АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
11-321/11 Головуючий у 1 й інстанції - Тарасенко
Доповідач - Косенко Л.М.
01 березня 2011 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого Косенка Л.М.
суддів Ферафонтова В.Ю., Франтовської Т.І.
за участю прокурора Харів Н.А.
засудженого ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську кримінальну справу за апеляціями прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, і засудженого ОСОБА_1 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2010 року,
Зазначеним вироком ОСОБА_1
раніше не судимого,
засуджено за ч.1 ст.175 КК України до покарання у виді виправних робіт на строк один рік і шість місяців із відрахуванням десяти відсотків із суми заробітку засудженого в дохід держави.
ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину за таких обставин.
ОСОБА_1, працюючи директором ТОВ ОСОБА_2 м. Дніпропетровську, на порушення положень ст.43 Конституції України, вимог статей 15,21 і 24 Закону України Про оплату праці, статті 115 КЗпП України в період з 01 травня по 01 вересня 2010 року умисно не виплатив заробітну плату десяти працівникам товариства на загальну суму 36 881 грн. 37 коп., хоча з червня по серпень 2010 року на розрахункових рахунках товариства були грошові кошти на загальну суму 211 013 грн. Однак ОСОБА_1 використовував грошові кошти на поточні потреби ТОВ Кінотеатр Валентина.
Прокурор в апеляції, посилаючись на допущені судом порушення вимог ст.299 КПК, порушив питання про скасування вироку і направлення матеріалів справи на новий судовий розгляд.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_1 просив постановлений щодо нього вирок скасувати, а справу закрити у звязку із зміною обстановки, оскільки заборгованість з виплати заробітної плати погашена.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, міркування прокурора Харів Н.А., яка підтримала доводи прокурора, який брав участь у розгляді справи, про скасування вироку у звязку з істотними порушеннями кримінально-процесуального закону і повернення справи на новий судовий розгляд, пояснення засудженого ОСОБА_1, який просив вирок щодо нього скасувати і справу закрити, оскільки він умисно не учиняв злочин, за який його засуджено, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи поданих апеляцій, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до вимог ст.22 КПК прокурор і слідчий зобовязані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного й обєктивного дослідження обставин справи, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, а також обставини, що помякшують та обтяжують його відповідальність.
Прокурор, який порушив справу відносно ОСОБА_1 і супроводжував її розслідування, і слідчий, який провадив у справі досудове слідство, зазначених вимог закону не виконали, допустивши однобічність і неповноту досудового слідства.
Районний суд не виправив неповноту досудового слідства і при проведенні судового слідства допустив такі ж недоліки, порушивши при цьому вимоги ст.299 КПК, про що свідчать такі обставини.
Під час досудового і судового слідства ОСОБА_1 вини в інкримінованому цим вироком злочині фактично не визнав. Із його показань убачається: заборгованість із виплати заробітної плати працівникам товариства виникла ще до призначення його директором ТОВ Кінотеатр Валентина, за період роботи на цій посаді через скрутне фінансове становище товариства йому лише у вересні 2010 року вдалося погасити заборгованість. Крім того, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 заявляв, що в зазначений у вироку термін він фактично виплачував заробітну плату, яка зараховувалася на погашення заборгованості, що виникла раніше.
Орган досудового слідства зазначені обставини не дослідив і факт безпідставності невиплати працівникам заробітної плати, що є необхідною складовою обєктивної сторони злочину, передбаченого ст.175 КК, не довів.
Як убачається із матеріалів справи, її було порушено лише за фактом заборгованості з виплати заробітної плати без встановлення причин її виникнення та зясування, чи була можливість у товариства на той час її погасити та чи виплачувалася працівникам заробітна плата частково.
Про неповноту і однобічність досудового слідства свідчить та обставина, що у справі не проведена судово-бухгалтерська експертиза, за допомогою якої, вивчивши й проаналізувавши відповідні документи, можна дати відповідь на зазначені питання однозначно.
Обгрунтовуючи винність ОСОБА_1 у злочині, передбаченому ч.1 ст.175 КК, орган досудового слідства послався по показання представника потерпілих ОСОБА_3 Однак її показання узгоджуються з показаннями ОСОБА_1 про те, що в товаристві була заборгованість з виплати заробітної плати, але через нестачу коштів засуджений в першу чергу гроші спрямовував на погашення податків й інших обовязкових платежів.
Суд у вироку на підтвердження вини ОСОБА_1 теж послався на показання ОСОБА_3 на досудовому слідстві, але на порушення вимог ст.323 КПК ця особа не була допитана в суді і її показання на досудовому слідстві суд не досліджував.
З матеріалів справи убачається, що суд при розгляді справи ретельно не дослідивши та не проаналізувавши докази, переніс формулювання обвинувачення, предявлене ОСОБА_1, у мотивувальну частину вироку.
Обєктом злочину, склад якого передбачений ст.175 КК, є трудові права працівників підприємства чи установи.
Отже, за змістом норми цього Кодексу та відповідно до вимог ст.49 КПК потерпілими у справі мали визнаватися конкретні особи, яким було заподіяно шкоду. Проте при розслідуванні справи працівники, яким не виплачувалася заробітна плата, хоча і визнані потерпілими постановою слідчого від 04 жовтня 2010 року, під час досудового слідства, окрім бухгалтера ОСОБА_3, не були допитані по зазначеним обставинам. У справі відсутні навіть повні дані відносно цих осіб, останні не були залучені до списку осіб, що підлягають виклику в судове засідання, який додається до обвинувального висновку.
Вказану обставину суд також не перевірив та не дав їй оцінки.
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що при розслідуванні розглядуваної справи та її розгляді в суді належним чином не було досліджено обєктивну та субєктивну сторону передбаченого ч.1 ст.175 КК злочину, що призвело до неправильного застосування кримінального закону.
Крім того, під час судового розгляду справи суд допустив порушення вимог ст.299 КПК, на що обгрунтовано посилається прокурор в апеляції.
Згідно з ч.3 ст.299 КПК України суд вправі, якщо проти цього не заперечують учасники судового розгляду, визнати недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому суд зясовує, чи правильно розуміють підсудний та інші учасники судового розгляду зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також розяснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Проте суд, розглядаючи справу щодо ОСОБА_1, вказаних вимог закону не дотримався, що є істотним порушенням кримінально-процесуального закону.
За таких обставин вирок щодо ОСОБА_1 підлягає скасуванню, а справа поверненню на додаткове розслідування, під час якого необхідно повно, всебічно й обєктивно дослідити всі обставини, повязані з невиплатою заробітної плати в ТОВ Кінотеатр Валентина, усунути недоліки досудового слідства, зазначені в даній ухвалі апеляційного суду, зокрема, провести по справі судово-бухгалтерську експертизу та допитати всіх потерпілих по зазначеним обставинам, після чого з урахуванням добитих доказів слід визначитися щодо винуватості або невинуватості ОСОБА_1 у злочині, передбаченому ч.1 ст.175 КК України.
Приймаючи до уваги, що з метою усунення неповноти у справі слід провести великий обсяг слідчих дій, яка не може бути усунута в судовому засіданні, посилання в апеляції прокурора в частині, де йдеться про необхідність повернення справи на новий судовий розгляд, задоволенню не підлягають.
Питання, що стосуються обгрунтованості засудження ОСОБА_1 за ч.1 ст.175 КК та закриття справи, про що є посилання в апеляції засудженого і його виступі в апеляційному суді, підлягають перевірці під час додаткового розслідування, тому колегія суддів не знайшла підстав до задоволення апеляційної скарги в цій частині.
Керуючись статтями 365, 366 КПК України, колегія суддів
Апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, та засудженого ОСОБА_1 частково задовольнити.
Вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2010 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а кримінальну справу направити на додаткове розслідування.

Судді