І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2016 року Рівненський міський суд

судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
за участі прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
Вказаний наркотичний засіб ОСОБА_4 незаконно, тобто в порушення вимог вищевказаних законів, зберігав при собі для власного вживання без мети збуту, коли 22 серпня 2016 року близько 01 год. 12 хв. під час його поверхневого огляду працівниками поліції зазначений вище медичний шприц з наркотичним засобом був у нього виявлений та вилучений.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, підтвердивши суду такі встановлені під час досудового розслідування фактичні обставини як час, місце, спосіб і наслідки вчиненого ним суспільно небезпечного діяння. Підписану ним з прокурором угоду про визнання винуватості підтримав, просить вказану угоду затвердити. Прокурор також просить угоду затвердити.
Так, під час досудового розслідування сторона обвинувачення - прокурор, сторона захисту - підозрюваний та його захисник досягли угоди про визнання винуватості, у зв`язку з чим просять суд укладену між ними угоду затвердити, призначивши обвинуваченому вироком суду узгоджену сторонами міру покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі цього покарання, встановленому санкцією частини другої статті 309 КК України, зі звільненням обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням та встановленням йому іспитового строку.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст.309 КК України як незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту у великих розмірах.
При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, що є злочином середньої тяжкості, як це вбачається з положень ст.12 і санкції ч.2 ст.309 КК України, особу ОСОБА_4 , який за місцем проживання характеризується формально-позитивно, а також обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, вчинення злочину через наркотичну залежність, оскільки з 2002 року ОСОБА_4 перебуває на диспансерному обліку у лікаря-нарколога з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання опіоїдів, стан залежності, обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Відповідно до ч.5 ст.65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання винуватості суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди, яка укладена в даному випадку у кримінальному провадженні щодо злочину середньої тяжкості.
Як вбачається зі змісту угоди про визнання винуватості від 20 вересня 2016 року, узгоджені сторонами угоди вид та розмір покарання у виді позбавлення волі відповідають загальним засадам призначення покарання, встановленим частинами першою, другою статті 65 КК України, а також санкції частини другої статті 309 КК України.
Враховуючи тяжкість злочину, особу винного та наведені вище обставини справи, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання.
Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до положень частини дев`ятої статті 100 КПК України, а саме - визнані у кримінальному провадженні під час здійснення досудового розслідування речовими доказами медичний шприц з рідиною темно-коричневого кольору, яка є наркотичним засобом дезомормін масою 0,28 г. (в перерахунку на суху речовину, в перерахунку на весь об`єм рідини), - слід знищити як майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, а також таке, що не має ніякої цінності і не може бути використане.
Понесені Рівненським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України на підставі постанови слідчого про призначення фізико-хімічної експертизи процесуальні витрати в розмірі 880 грн. 40 коп., пов`язані із залученням судового експерта, слід стягнути з обвинуваченого, оскільки відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Керуючись п.1 ч.3 ст.314, ст.ст.368, 370, 374, 474, 475 КПК України, суд,
Визнати ОСОБА_4 винуватим в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.309 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк тривалістю в 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладений на нього обов`язок.
Відповідно до ст.76 КК України покласти на засудженого обов`язок повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази: медичний шприц з рідиною темно-коричневого кольору, яка є наркотичним засобом дезомормін масою 0,28 г. - знищити.
Стягнути з ОСОБА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь держави процесуальні витрати в розмірі 880 (вісімсот вісімдесят) грн. 40 коп.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На вирок з підстав, передбачених частиною четвертою статті 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд.

Роз`яснити обвинуваченому, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за статтею 389-1 Кримінального Кодексу України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: