94 цього Кодексу. Також, суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви й підстави для його ухвалення.

Ухвала апеляційного суду це рішення вищого суду стосовно законності й обґрунтованості вироку, ухвали, що перевіряються в апеляційному порядку та повинна відповідати тим же вимогам, що і вирок суду першої інстанції, тобто бути законною та обґрунтованою.

Згідно зі ст. 419 КПК України в ухвалі апеляційного суду має бути зазначено: імена (найменування) учасників судового провадження; короткий зміст вимог, викладених в апеляційних скаргах, та зміст судового рішення суду першої інстанції; узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, й узагальнений виклад позиції інших учасників судового провадження; обставини, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій з посиланням на докази; мотиви визнання окремих доказів недопустимими чи неналежними та з яких мотивів суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, а також положення закону, яким він керувався.

Суд апеляційної інстанції при розгляді кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_8 в апеляційному порядку не дотримався вимог кримінального процесуального закону.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вирок щодо ОСОБА_8 був оскаржений в апеляційному порядку цивільним відповідачем у кримінальному провадженні з підстав неправильного вирішення цивільного позову та захисником засудженого з підстав необґрунтованого засудження ОСОБА_8 . При цьому апелянти наводили доводи на обгрунтування своєї думки щодо незаконності вироку суду першої інстанції.
Апеляційний суд, частково задовольняючи апеляційну скаргу цивільного відповідача та залишаючи без задоволення апеляційну скаргу захисника, не дотримався в повній мірі вимог ст. 419 КПК України.

Суд апеляційної інстанції, визнаючи неспроможними доводи захисника про відсутність в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, фактично не проаналізував доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_8 під час події брав участь у ремонті автомобіля, який здійснював потерпілий ОСОБА_9 , а не був учасником дорожнього руху, а також, що наїзд на потерпілого автомобілем стався внаслідок виконання засудженим вказівок самого потерпілого, які призвели до неочікуваного ОСОБА_8 руху автомобіля, а не внаслідок відновлення засудженим руху автомобіля без дотримання вимог, що містяться у п. 10.1 Правил дорожнього руху, про те, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Апеляційний суд на спростування наведених доводів захисника не надав відповідей, а формально зазначив про те, що ОСОБА_8 є суб`єктом злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки перебував за кермом транспортного засобу.
При цьому мотивувальна частина ухвали апеляційного суду не містить повноцінної відповіді на доводи апеляційної скарги про те, що обставини кримінального провадження судом першої інстанції встановлені неправильно.

Таким чином, апеляційний суд не перевірив та належним чином не проаналізував усі доводи апеляційної скарги захисника, не навів переконливих мотивів на спростування усіх доводів щодо необґрунтованості рішення суду першої інстанції, не зазначив підстави, через які визнав необґрунтованими доводи, наведені в апеляційній скарзі, внаслідок чого постановив ухвалу, яка не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Крім того, ухвалою суду апеляційної інстанції було прийнято рішення про зміну вироку суду першої інстанції в частині стягнення з ТОВ «Криворіжшахтобуд» на користь потерпілого ОСОБА_9 коштів на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а саме, апеляційним судом відмовлено потерпілому ОСОБА_10 у задоволені цивільного позову про стягнення з ТОВ "Криворіжшахтобуд" на його користь матеріальної шкоди.

Доводи прокурора про недотримання апеляційним судом вимог закону під час вирішення питання про стягнення цивільного позову, є слушними. Так, апеляційний суд при прийнятті рішення визнав необгрунтованим рішення суду першої інстанції про стягнення на користь потерпілого ОСОБА_9 з ТОВ "Криворіжшахтобуд" коштів на відшкодування матеріальної шкоди, мотивуючи свій висновок тим, що матеріальна шкода була відшкодована потерпілому Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. При прийнятті такого рішення апеляційний суд не урахував, що відповідно до встановлених судом обставин, матеріальна шкода потерпіломуОСОБА_9 була спричинена не у зв`язку із ушкодженням його здоров`я від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, а у зв`язку із вчиненням працівником ОСОБА_11 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, під час виконання ним трудових обов`язків у ТОВ "Криворіжшахтобуд", який є власником транспортного засобу.

Погоджуючись з правильністю рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ТОВ "Криворіжшахтобуд" коштів на відшкодування моральної шкоди на користь потерпілого, апеляційний суд зазначив, що саме підприємство має бути відповідачем за позовом потерпілого, оскільки ст. ст. 1167, 1172, 1187, 1188 ЦК України передбачено, що шкода, (в тому числі моральна), завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм, а ОСОБА_8 перебував в трудових відносинах з ТОВ "Криворіжшахтобуд", де працював електрослюсарем черговим та з ремонту обладнання. Таке рішення є суперечливим, оскільки апеляційним судом не було встановлено, щоб ОСОБА_8 , який працював на підприємствіелектрослюсарем, керував належним роботодавцю автомобілем КрАЗ на відповідній правовій підставі, натомість зазначивши провідсутність у засудженого навіть посвідчення на право керування автомобілем такого типу.

За наведених обставин ухвала суду апеляційної інстанції є необгрунтованою, постановленою без дотримання вимог ст. 419 КПК України, а тому вона підлягає скасуванню на підставі ч. 1 ст. 438 КПК України у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону із призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Під час нового розгляду апеляційному суду належить урахувати вищенаведене, ретельно перевірити доводи, наведені в апеляційній скарзі, безпосередньо дослідити необхідні докази за наявності для того підстав, у сукупності проаналізувати їх і постановити законне й обґрунтоване рішення, навівши докладні підстави його ухвалення.

Керуючись ст. ст. 433, 434, 436, 376 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи в апеляційному порядку, задовольнити.

Касаційні скарги захисника ОСОБА_6 та представника цивільного відповідача ТОВ "Криворіжшахтобуд" ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2015 року щодо ОСОБА_8 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3