04.08.2016 Справа №607/7018/16-к
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі с/з ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернопіль, громадянина України, одруженого, на утриманні двоє малолітніх дітей, з вищою освітою, працюючого технічним директором приватного підприємства «Самогонна ресторація», зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, за участю сторін кримінального провадження: прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 , -
Обвинувачений ОСОБА_3 25 квітня 2016 року о 08 год. 50 хв. керуючи технічно справним автомобілем «MERCEDES-BENZ-VITO-109» реєстраційний номер НОМЕР_1 , без пасажирів, рухався по правій смузі руху транспортного потоку просп. Злуки м. Тернополя, в напрямку від перехрестя з вул. 15 Квітня до перехрестя з вул. Збаразька. Під час руху водій ОСОБА_3 виїхав керованим автомобілем «MERCEDES-BENZ-VITO-109» на посадковий майданчик для зупинки маршрутних транспортних засобів, що розташований на просп. Злуки, навпроти будинків № 41, 49, і позначений дорожнім знаком 5.44 «Місце зупинки таксі» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями, де зупинився біля бордюру.
Після зупинки водій ОСОБА_3 , розпочав рух автомобіля «MERCEDES-BENZ-VITO-109» заднім ходом по території посадкового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів. Перед початком цього руху ОСОБА_3 не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, а під час руху заднім ходом із швидкістю біля 5 км/год., не був достатньо уважний, належно не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, чим порушив вимоги пунктів 1.5 ч. 1, 2.3 (б, д), 10.1 Правил дорожнього руху України, які зобов`язували його не створювати своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху, небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
В процесі руху заднім ходом ОСОБА_3 в порушення вимог п. 10.9 ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху не звернувся за допомогою до інших осіб, хоча мав таку можливість, створивши своїми діями небезпеку чи перешкоду іншим учасникам руху. Внаслідок порушення вказаних пунктів Правил, ОСОБА_3 не забезпечив безпеку дорожнього руху та під час руху заднім ходом допустив наїзд задньою правою частиною керованого автомобіля «MERCEDES-BENZ-VITO-109» на пішохода ОСОБА_5 , яка вийшовши з тротуару на посадковий майданчик, стояла на ньому.
У результаті вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді: поєднаної травми у вигляді: закритого перелому лівої плечової кістки, закритої черепно-мозкової травми (у вигляді струсу головного мозку) та закритої травми лівої половини грудної клітки, які відповідно до п. 2.2.1. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (МОЗ України, Київ, 1995), за ознакою тривалого (понад 3 тижні) розладу здоров`я, відносяться до середнього ступеня тяжкості. Порушення водієм ОСОБА_3 вимог пунктів: 1.5 ч. 1, 2.3. (б, д), 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням тілесних ушкоджень середньої тяжкості потерпілій ОСОБА_5 .
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України визнав повністю, підтвердивши обставини викладені в обвинувальному акті та показав, що 25 квітня 2016 року приблизно о 08 год. 50 хв. керуючи автомобілем «Мерседес Віто» по просп. Злуки м. Тернополя в напрямку до перехрестя з вул. Збаразька, зупинився на посадковому майданчику для зупинки маршрутних транспортних засобів, що розташований на просп. Злуки, біля бордюру. В подальшому під час руху заднім ходом він допустив наїзд задньою правою частиною свого автомобіля на пішохода ОСОБА_5 , яку не бачив в дзеркалах заднього виду. З потерпілою він примирився, повністю відшкодував їй завдану шкоду і на даний час будь яких претензій з боку потерпілої до нього не має. Цивільний позов, заявлений прокурором Тернопільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Фінансового управління Тернопільської міської ради, визнав в повному обсязі та надав квитанцію про сплату коштів, витрачених на лікування потерпілої, на суму 4627 грн. 88 коп.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 підтвердила обставини викладені в обвинувальному акті. Крім цього, на даний час, вона будь яких претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_3 не має та із ним примирилася.
Крім власного визнання вини, обвинувачений ОСОБА_3 повністю погодився зі всіма доказами, що були зібрані під час досудового розслідування і підтверджували його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, згідно повідомлення про підозру та обвинувального акта, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.
З`ясувавши думку учасників судового провадження про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, проаналізувавши вищевказані обставини та докази, суд, приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину та вважає, що органами досудового розслідування його дії кваліфіковано вірно за ч.1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
В ході судового розгляду потерпіла ОСОБА_5 звернулася до суду із заявою про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням, претензій матеріального та морального характеру вона не має.
Обвинувачений ОСОБА_3 не заперечував проти закриття кримінального провадження відносно нього в зв`язку з примиренням з потерпілою ОСОБА_5 .
Прокурор не заперечував проти закриття кримінального провадження у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілою та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, на підставі ст. 46 КК України та просить суд, цивільний позов заявлений ним в інтересах держави в особі Фінансового управління Тернопільської міської ради до ОСОБА_3 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої від злочину, залишити без розгляду, обвинувачений визнавши позовні вимоги, добровільно сплатив на користь місцевого бюджету для перерахування фінансовому управлінню Тернопільської міської ради кошти, витрачені на лікування потерпілої від злочину ОСОБА_5 в сумі 4627 грн. 88 коп., що підтверджується квитанцією №9475620 від 03 серпня 2016 року.
Суд, вислухавши думку сторін судового провадження, дослідивши матеріали судового провадження, вважає можливим клопотання потерпілої ОСОБА_5 задовольнити та звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності з наступних підстав.
Відповідно до ст. 46 КК України, особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до ч.1 ст. 286 КПК України, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.
Як вбачається з вимог ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Згідно ч.3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Таким чином, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, примирився з потерпілою, і як результат встановлено їх вільне волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, усунув заподіяну ним шкоду, суд вважає за необхідне звільнити його від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 286 КК України, а кримінальне провадження відносно нього закрити.
На підставі викладеного, керуючись ст. 46 КК України, ст.ст. 284-286, 288, 350 КПК України, суд, -
Клопотання потерпілої ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку із примиренням, на підставі ст. 46 КК України задовольнити.
Звільнити від кримінальної відповідальності ОСОБА_3 за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілою.
Цивільний позов заявлений прокурором Тернопільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Фінансового управління Тернопільської міської ради до ОСОБА_3 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої від злочину залишити без розгляду.
На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.
Головуючий суддя ОСОБА_1