У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого ОСОБА_5
суддів ОСОБА_6. та ОСОБА_7,

розглянувши в судовому засіданні у м. Києві 22 березня 2016 року заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 3 червня 2015 року засудженому ОСОБА_4 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за його заявою про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Кіровоградської області від 28 липня 2010 року, яким ОСОБА_4 засуджено за пунктом 4 частини 2 статті 115 Кримінального кодексу України до покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років.

Касаційним судом - колегією суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 26 січня 2016 року зазначену вище ухвалу апеляційного суду залишено без зміни, а касаційну скаргу засудженого - без задоволення.

У своїй заяві ОСОБА_4 порушує питання про скасування судових рішень щодо нього і просить призначити новий розгляд його заяви про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Кіровоградської області від 28 липня 2010 року.

Як на підставу своїх вимог посилається на неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК), а саме статті 464 цього Кодексу, що зумовило, на його думку, ухвалення різних за змістом судових рішень.

ОСОБА_4 у своїй заяві стверджує, що суди, порушуючи вимоги статті 464 КПК, вдались до оцінки доводів його заяви про наявність нововиявлених обставин, зокрема, її тотожності тим, які вже раніше були предметом судового розгляду, що є виключною компетенцією суду, який постановив вирок, та не може вирішуватись на стадії перевірки заяви відповідності вимогам статті 462 цього Кодексу. Крім того, заявник вважає, що ухвалене апеляційною інстанцією рішення про відмову у відкритті провадження процесуальним законом не передбачено.

На обґрунтування підстави для перегляду, передбаченої пунктом 2 частини 1 статті 445 КПК, заявник посилається на отримані з Єдиного державного реєстру судових рішень і долучені ним до заяви копії ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11, 16 та 18 червня 2015 року.

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_4 також долучає копію ухвали касаційного суду від 20 травня 2015 року за його касаційною скаргою на ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 23 січня 2015 року.

Заслухавши доповідача, вивчивши заяву та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів вважає, що передбачені законом підстави для відкриття провадження відсутні.

Згідно зі статтею 444 КПК Верховний Суд України переглядає судові рішення у кримінальних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

У статті 445 КПК визначено вичерпний перелік підстав для перегляду судових рішень Верховним Судом України, що набрали законної сили, який розширеному тлумаченню не підлягає.

Пунктом 2 частини 1 статті 445 КПК передбачено, що підставою для перегляду Верховним Судом України судових рішень є неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої цим Кодексом, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень.

Відповідно до встановленої кримінальним процесуальним законом процедури перегляду Верховним Судом України судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 2 частини 1 статті 445 КПК, такий перегляд можливий лише за умови надання заявником копій різних за змістом судових рішень.

Стверджуючи про неоднакове застосування судом касаційної інстанції норми права, передбаченої статті 464 КПК, заявником для порівняння і підтвердження неоднакового застосування касаційним судом норм права долучено копії ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11, 16 та 18 червня 2015 року. Зі змісту зазначених вище рішень вбачається, що касаційний суд скасував судові рішення апеляційних судів та призначив новий розгляд, мотивуючи свої рішення тим, що апеляційні суди вдались до оцінки зазначених в заявах доводів щодо їх належності до нововиявлених обставин на стадії вирішення питання відповідності заяви вимогам статті 462 КПК та прийняли рішення, які не передбаченні процесуальним законом.

Водночас зі змісту оскаржуваних судових рішень та заяви вбачається, що суд апеляційної інстанції відмовив засудженому ОСОБА_4 у відкритті апеляційного провадження, оскільки доводи, викладені у його заяві, вже були предметом судового розгляду, за наслідками якого було прийнято рішення про залишення заяви без задоволення. Отже, відповідно до статті 533 КПК, повторний розгляд заяви за нововиявленими обставинами, з тих підстав, які вже були предметом судового розгляду, і рішення за його наслідками набрало законної сили, чинним кримінальним процесуальним законодавством не передбачено.

Суд касаційної інстанції, зазначив, що ОСОБА_4 реалізував своє право на перегляд вироку щодо нього за нововиявленими обставинами та, незважаючи на це, повторно звернувся з аналогічною заявою і тому, з метою запобігання зловживання засудженим своїм правом, апеляційний суд правильно відмовив у відкритті провадження.

Отже, в оспореному і в наданих для порівняння судових рішеннях суд касаційної інстанції надав оцінку ухвалам апеляційних судів, які за своїм правовим змістом є різними, а отже не є підтвердженням неоднакового застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми КПК, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень.

Додана ж до заяви ухвала касаційного суду від 20 травня 2015 року, на яку засуджений також посилається як на обґрунтування підстав для перегляду судових рішень Верховним Судом України, не містять даних про джерело походження копії різного за змістом судового рішення. Інших судових рішень заявником не надано.

Крім того, ОСОБА_4, пославшись у заяві на підтвердження неоднаковості правозастосування на ухвали касаційного суду від 11, 16 та 18 червня 2015 року і зазначивши, що в цих ухвалах у порівнянні з рішенням касаційного суду від 26 січня 2016 року у його справі зроблено різні висновки щодо аналогічних доводів касаційних скарг, всупереч статті 448 КПК, не навів обґрунтування, в чому конкретно він вбачає тотожність доводів скарг і висновків щодо них касаційного суду в оспореній і порівнюваних ухвалах.

Враховуючи наведене, колегія суддів Верховного Суду України вважає, що подана засудженим ОСОБА_4 заява про перегляд судового рішення касаційної інстанції є необґрунтованою і не вбачає підстав для допуску справи до провадження Верховного Суду України.

На підставі наведеного, керуючись статтями 445, 448, 451 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

у х в а л и л а:

відмовити ОСОБА_4 у допуску справи до провадження Верховного Суду України за його заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 січня 2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_5