Дата документу 16.09.2016
Справа № 522/5257/15-к

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 вересня 2016 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисників адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Одеса, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,
за звинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ст.368 ч.3 КК України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Одеса, громадянина України, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,
за звинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ст.368 ч.3 КК України,
В провадженні Іллічівського міського суду Одеської області знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за звинуваченням у одержанні, як службовими особами, неправомірної вигоди для себе за не вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їм влади та службового становища за попередньою змовою групою осіб (ст.368 ч.3 КК України).
Сьогодні в підготовчому судовому засіданні захисник обвинувачуваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_4 подала письмове клопотання про повернення обвинувального акту прокурору (в порядку п.3 ч.3ст.314 КПК України).
Своє клопотання адвокат ОСОБА_4 обґрунтовує тим, що відповідно до ст. 291 КПК України: 1. Обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим. 2. Обвинувальний акт має містити такі відомості:1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.3. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно. 4. До обвинувального акта додається: 1) реєстр матеріалів досудового розслідування; 2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; 3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування; 4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного.
Згідно приведеному викладу, в листопаді 2014 року, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , використовуючи свої владні повноваження інспекторів митного оформлення та контролю, отримали неправомірну вигоду на загальну суму 16 200 грн. від заступника директора ПП «Темп» громадської організації «Київська міська асоціація інвалідів по слуху» ОСОБА_9 .
Надалі прокурором, відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, реалізовує наступну вимогу зазначеної норми: викладає правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. У зазначеному обвинувальному акті, як стосовно ОСОБА_10 , так і стосовно ОСОБА_6 , правова кваліфікація кримінального правопорушення ідентична, і зміст її наступний:
«Таким чином, дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за не вчинення (підкреслено автором клопотання) такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, вчинене за попередньою змовою групою осіб».
«Таким чином, дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за не вчинення (підкреслено автором клопотання) такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданої йому влади та службового становища, вчинене за попередньою змовою групою осіб».
Далі, в зазначеному обвинувальному акті, відповідно до наступної і останньої вимоги п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, приводиться формулювання обвинувачення.
Для цього прокурором знову зазначаються анкетні дані ОСОБА_6 , після чого зазначається, що вона: «…обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченому ч. 3 ст. 368 (якого нормативного акту, не зазначено примітка автора клопотання), - одержання службовою особою неправомірної вигоди у значному розмірі для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дії з використанням службового становища, вчинене за попередньою змовою групою осіб, ч. 1 ст. 383 КК України завідомо неправдиве повідомлення слідчому про вчинення злочину (виділено автором клопотання)».
Далі приводиться фактичний виклад обставин, аналогічний попередньому. При цьому ознак злочину, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України, із викладу фактичних обставин не слідує. Прокурором не описано ні момент виникнення умислу на вчинення даного злочину, не саму об`єктивну його сторону, ні наслідки. Жодної згадки про слідчого, якому, нібито, було зроблено завідомо неправдиве повідомлення, немає.
Абсолютно аналогічним чином побудоване обвинувачення ОСОБА_7 так само він обвинувачується за ч. 3 ст. 368 (незрозуміло якого тільки закону), у одержанні службовою особою неправомірної вигоди у значному розмірі для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дії з використанням службового становища, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, і далі: «ч. 1 ст. 383 КК України завідомо неправдиве повідомлення слідчому про вчинення злочину».
Далі, із викладу фактичних обставин інкримінованих ОСОБА_7 складів злочину, видно, що прокурором знову слово в слово приведено опис виклад фактичних обставин, що передував правовій кваліфікації.
Ніяких відомостей про завідомо неправдиве повідомлення слідчому про вчинення злочину ОСОБА_7 не наведено.
Отже, співставляючи окремі частини обвинувального акту, як підсумкового документу у кримінальному провадженні, що завершує досудове розслідування і визначає межі обвинувачення особи, обсяг дослідження доказів у суді, можна зробити висновок, що:
?Виклад правової кваліфікації (що, до речі, повторює правову кваліфікацію у повідомленні про підозру) не відповідає правовій кваліфікації у формулюванні обвинувачення, оскільки:
у першому випадку обом обвинуваченим інкримінується злочин, передбачений ч. 3 ст. 368 КК України за ознаками «одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за не вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища…»;
а у другому: «одержання службовою особою неправомірної вигоди у значному розмірі для себе за вчинення такою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дії з використанням службового становища, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
?У формулюванні обвинувачення, окрім безпідставної констатації «значного розміру», а також зміни об`єктивної сторони із «не вчинення» на «вчинення», щодо обох обвинувачених з`являється новий склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 383 КК України, відомостей про вчинення якого немає ані у змісті обвинувального акту, ані в реєстрі.
Всі зазначені зміни правової кваліфікації, які різняться у обвинувальному акті та повідомленнях про підозру, що були вручені підозрюваним під час досудового розслідування, повинні були бути оговорені у спеціально передбаченому діючим КПК України документі: повідомленні про зміну раніше повідомленої підозри.
Інкримінувати новий склад кримінального правопорушення, як то передбачений ч. 1 ст. 383 КК України чи будь-якою іншою статтею особливої частини КК України, можливо лише разом із повідомленням особи про нову підозру.
Так, згідно статті 276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках:
1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення;
2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів;
3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Відповідно змісту ст. 279 КПК України, у випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор.
Натомість органами досудового розслідування і прокуратури не лише не було проведено зазначених дій, а навіть відомостей про реєстрацію кримінального правопорушення в ЄРДР, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України, у реєстрі матеріалів досудового розслідування, що є додатком до зазначеного обвинувального акту, немає, що є порушенням вимог ст. 109 КПК України, згідно змісту якої реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити номер та найменування процесуальної дії, а також час її проведення.
Першою дією в реєстрі матеріалів досудового розслідування значиться «Внесення відомостей до ЄРДР за ч. 3 ст. 368 КК України».
Але аналізом усіх наступних дій, перелічених у реєстрі матеріалів досудового розслідування, ніяких даних про те, що особами, уповноваженими на внесення відомостей до ЄРДР, реєструвалося кримінальне провадження за ч. 1 ст. 383 КК України, немає.
Тому, маємо грубу невідповідність даних, що містяться як в окремих частинах обвинувального акту, так і невідповідність їх даним, внесеним в додаток до нього - реєстр матеріалів досудового розслідування.
Крім того, невідповідність правової кваліфікації формулюванню обвинувачення зумовлює неконкретність останнього, адже від такого обвинувачення неможливо захищатися, і це призводить до суттєвого порушення конституційного права обвинувачених на захист.
При цьому адвокат ОСОБА_4 надала суду копію обвинувального акту, яку вона отримала при завершені досудового слідства, з якого видно невідповідність його тексту з обвинувальним актом, який надійшов до суду.
Клопотання захисника ОСОБА_4 підтримали, захисник ОСОБА_5 , обвинувачувані ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
Прокурор ОСОБА_3 погодився з заявленим клопотанням, вважає, що воно підлягає задоволенню.
Заслухавши позицію учасників судового засідання, дослідивши надані матеріали справи, суд вважає, що клопотання захисника ОСОБА_4 підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що в даному кримінальному проваджені складено обвинувальний акт, процесуальним керівником прокурором 26 серпня 2016 року, який надійшов до суду в порядку ст.291 КПК України для розгляду по суті.
Згідно п. З ч. 2 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України,
Суд вважає, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, з огляду на наступне.
Згідно п. 5 ч, 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Судом приймається до уваги, що ст. 291 КПК України не містить змісту формулювання обвинувачення, разом з тим в п. 2 ч. З ст. 374 КПК України викладено зміст формулювання обвинувачення, яке суд повинен визначити як доведене.
Виклад правової кваліфікації (що, до речі, повторює правову кваліфікацію у повідомленні про підозру) не відповідає правовій кваліфікації у формулюванні обвинувачення, оскільки:
у першому випадку: обом обвинуваченим інкримінується злочин, передбачений ч. 3 ст. 368 КК України за ознаками «одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за не вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища…»;
а у другому: «одержання службовою особою неправомірної вигоди у значному розмірі для себе за вчинення такою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дії з використанням службового становища, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
В обвинувальному акті, який надійшов до суду у формулюванні обвинувачення, безпідставно констатується «значний розмір», а також зміна об`єктивної сторони із «не вчинення», на «вчинення». В копіях обвинувальних актів, які вручені захисникам і обвинуваченим, щодо обох обвинувачуваних зявився новий склад злочину, передбачений ч.1 ст.383 КК України, відомостей про вчинення якого немає, а ні у змісті обвинувального акту (копії), а ні в реєстрі.
Відповідно до положень ст.7 КПК України зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема відносяться законність, забезпечення права на захист та доступ до правосуддя.
За таких обставин суд вважає, що обвинувальний акт, як такий, що не відповідає вимогам КПК України підлягає поверненню процесуальному керівнику прокурору ОСОБА_8 .
Керуючись п.3 ч.2 ст.314, ст.ст. 7, 9, 34, 177, 183, 184, 197, 314, 315 КПК України, суд, -
Клопотання захисника ОСОБА_4 щодо повернення обвинувального акту задовольнити.
Обвинувальний акт, затверджений процесуальним керівником у цьому кримінальному провадженні 26 серпня 2016 року, за звинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, ОСОБА_7 , у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, як такий, що не відповідає вимогам КПК України, повернути прокурору відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_11 , який є процесуальним керівником у цьому кримінальному провадженню
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Іллічівський міський суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1