Апеляційний суд міста Києва

У Х В А Л А
Іменем України

14 червня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву органу виконання судового рішення про роз`яснення ухвали Апеляційного суду м. Києва від 21 березня 2016 року щодо ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Згідно з вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 27 серпня 2015 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та засуджено до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, ОСОБА_6 визначене остаточне покарання шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарань за попередніми вироками у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці.

За результатами апеляційного перегляду зазначеного судового рішення, суд апеляційної інстанції своєю ухвалою від 21 березня 2016 року, змінив вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 27 серпня 2015 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання.

Виключив із резолютивної частини зазначеного вироку посилання на призначення ОСОБА_6 покарання із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, визначив ОСОБА_6 остаточне покарання, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, призначених за даним вироком та вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року, у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 3 (три) місяці.

Строк відбування зазначеного покарання ОСОБА_6 обраховано з 14 листопада 2014 року, тобто з часу її фактичного затримання.

Крім того, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року, суд апеляційної інстанції зарахував ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення в строк відбування покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, за період з 14 листопада 2014 року по день її фактичної доставки до кримінально-виконавчої установи закритого типу для відбування призначеного покарання.
06 червня 2016 року на адресу Апеляційного суду м. Києва надійшла заява начальника Уманської виправної колонії № 129 Управління Державної пенітенціарної служби України в Черкаській області, куди прибула для відбування покарання засуджена ОСОБА_6 , в якій останній, відповідно до ст. 380 КПК України, просить роз`яснити ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 21 березня 2016 року, а саме чому строк відбування покарання ОСОБА_6 , згідно ч. 5 ст. 72 КК України, обраховується по день фактичної доставки засудженої до кримінально-виконавчої установи закритого типу, а не по дату вступу вироку в законну силу, тобто по 21.03.2016 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення заяви про роз`яснення судового рішення; перевіривши матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_6 та доводи заяви органу виконання судового рішення, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до вимог, передбачених ч. 1 ст. 380 КПК України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення, своєю ухвалою роз`яснює таке рішення, не змінюючи при цьому його зміст.

Між тим, у заяві начальника Уманської виправної колонії № 129 Управління Державної пенітенціарної служби України в Черкаській області, з якою він звернувся до Апеляційного суду м. Києва, не зазначено про те, що є незрозумілим в ухвалі суду від 21 березня 2016 року щодо ОСОБА_6 для її виконання.

Посилання у заяві на те, чому суд апеляційної інстанції обраховував строк відбування покарання ОСОБА_6 , згідно ч. 5 ст. 72 КК України, по день фактичної доставки засудженої до кримінально-виконавчої установи закритого типу, а не по дату вступу вироку в законну силу, тобто по 21.03.2016 року, не може служити обґрунтуванням того, що судове рішення є незрозумілим, оскільки в даному випадку мова може йти лише про правильність чи неправильність застосування конкретної норми кримінального закону, зокрема ч. 5 ст. 72 КК України, а не про те, як її слід виконувати судове рішення про роз`яснення якого йде мова у відповідній заяві.

Правильність чи неправильність застосування вказаної вище норми кримінального закону, не може бути предметом роз`яснення, оскільки у судовому рішенні конкретно зазначено як слід обраховувати строк відбування покарання засудженій ОСОБА_6 з урахуванням положень, передбачених ч. 5 ст. 72 КК України.

Якщо орган виконання судового рішення вважає, що судом апеляційної інстанції неправильно застосована вказана норма і засудженій ОСОБА_6 слід обраховувати строк відбування покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі не по день фактичної доставки засудженої до кримінально-виконавчої установи закритого типу, а по дату вступу вироку в законну силу, тобто по 21.03.2016 року, то це питання повинно вирішуватися не шляхом роз`яснення судового рішення, а в порядку перегляду ухвали Апеляційного суду м. Києва від 21.03.2016 року в касаційному порядку, відповідно до положень Глави 32 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 380 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду м. Києва, -

у х в а л и л а:

Відмовити начальнику Уманської виправної колонії № 129 Управління Державної пенітенціарної служби України в Черкаській області в роз`ясненні ухвали Апеляційного суду м. Києва від 21 березня 2016 року щодо ОСОБА_6 .

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер провадження: 05.71/27/2016

Категорія: ст. 380 КПК України

Доповідач - суддя ОСОБА_1