Справа № 366/2044/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1243/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 28 10.11.2016

УХВАЛА
Іменем України
10 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участю прокурора: ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Іванківського районного суду Київської області від 04.08.2016 яким,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Давидки, Народницького району, Житомирської області, українця, громадянина України, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого не за трудовою книжкою, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 267-1 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 75 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в перерахунку становить 1275 (одна тисяча двісті сімдесят п`ять) гривень.
Вироком вирішено питання речових доказів по справі.
В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду, 07.06.2016 року, приблизно о 05 годині, ОСОБА_7 , оминаючи контрольно-пропускні пункти поліції, встановлені по периметру зони відчуження та зони безумовного відселення, маючи на меті заготовити мідний кабель для подальшого його переміщення за межі зони та збуту на пункт прийому металобрухту у с. Давидки, приблизно о 07 годині, прибув у відселене селище Вільча, яке відповідно до Постанови КМУ № 106 від 23.07.1991 року, належить до зони безумовного відселення.
В подальшому, ОСОБА_7 прибув у район колишнього залізничного вокзалу, де у період часу з 07 години до 17 години, за допомогою лопати та лебідки, здійснив демонтаж мідного кабелю з грунту, який порубав сокирою на шматки та помістив до спортивної сумки для полегшення переміщення, чим вчинив дії, що порушують вимоги режиму радіаційної безпеки у спеціально визначеній зоні радіоактивного забруднення, тобто здійснив заготівлю об`єктів промислової продукції, а саме відрізків мідного кабелю для подальшого переміщення за межі зони безумовного відселення та збуту за відсутності передбаченого законом дозволу і без проведення дозиметричного контролю.
Таким чином, ОСОБА_7 вчинив з прямим умислом діяння безпосередньо спрямоване на вчинення злочину передбаченого ч. 3 ст. 267-1 КК України, але не виконав усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, з причин, що не залежали від його волі, так як після заготівлі мідного кабелю у відселеному селищі Вільча зони безумовного відселення він був виявлений працівниками поліції, а відрізки мідного кабелю, загальною вагою 71 кілограм, було вилучено до відділу поліції зони Чорнобильської АЕС ГУ НП в Київській області.
ОСОБА_7 , вчинив незакінчений замах на порушення вимог режиму радіаційної безпеки, тобто вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 267-1 КК України.
Не погоджуючись з вироком суду прокурор подав апеляційну скаргу в якій просить вирок суду скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону, неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Вказує, що в судовому засіданні ОСОБА_7 відмовився згідно ст. 63 Конституції України давати показання. Ця обставина зумовила суд дослідити зібрані у справі докази в повному обсязі і дати їм належну правову оцінку. Однак суд, без дослідження жодного доказу на підтвердження вини підсудного, розглянув кримніальне провадження в передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України порядку.
Вважає, що визнавши недоцільним дослідження доказів у кримінальному провадженні, суд не дотримався вимог ч.3 ст. 349 КПК України, допустивши тим самим істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.
Крім того, суд в порушення вимог ч.1 ст. 96-1, ч.1 ст. 96-2 КК України, вирішуючи долю знаряддя злочину безпідставно повернув їх обвинуваченому ОСОБА_7 .
Вислухавши доповідь судді, думку прокурора в підтримку поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини справи та зроблено обґрунтований висновок про винність ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.267-1 КК України.

Твердження прокурора, про те, що під час судового розгляду були порушені вимоги ст.349 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

Відповідно до ст.349 КПК України, суд має право якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Як вбачається з вироку, в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.267-1 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся та відмовився давати показання.

Разом з тим, на запитання прокурора, щодо причин та передумов вчинення злочину, повідомив, що дружина закінчувала навчання, потрібно було їхати в Переяслав-Хмельницький на сесію, потрібні були кошти на дорогу та проживання, заробітків не було, а тому вимушений був піти на злочин. Гроші, які він мав намір виручити від збуту мідного кабелю, хотів дати дружині.

Всупереч доводам прокурора, суд першої інстанції вирішив долю речових доказів відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Порушень кримінального процесуального закону під час судового розгляду кримінального провадження, які можуть бути підставою для скасування вироку та призначення відповідно до вимог ст.415 КПК України нового судового розгляду в суді першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що вирок суду відповідає вимогам закону, у зв`язку із чим залишає цей вирок без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 415, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Іванківського районного суду Київської області від 04 серпня 2016 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Головуючий:
Судді: