Справа № 185/5747/16-к
Провадження № 1-кп/185/352/16
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 серпня 2016 року м. Павлоград
Дніпропетровської області

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження від02.06.2014 року № 0000068 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Слов янськ Донецької області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, працюючого за договорами, одруженого, маючого на утримані неповнолітнього сина ОСОБА_5 2008р.н., проживаючого в кВ. АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
Відповідно до наказу командира повітряного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » - Заступника командувача повітряних сил Збройних сил України № 78-пм від 14.12.2012 (по особовому складу) старшого солдата ОСОБА_4 увільнили з посади водія електрика ремонтної майстерні 2215 радіотехнічного батальйону 164 радіотехнічної бригади та призначили на посаду водія-електрика відділення технічного обслуговування ремонтно-технічної роти 156 зенітного ракетного полку військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 269 від 19.12.2014 старшого солдата ОСОБА_4 , як такого, що прибув з військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) для несення військової служби зараховано до списків особового складу частини та на усі види забезпечення.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 103 від 26.05.2014 старшого солдата ОСОБА_4 , визначено таким, що 17.05.2014 не прибув до військової частини та відсутнього на військовій службі, також відповідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 21-пм від 25.06.2014 старшого солдата ОСОБА_4 , як такого, що відсутній на військовій службі більше десяти діб увільнили від займаної посади і зарахували у розпорядження командира військової частини.

Місцем дислокації військової частини НОМЕР_1 на той період часу була відповідна територія за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Являючись військовослужбовцем за контрактом старший солдат ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст.ст. 9, 11, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.

Незважаючи на вищевикладене, старший солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення за наступних обставин:

01.05.2014 близько 08:00 до старшого у військовому містечку № НОМЕР_3 ( АДРЕСА_3 ) звернувся старший солдат ОСОБА_4 , з проханням з`їздити додому до м. Слов`янськ для відвідування хворої матері. Термін прибуття на службу було визначено ранок 02.05.2014.

02.05.2014 старший солдат ОСОБА_4 перебуваючи на місцем свого мешкання, зателефонував до військової частини та повідомив, що не може прибути на службу у зв`язку з тим, що в місті йде сильна стрілянина, громадський транспорт не ходить. Виходячи із ситуації яка склалася, старшим військового містечка № НОМЕР_3 ( АДРЕСА_3 ), було прийнято рішення про те, що старший солдат ОСОБА_4 повинен знаходитися вдома, нікуди не виходити, щоденно телефонувати та повідомляти про стан справ до покращення ситуації в місті та початку руху транспорту.

16.05.2014 старший солдат ОСОБА_4 зателефонував старшині ремонтно-технічної роти та повідомив, що відновився рух автомобільного транспорту з м. Слов`янська та що він зранку 17.05.2014 виїжджає до місця проходження військової служби за адресою: АДРЕСА_3 .

Після отримання погодження від командування військової частини щодо дій направлених на прибуття 17.05.2014, старший солдат ОСОБА_4 зобов`язаний був прибути на службу до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 .

Проте, ОСОБА_4 , діючи в порушення зазначених вимог законодавства, вирішив до військової частини 17.05.2014 не повертатися, на службу не з`являтися та ухилитися від військової служби.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 вчасно з місця свого мешкання до місця служби не виїхав та 17.05.2014 на службу не з`явився.

Надалі, виконуючи дії, пов`язані між собою єдністю мети та умислу, спрямовані на ухилення від військової служби, старший солдат ОСОБА_4 залишився вдома та проводив час вільно, на власний розсуд влаштовуючи особистий матеріальний стан, а також займаючись побутовими справами.

У подальшому, старший солдат ОСОБА_4 вирішив припинити ухилятися від проходження військової служби та 30.05.2016 у супроводі Військової служби правопорядку добровільно прибув до місця служби, після чого 30.05.2016 з`явився до органів військової прокуратури із добровільним зізнанням.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою провину у вчиненні злочину, що інкримінується та показав, що він дійсно, 01.05.2014 р близько 08:00 год. звернувся до старшого у військовому містечку № НОМЕР_3 (Київський район м. Донецьк) з проханням з`їздити додому до м. Слав`янськ для відвідування хворої безпорадної матері. Термін прибуття на службу йому було визначено ранок 02.05.2014.

02.05.2014 р у місті Слав янськ розпочалася стрілянина та бойові дії пов`язані з утворенням незокних збройних формувань ЛНР та ДНР і він, перебуваючи за місцем свого мешкання, зателефонував до військової частини та повідомив, що не може прибути на службу у зв`язку з тим, що в місті йде сильна стрілянина, громадський транспорт не ходить.

Виходячи із ситуації яка склалася, старшим військового містечка № НОМЕР_3 ( АДРЕСА_3 ), було прийнято рішення про те, що він повинен буде знаходитися вдома, нікуди не виходити, щоденно телефонувати та повідомляти про стан справ до покращення ситуації в місті та початку руху транспорту.

Він виконував наказ командира, а 16.05.2014 зателефонував старшині ремонтно-технічної роти та повідомив, що відновився рух автомобільного транспорту з м. Слав`янська та що він зранку 17.05.2014 виїжджає до місця проходження військової служби за адресою: АДРЕСА_3 .

Після отримання погодження від командування військової частини щодо дій направлених на прибуття 17.05.2014 до місця служби, він зобов`язаний був прибути на службу до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 .

Однак, під час проїзду до місця служби, на виїзді з міста Слав янськ його не випустили бойовики на утвореному блокпості та повернули додому., про що він командуванню не повідомив.

Таким чином він не прибув на службу 17.05.2014 р.

Надалі, з часу коли ситуація в місті нормалізувалася та місто стало підконтрольне владі України він також не прибув на службу, підробляв та доглядав за своєю хворою безпорадною мамою.

Згодом йому стало соромно за свій вчинок та він добровільно з явився із зізнанням до правоохоронних органів.

Додав, що жалкує та щиро розкаюється у вчиненому.

Аналізуючи показання обвинуваченого, співставляючи показання з висунутим обвинуваченням, суд приходить до висновку, що показання обвинуваченого мають характер логічних, послідовних, взаємозв`язаних та об`єктивних, що дозволяє суду зробити обґрунтований висновок про те, що винність обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно правильно кваліфікувати за ч.3 ст.407 КК України як нез`явлення військовослужбовця крім строкової служби вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць.

Відповідно до ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості учиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з ч.2 тієї ж статті особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за вчинений злочин суд виходить з наступного.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин середньої тяжкості.

Разом з тим, серед пом`якшуючих обставин суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше не притягався до кримінальної відповідальності, не був судимий, має на утриманні неповнолітнього сина та хвору безпорадну матір.

Обтяжуючі обставини у справі відсутні.

Сукупність наведених вище пом`якшувальних обставин, відсутність обставин що обтяжує покарання, а також той факт, що обвинувачений працює та має родину з постійним місцем проживання, свого часу проходив строкову військову службу, приводять суд до висновку, що виправити обвинуваченого ОСОБА_4 та запобігти його злочинній діяльності можливо й без його ізоляції від суспільства, в зв`язку з чим обвинувачений ОСОБА_4 має бути засудженим за ч.3 ст.407 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі, але із застосуванням положень передбачених ст.ст.75,76 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 370, 371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.407 КК України.

ОСОБА_4 призначити покарання за ч.3 ст.407 КК України у виді позбавлення волі строком три роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю два роки, зобов`язавши його, згідно ст. 76 КК України, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально - виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в строк тридцять днів з дня його проголошення.

СУДДЯ ОСОБА_6 .