Дата документу Справа № 332/2682/15-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/634/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 185 ч.1 КК УкраїниСуддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 квітня 2016 року м.Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

законного представника

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на вирок Заводського районного суду м.Запоріжжя від 28 січня 2016 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Москви, російської федерації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком суду ОСОБА_9 засуджено за те, що він 21.05.2015 року приблизно о 02:30 годині, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, діючи повторно, шляхом вільного доступу зайшов до літнього майданчику кафе «Підкова», яке розташоване в м.Запоріжжі по вул. Л.Чайкіної, 54, та переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає зі столу, розташованого на вказаному майданчику, таємно вкрав ноутбук «Lenovo» G465/G565 вартістю 3300 гривень, що належить ОСОБА_10 , нетбук «Emachines» РАV70 вартістю 2450 гривень, сумку до нетбука «Case Logic» вартістю 185 гривень 20 копійок та комп`ютерну мишку провідну фірми «4tech» ОР-329 вартістю 88 гривень 00 копійок, які належать ОСОБА_11 .

Дії ОСОБА_9 кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК, як таємне викрадАння чужого майна, вчинене повторно. Йому призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК шляхом поглинАння знов призначеного покарання більш суворим покаранням за вироком Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 31.08.2015 року остаточно визначено покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_9 звільнено від призначеного покарання із встановленням іспитового строку в 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 до вступу вироку в закону силу не обирався. Вирішено питання про речові докази, цивільний позов і судові витрати.

В апеляційній скарзі прокурор вважав вирок суду незаконним і необґрунтованим. Тому прокурор просить вирок районного суду щодо ОСОБА_9 скасувати і призначити новий судовий розгляд, під час якого встановити дійсні обставини справи, ухвалити обґрунтований вирок.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши позицію прокурора, який повністю підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги; заслухавши захисника обвинуваченого і його законного представника, які вважали за необхідне вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право вирок суду скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з вимогами п.2 ч.3 ст.374 КПК у мотивувальній частині вироку, окрім іншого, зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення.

Зазначених вимог закону районний суд не виконав.

Так, кваліфікуючи дії ОСОБА_9 за ч.2 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна, районний суд, тим самим, перекваліфікував дії обвинуваченого з ч.3 на ч.2 ст.185 КК, виключивши кваліфікуючу ознаку «проникнення у сховище», яка зазначена в обвинувальному акті прокурора. В зв`язку з чим, суд змінив і висунуте ОСОБА_9 обвинувачення.

Проте в порушення наведених вимог п.2 ч.3 ст.374 і ст.370 КПК суд жодним чином не мотивував такого свого рішення. Ним не було наведено мотиви зміни обвинувачення і підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованим.

Без з`ясування дійсних обставин справи, без усунення протиріч між позицією обвинуваченого, який повністю визнав свою вину у пред`явленому обвинуваченні; позицією прокурора, який в зв`язку з цим вважав доведеною вину ОСОБА_9 у крадіжці, пов`язаній з проникненням до сховище, і позицією захисника, яка заперечила таку кваліфікуючу ознаку, суд позбавив себе можливості законно і обґрунтовано перекваліфікувати дії обвинуваченого.

Суд, з`ясувавши позицію захисника, не поставив на обговорення питання про обсяг доказів, необхідних для з`ясування питання наявності в діях обвинуваченого кваліфікуючої ознаки проникнення у сховище. Не зробивши цього, суд, тим самим, здійснив розгляд провадження з порушенням передбаченої ст.349 КПК процедури з`ясування обсягу доказів, що підлягали дослідженню.

Крім того, кваліфікуючи дії ОСОБА_9 , як викрадАння чужого майна і призначаючи йому остаточне покарання шляхом поглинАння, суд не прийняв до уваги, що понять «викрадАння» і «поглинАння» кримінальний закон не містить.

Суд зазначив, що не знайшов підтвердження факт проникнення обвинуваченим до приміщення. Проте в крадіжці, пов`язаній з проникненням до приміщення ОСОБА_9 і не обвинувачувався.

Згідно журналу судового засідання від 28.01.2016 року в судовому розгляді приймала участь законний представник обвинуваченого ОСОБА_8 . Проте секретар судового засідання в порушення вимог ст.342 КПК не доповіла суду, хто з учасників судового провадження прибув в судове засідання. В порушення ст.345 КПК судовий розпорядник пам`ятку про процесуальні права обвинуваченому і законного представника не вручав. Суд на ці недоліки жодної уваги не звернув, їх не усунув. Більш того, законному представнику обвинуваченого ОСОБА_8 суд слова під час судового розгляду і в судових дебатах не надавав.

Під час проголошення вироку суду не було проголошено повністю його вступну частину.

Наведені порушення вимог кримінального процесуального закону є такими, що перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, а тому вони з огляду на положення ст.412 КПК є істотними. Дані порушення неможливо усунути під час апеляційного розгляду, оскільки районним судом докази у справі не досліджувались, їм оцінка не надавалась, що унеможливлює ухвалення нового вироку в апеляційному порядку або ж бо залишення вироку суду без змін.

В зв`язку з цим, вирок суду визнати законним і обґрунтованим не можна, а тому він підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст.ст. 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Заводського районного суду Запорізької області від 28 січня 2016 року щодо ОСОБА_9 у цій справі скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4