У Х В А Л А
іменем України
Справа № 285/1309/16-к

провадження № 1-кс/0285/576/16

22 жовтня 2016 року м. Новоград-Волинський
Слідчий суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора…………………...... ОСОБА_3

підозрюваного……………….. ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду,

клопотання слідчого Слідчого відділення Новоград-Волинського відділу поліції Головного управління національної поліції в Житомирській області,

погоджене прокурором Новоград-Волинської місцевої прокуратури,

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою
відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жовті Води Дніпропетровської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина Україна, в силу ст.89 ККУ не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Слідчий 21.10.2016 року звернувся до суду з клопотанням, в якому просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 в межах строків досудового розслідування

Із клопотання слідує, що в ніч з 8 на 9.04.2016 року ОСОБА_4 з недобудованого магазину по АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_5 , таємно викрав будівельні матеріали, чим спричинив останньому матеріальної шкоди на загальну суму 3 177 грн.

Підставою для внесення клопотання стало те, що в діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, і під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 п.п.1, 5 ст.177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та пояснив, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам вчинення ОСОБА_4 інших кримінальних правопорушень чи переховуватись від слідства. Зазначив, що судимість у ОСОБА_4 не погашена.

В судовому засіданні ОСОБА_4 заперечив проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому свою причетність до скоєння інкримінованого йому діяння заперечив. Пояснив, що працює на будівництві неофіційно, має постійне місце проживання та реєстрацію, проживає в цивільному шлюбі.

Вислухавши думки сторін захисту та обвинувачення, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.
Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, перелік яких встановлено ст.177 КПК України та не підлягає розширеному тлумаченню.

Встановлено, що в провадженні органу досудового розслідування перебувають матеріали кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, відомості про які внесено до ЄРДР за № 0000556 від 09.04.2016 року.

22.09.2016 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
За приписами ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є найбільш суворим та винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Підстави, зазначені у клопотанні щодо обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, є достатньо необґрунтованими.
Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини та практика Європейського суду з прав людини наголошує, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою, при цьому, ризик переховування особи від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.
В рішеннях Європейського суду з прав людини «Боцано проти Франції» та «Ходорковський проти Росії» суд відзначив, що при оцінці позбавлення свободи будь-кого, суд не обмежується проголошеними видимими цілями взяття та тримання під вартою, про які йдеться, але також розглядає істинні наміри та цілі, що стоять за ними.
Як слідує з пояснень прокурора в судовому засіданні, підставами обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту є наявність на розгляді в суді іншої кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні замаху на крадіжку та непогашеної судимості, які він трактує як ризик вчинення нових злочинів та можливість переховування від слідства та суду.
Однак, як слідує з пояснень самого підозрюваного (та не було спростовано прокурором в судовому засіданні), замах на крадіжку він вчинив в травні 2016 року, а кримінальне правопорушення, яке інкримінується йому в даній справі, вчинене у квітні 2016 року. Тобто на момент вчинення останнього жодних підозр ОСОБА_4 у вчиненні злочинів не повідомлялось.
Щодо наявності у ОСОБА_4 непогашеної судимості, то слід зазначити наступне. З довідки ОСК МВС України від 26.09.2016 року вбачається, що востаннє ОСОБА_4 був засуджений 14.12.2005 року за ст.296 ч.2 ККУ (також приєднано невідбутий строк 6 місяців по вироку суду від 18.01.2001 року за ст.309 ч. 2 ККУ). З місць позбавлення волі був умовно-достроково звільнений 28.07.2008 року, а тому в силу ч.7 ст.89 ККУ він визнається таким, що не має судимості. Посилання прокурора на те, що ОСОБА_4 був засуджений у 2005 році за особливо тяжкий злочин, передбачений ст.187 ч.3 ККУ, нічим не обґрунтоване, а тому не може братись до уваги.
Окрім того, як і непогашена судимість, так і наявність у підозрюваного кримінального минулого самі по собі, не можуть бути підставами для обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту і вирішення цього питання з цих підстав, є неприпустимим.
Твердження прокурора про те, що підозрюваний ОСОБА_4 перебуваючи на волі, переховуватиметься від слідства, ґрунтуються на припущеннях і не підтверджуються жодними доказами. На протязі всього часу досудового розслідування ОСОБА_4 завжди прибував до слідчого та не порушував покладених на нього процесуальних обов`язків, що не заперечувалось самою стороною обвинувачення в судовому засіданні.
Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, однак від слідства не переховувався і такого наміру не має та не мав, має постійне місце проживання та реєстрацію, як повідомив суду також і неофіційно працевлаштований, проте дана обставина слідством не з`ясовувалась.
Відсутність в матеріалах клопотання будь-яких доказів наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та посилання прокурора на це, без вагомих доказів, не можуть слугувати підставами для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто ізоляції його від суспільства, та неможливості застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу. На думку суду, це буде порушенням вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Ст. 177 КПК України детально описує ризики, які можуть виправдати тримання під вартою. Крім того, чинний КПК України послідовно проводить концепцію, за якою тягар доведення будь-яких обставин, що свідчать на користь застосування запобіжного заходу, завжди лежить на обвинувачеві. На думку суду, прокурор не впорався із зазначеним тягарем та в судовому засіданні не зміг довести суду виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення клопотання про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, немає.
Керуючись статтями 177, 178, 194, 309 КПК України, - слідчий суддя
УХВАЛИЛА:
У задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Житомирської області протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1